Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 05.11.1999 у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1941. Від шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають з [PERSON], знаходяться на її повному забезпеченні та після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що між подружжям існує несумісність характерів, відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. В матеріальних витратах родини чоловік участі не приймає. Як вказує позивач, вона багаторазово намагалась поновити нормальні відносини з чоловіком, але все безрезультатно. Під час спільного проживання між сторонами часто виникали конфлікти та сварки, у тому числі в присутності дітей, що негативно впливатиме на їх розвиток. Відповідач, як зазначила [PERSON] використовував фізичну силу. Під час спільного проживання у позивача виникає відчуття небезпеки з боку чоловіка. У зв'язку з чим позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе. Позивач зазначила, що шлюбно-сімейні відносини вони з відповідачем не підтримують з березня 2016 року, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На примирення позивач категорично не згодна, вважає, що сім'я розпалась остаточно, поновлення та збереження сім'ї не вбачається можливим, оскільки шлюб існує лише формально, його збереження суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей та соціально-моральним нормам. Спорів щодо місця проживання дітей немає. Майновий спір, як зазначає позивач, буде вирішено в подальшому. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав , про що зазначив у поданій до суду заяві, у якій також просив розглядати справу без його участі. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про одруження Серіїї [NUMBER], виданого 05.11.1999 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про залишення її шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved