Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що згідно Свідоцтва про шлюб, виданого 11 червня 2009 р., цього ж дня вона уклала шлюб із [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, запис № 229. Однак, вказує, що стосунки між нею та відповідачем суттєво погіршились ще з 2013 року, подружня довіра закінчилась, вони почали жити окремо, це все в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Весь цей час вони живуть окремо. На примирення вона не згідна. Зазначає, що під час шлюбу у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Стверджує, що спору щодо місця проживання та спілкування з дитиною у них не має. Також зазначає, що відповідач надає матеріальну допомогу своїй дитині, а тому спору про матеріальне забезпечення між ними також не має. Стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім правам та інтересам. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу - немає. Також вказує, що вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі вищезазначеного просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та змінити її прізвище « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 18.03.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 25.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за вказаною позовною заявою до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Шкорка І.М. не з`явилися, однак [PERSON] 16.07.2019 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час там місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2009 року між до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 229, що стверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 11.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимоги позивача про зміну її прізвище « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] », то така підлягає задоволенню, так як, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved