Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту неправильності актового запису №780 від 04.08.1939 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Дзержинським районним відділом ЗАГС м. Кривий Ріг - відсутності запису «єврейка» в графі щодо національності матері дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначає, що вона народилась [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Її батьком є [PERSON] , [INFO] . Її баба (мати її батька) - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), народжена [INFO] у м. Кривий Ріг була за національністю та уродженою єврейкою, сповідувала іудейську віру і проживала на території України, дотримуючись традицій єврейської національності та звичаїв єврейського народу. Померла [PERSON] [INFO] . Також заявниця вказує, що в свідоцтві про народження її батька [PERSON] , яке видано повторно 03.07.1956 року (запис за №780) в графі про національність його матері [PERSON] відсутній будь-який запис. Зазначає, що в позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо. З огляду на це звернулась до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.08.2020 року відкрито провадження у справі. В ході судового розгляду заявниця та її представник підтримали подану заяву, просили її задовольнити, оскільки у інший спосіб неможливо усунути неправильності в акті цивільного стану про народження. Також заявниця зазначила, що її бабуся все життя сповідувала іудейську віру, дотримувалась традицій, однак, факт свого походження приховувала в зв`язку з репресіями, які проводились відносно євреїв. Представник Міністерства юстиції України заперечувала проти задоволення заяви, зазначаючи на відсутність доказів, на підставі яких можливо внести відомості до актового запису про народження. Представник Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши заявницю та її представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва (повторного) про народження серії [NUMBER] від 31.07.2019 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.1956 року, [INFO] народився батько [PERSON] - [PERSON] . У вказаному свідоцтві про народження батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво (повторне) про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2019 року. Відповідно до листа №2486/20.14-35 від 25.11.2020 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис про народження №780 від 04.08.1939 року складений Дзержинським районним відділом ЗАГС м. Кривого Рогу відсутній в архіві відділення та переданий до Державного архіву Дніпропетровської області 25.06.2018 року. 17.02.2021 року на адресу суду від Державного архіву Дніпропетровської області надійшла завірена копія актового запису №780 від 04.08.1939 року. В актовому записі про народження [PERSON] національність його матері - [PERSON] зазначена «українка». Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 та ч.2 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог п.1 та п.2 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за №719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч.3 та ч.4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст. 144 СК України). Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану про народження встановлений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14.01.2011 року (далі - Правила). Відповідно до п.1.1. Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Положення п.1.7. Правил закріплюють, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Відповідно до п.2.13. Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.7. Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Пунктом 2.18. Правил закріплено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Як вбачається з роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» (далі - Постанова Пленуму ВСУ), суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану у випадках не виправлення органами реєстрації актів цивільного стану помилок, допущених при складанні актового запису та постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Відповідно до абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Згідно роз`яснень, що містяться в п. 9 Постанова Пленуму ВСУ в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). У п. 11 даної Постанова Пленуму ВСУ зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Звертаючись до суду, заявниця просить встановити факт неправильності запису про національність матері в свідоцтві про народження свого батька, встановивши, що вона була єврейка. Однак, на підтвердження зазначених обставин в якості доказу заявницею надані лише особисті пояснення та в ході судового розгляду допитано свідка [PERSON] . Зазначені докази не є достатніми на підтвердження походження особи. Будь-яких доказів, які б підтверджували достовірно походження [PERSON] суду не надано. З огляду на наведене, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню в зв`язку з відсутністю достатніх та достовірних доказів для встановлення факту.

Outcome: dismissed