Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 травня 1987 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб. У них є двоє повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, через абсолютно різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2008 року, хоч вони і продовжують мешкати в одній квартирі. Шлюб носить формальний характер. Розірвати шлюб через відділ ДРАЦС відповідач відмовився, тому [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач в підготовче засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, строк на примирення не бажає. При винесенні рішення про розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «Громська». Відповідач в підготовче засідання також не зявився. 12.03.2018 він подав через канцелярію суду «заперечення на позовну заяву», в яких не висловлює своєї позиції по суті заявленої позовної вимоги, однак звертає увагу на неправдиві відомості, зазначені позивачем в її заяві. Дані заперечення, на думку суду, підтверджують наявність між сторонами тривалого конфлікту. 27.03.2018 [PERSON] подав заяву, в якій просив надати йому два тижні на роздуми. По закінченню вказаного терміну, у разі ненадходження від нього будь-яких заяв і клопотань просив шлюб розірвати. В подальшому жодних заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що останні скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-БВ № 493864 від 23.05.1987 (а.с. 7). Сторони припинили шлюбні відносини, хоч і проживають разом (а.с. 8). Суд вважає, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб сторін слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 7), позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище Громская змінила на прізвище чоловіка Моцух. В поданій суду заяві позивач висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у звязку з визнанням відповідачем позову.

Outcome: approved