Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення одинадцятої сесії шостого скликання Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 грудня 2011 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право спільно-сумісної власності громадян на земельні ділянки, та передачу земельних ділянок у власність» про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, площею 0,2196 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована в селі Березанка, 48, на території [PERSON] сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015року на земельну ділянку (кадастровий номер 7425583500:02:000:0171), індексний номер 42817881, яке видане на імя [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Молодіжній, 48, с. Березанка, Чернігівського району, Чернігівської області та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що позивачка є власницею житлового будинку № 50 по вул. Молодіжній в с. Киселівка Чернігівського району та області на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району та області тридцять другої сесії шостого скликання від 24 липня 2015 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Під час виготовлення документації виявилося, що суміжні землекористувачі - відповідачі у справі оформили у власність належну їм земельну ділянку, в яку увійшла частина земельної ділянки, що перебуває у її користуванні. Даний факт позбавляє її можливості оформити право власності на належну їй земельну ділянку. Під час підготовчого провадження у справі виявилося, що за життя попередніх власників будинку, що успадкувала позивачка, на імя попереднього власника [PERSON] було виготовлено з порушенням законодавства технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка була затверджена рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року. Дана документація була виготовлена на меншу за розміром земельну ділянку, ніж перебувала у користуванні [PERSON] Тому, [PERSON] звернулася до суду з іншим позовом до [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення дванадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності громадян на земельні ділянки та передачу земельних ділянок у власність», про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності [PERSON], на земельну ділянку, розміром 0,1686 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Березанка по вул. Молодіжній, 50, на території [PERSON] сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області. Дані позови [PERSON] ухвалою Чернігівського районного суду від 5 лютого 2018 року обєднані в одне провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з вказаних у позові підстав. Представник позивача [PERSON] також позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чернігівського району [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона погоджується, що у власність відповідачів земельна ділянка була передана з порушенням норм законодавства, але вона про це нічого не знає, бо стала головою [PERSON] сільської ради з листопада 2015 року. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чернігівського району [PERSON] у судовому засіданні також не змогла нічого пояснити з приводу позову. Голова [PERSON] сільської ради Чернігівського району [PERSON] також була допитана в якості свідка, та пояснила, що рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району тридцять другої сесії шостого скликання від 24 липня 2015 року позивачці було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку в селі Березанка по вул. Молодіжна, 50 на території [PERSON] сільської ради. Про існування рішення сільської ради по цій же земельній ділянці від 11 січня 2012 року вона дізналася з даного позову. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки він є безпідставним. Зазначив, що відповідачі оформили право власності на земельну ділянку правомірно з дозволу суміжного землекористувача. Також просив застосувати строк позовної давності при вирішенні спору, оскільки на його думку позивачка знала про те, що частина земельної ділянки біля успадкованого нею будинку була уступлена відповідачам покійним [PERSON] і дізналася вона про це у 2011 році, коли встановлювала бетонний паркан на межі між господарствами. Заслухавши пояснення сторін, досліивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, житловий будинок № 48 по вул. Молодіжній в с. Березанка Чернігівського району та області належав [PERSON], котра згідно договорів дарування від 5 травня 2007 року подарувала 11/20 його частин [PERSON] та 9/20 частин [PERSON] (т.1 а.с.89-92) Житловий будинок № 50 по вул. Молодіжній в с. Березанка Чернігівського району та області належав [PERSON], який помер у листопаді 2013 року. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні погосподарських книг [PERSON] сільської ради Чернігівського району, на час прийняття спірного рішення Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 грудня 2011 року про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та передачу у приватну власність відповідачам спірної земельної ділянки, користувачем ділянки № 50 по вул. Молодіжній в с. Березанка Чернігівського району був [PERSON] і у нього в користуванні перебувала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,25 га. Після смерті дружини [PERSON] [PERSON], яка померла 3 вересня 2014 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину позивач набула право власності на житловий будинок № 50 по вул. Молодіжній в с. Березанка Чернігівського району та області. (т.1 а.с.11-13) З довідки [PERSON] сільської ради № 373 від 07 травня 2015 року вбачається, що площа присадибної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Молодіжна, 50 в с. Березанка, що перебувала в користуванні [PERSON], на день смерті останньої також складала 0,25 га. (т.1 а.с.172) Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб, (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Як зазначила позивачка, після оформлення спадщини вона вирішила встановити бетонний паркан на межі з відповідачами поряд зі старим деревяним парканом. Коли приїхали працівники встановлювати бетонний паркан, підійшла мати відповідачів [PERSON] та почала сваритися та зазначила, щоб паркан встановлювали подалі від старого паркану, близько метру, бо покійний власник господарства віддав їй частину земельної ділянки. Оскільки вже була оплачена вартість нового паркану з роботою, позивачка вимушена була його встановити, як вказала сусідка. Мала намір оформити право власності на земельну ділянку, після чого переставити бетонний паркан на місце старого. Рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району тридцять другої сесії шостого скликання від 24 липня 2015 року «Про надання дозволів громадянам на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності громадян на земельні ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Березанка по вул. Молодіжна, 50 на території [PERSON] сільської ради. Земельним законодавством встановлено підстави набуття права на землю громадянами і юридичними особами і процедуру вирішення питання передачі земельної ділянки у користування, зокрема, у власність можуть передаватися земельні ділянки, які знаходяться у них в користуванні, або з земель запасу державної чи комунальної власності, які не перебувають у власності інших осіб. Позивач звернулася до БПП «Позитив» щодо розроблення технічної документації із землеустрою, під час розроблення якої виявилося, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,0218 га по вул. Молодіжна, 50 вздовж межі вже перебуває у власності відповідачів. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачі є її сином та дочкою. У будинку № 48, що розташований на спірній земельній ділянці, вони з сімєю проживають з 1972 року. Власник сусіднього будинку № 50 [PERSON] незадовго до смерті дуже хворів та перебував у тяжкому стані. На межі між їхніми господарствами стоїть старий деревяний паркан. Коли вони з дітьми вирішили оформити земельну ділянку, [PERSON] запропонував їм забрати частину належної йому земельної ділянки, перемістивши межу в бік його будинку. Вона погодилася, але старий паркан залишався на місці. Коли виготовлялася технічна документація на землю, було враховано частину земельної ділянки [PERSON], що він уступив її сімї. Згідно з експертним висновком № 02-18 від 30 січня 2018 року, при проведенні дослідження був проведений обмір довжини бетонного паркану та металевих воріт з вулиці по червоній лінії та проведений обмір ширини ділянки №50 по вул. Молодіжна по червоній лінії між встановленою огорожею по лівій та правій межі з дворової частини ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON] та отримані такі результати: довжина бетонного паркану з металевими воротами по червоній лінії складає 25,0м. Ширина ділянки №50 по вул. Молодіжна, якою користується [PERSON], складає 23,90м (розмір вказаний з урахуванням товщини бетонного паркану, якій встановлений між ділянкою №50 та №48). Тобто довжина бетонного паркану, якій встановлені по червоній лінії земельної ділянки №50 по вул. Молодіжна, в с. Березанка, Чернігівського району, Чернігівської області, на якій розташований житловий будинок, що належить [PERSON], більше ширини ділянка №50 на 1,10м, в бік ділянки №48, тобто частина паркану розміром 1,10м, розташовані по червоній лінії сусідньої ділянки №48. Як зазначила позивачка та підтвердила свідок [PERSON] у судовому засіданні, бетонний паркан від вулиці Молодіжної у господарстві позивачки встановлювався ще за життя попередніх власників. З наведеного вбачається, що попередній власник будинку № 50 по вул. Молодіжній в с. Березанка Чернігівського району [PERSON] з дружиною встановили бетонний паркан від вулиці по всій ширині своєї ділянки довжиною 25 м. до старого деревяного паркану, що є старою межею між господарством № 50 та № 48, що свідчить про відсутність на той час намірів уступити частину земельної ділянки відповідачам. Як вбачається з пояснень позивачки, свідка [PERSON] та висновку експерта № 02-18 від 30 січня 2018 року, на даний час між господарствами № 50 та № 48 мають місце два паркани на відстані 1,10 м один від одного, з яких один старий деревяний паркан, що встановлений на межі між господарствами першочергово, та новий бетонний, що встановлений на місці, де існує межа згідно документації на земельну ділянку відповідачів. Свідок [PERSON] зазначила, що коли у 2011 році відповідачами виготовлялася технічна документація із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки № 48 по вул. Молодіжній в с. Березанка Чернігівського району, то [PERSON] погодив межу між господарствами з урахуванням уступленої ним частини його ділянки. Разом з тим, згідно висновку почеркознавчої експертизи № 14605 від 21 лютого 2018 року, підпис від імені [PERSON], зображення якого міститься у рядку «3. Від В до Г зем. діл. [PERSON]» графи «Суміжні землекористувачі:» у технічній копії акту відновлення меж земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] від 17 листопада 2011 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. З даного приводу свідок [PERSON] пояснила, що дійсно в акті підпис не [PERSON], а його дружини, бо [PERSON] на той час за станом здоровя не міг писати. За таких обставин, наведене свідчить про те, що при прийнятті рішення сільською радою про передачу у власність відповідачам земельної ділянки більшої близько на 1,1 м в бік будинку № 50 фактично було передано у власність іншим особам частину земельної ділянки, що перебувала у користуванні сусіднього землекористувача [PERSON] Жодних даних з приводу згоди [PERSON] та вилучення частини належної йому земельної ділянки матеріали справи не містять. Про те, що на даний час зменшилася земельна ділянка позивача свідчить і те, що згідно свідоцтва на забудову садиби (т.1 а.с.14) земельна ділянка [PERSON] від вулиці Молодіжної станом на 1972 рік була 25 м., а на даний час згідно схематичного плану до висновку експерта № 02-18 від 30 січня 2018 року - 23,71 м. (т.2 а.с.27) Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. За таких обставин, діями сільської ради щодо надання у власність іншим особам частини земельної ділянки, користувачем якої на даний час є позивачка, порушено права останньої щодо володіння, користування та розпорядження належною їй ділянкою, а тому таке рішення органу місцевого самоврядування не може вважатися законним. Зважаючи на викладене, суд вважає, що рішення Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 грудня 2011 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право спільно-сумісної власності громадян на земельні ділянки, та передачу земельних ділянок у власність» про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, площею 0,2196 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована в селі Березанка, 48, на території [PERSON] сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області , підлягає скасуванню. Оскільки вищевказане рішення сільської ради було правовою підставою для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015 року на земельну ділянку (кадастровий номер 7425583500:02:000:0171), індексний номер 42817881, яке видане на імя [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Молодіжній, 48, с. Березанка, Чернігівського району, Чернігівської області, це свідоцтво має бути визнане недійсним. При цьому, у позовній заяві позивачка ставить питання про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015 року, помилково зазначивши, що воно видане на імя [PERSON] Тобто в даному випадку предметом позову є свідоцтво. Тому суд не вважає виходом за межі позовних вимог, зазначивши, що спірне свідоцтво видане не тільки на імя [PERSON], а і на імя [PERSON] Також підлягає задоволенню і вимога про визнання незаконним та скасування рішення дванадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності громадян на земельні ділянки та передачу земельних ділянок у власність», про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, розміром 0,1686 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Березанка, яка розташована в с. Березанка, 50, на території [PERSON] сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області, вважаючи на наступне. Як встановлено судом, заява про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку вх.№82 від 7 листопада 2011 року (т.1 а.с.173) згідно висновку почеркознавчої експертизи № 14605 від 21 лютого 2018 року підписана не [PERSON], а іншою особою. Також має місце підпис не [PERSON], а іншої особи, в акті відновлення меж земельної ділянки, що є в технічній документації, що була затверджена спірним рішенням сільської ради. (т.1 а.с.182) Тобто, технічна документація, що затверджена рішенням дванадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року виготовлена не за заявою користувача земельної ділянки. Суд відкидає доводи представника відповідачів щодо необхідності застосування до позовних вимог трирічного строку позовної давності, як до підстави для відмови у позові, з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як убачається з матеріалів справи, право позивачки розпоряджатись земельною ділянкою було порушено внаслідок документального накладення на межі її ділянки меж суміжної ділянки відповідачів. Про порушення свого права [PERSON] дізналася під час виготовлення технічної документації із землеустрою за рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району від 24 липня 2015 року про надання їй дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку. За таких обставин, позов поданий в межах строку позовної давності. Виходячи з того, що порушення прав позивача виникло як з вини відповідачів [PERSON] та [PERSON], котрі отримали у власність земельну ділянку у більшому розмірі, ніж перебувала у їх користуванні, без відповідної правової підстави, так і з вини органу місцевого самоврядування [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка не виконала покладені на неї обовязки щодо здійснення державного контролю при здійсненні землеустрою, суд розподіляє судові витрати між відповідачами в рівних частках. Судові витрати складаються з судового збору за подання позовів в загальній сумі 1 984, 80 грн (1 280 грн + 704,80 грн), витрат за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 8 200 грн. Всього судові витрати, що підлягають стягненню на користь позивачки, складають 10 184 грн 80 коп., котрі підлягають стягненню з відповідачів. Не підлягає стягненню вартість висновку експерта БПП «Позитив» в сумі 3 600 грн, оскільки він судом не брався до уваги як належний доказ, так як дане приватне підприємство не має відповідного дозволу на проведення таких експертиз. Крім того, БПП «Позитив» виготовляло технічну документацію із землеустрою позивчці і є конкуруючим підприємством відносно ПП «Регіонземпроект-М», матеріали документації якого вивчалися у висновку.

Outcome: approved