Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - державний реєстратор Рурик І.І. про зобов'язання припинити дії по свавільному втручанню у сферу особистого життя, що виразились у неправомірному втручанні в право приватної власності з метою його позбавлення у незаконний спосіб та порушення права на повагу до честі і гідності, та зобов'язання припинити складати неправомірні вимоги, постанови та рішення про застосування штрафних санкцій та стягнення матеріальної і моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона займається підприємницькою діяльністю, вчасно, регулярно та в повній мірі сплачує усі пенсійні внески за себе та найманих працівників. Однак, Пенсійним фондом України на неї покладено надмірний обов'язок щодо сплати додаткових внесків до їхнього цільового фонду та винесено начальником ПФУ у Снятинському районі [PERSON] постанову про накладення на неї штрафу, яка направлена для виконання в відділ ДВС Снятинського районного управління юстиції. Начальником відділом ДВС Снятиського районного управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження з примусового стягнення штрафу. Вказала, що управління ПФУ в Снятинському районі та відділ ДВС Снятинського районного управління юстиції не мають цивільної правоздатності та не являються органами державної влади, а тому відповідачі не є посадовими особами державних органів влади і не є суб'єктами владних повноважень, і у спірних правовідносинах беруть участь лише як громадяни України. Вважає, що дії [PERSON] та [PERSON] є незаконними, свавільними і протиправними, та такими, що направленні на втручання в її особисте життя з метою позбавлення її права власності на грошові кошти. Крім того вважає, що їх неправомірні дії принизили її честь та гідність і завдали моральних страждань. Просить зобов'язати [PERSON] та [PERSON] припинити дії по свавільному втручанню у сферу її особистого життя, а саме: припинити складання рішень про застосування до неї штрафних санкцій, які спрямовані на стягнення з неї 6959,84 грн., стягнути з них в солідарному порядку на її користь матеріальну шкоду у розмірі 500 грн., моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та судові витрати по справі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Зазначила, що вона являється приватним підприємцем, та сплачує всі загальнообов'язкові внески у дохід держави. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем та сімейними обставинами, вона звернулася до управління ПФУ в Снятинському районі з заявою про звільнення від сплати обов'язкових внесків, однак їй було відмовлено і згодом начальником ПФУ в Снятинському районі [PERSON] винесено постанову про накладення на неї штрафу, яка направлена для примусового виконання до відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції. Начальником відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження та накладено арешт на її майно. Відповідачі, як керівники установ, виносили неправомірні постанови та відкривали виконавчі провадження, що спричинило їй моральну шкоду, яка виразилася в приниженню честі та гідності, погіршенню стану здоров»я. Вказала, що відповідачі працюють не легітимно, тому що [PERSON] виніс постанову, а [PERSON] на її підставі відкрив виконавче провадження, не маючи на це законних підстав, оскільки органи, які вони представляють не є органами державної влади. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмове заперечення, просив у позові відмовити, розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить у позові відмовити, розгляд справи провести у його відсутність. Третя особа державний реєстратор Рурик І.І. в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та свої письмові пояснення. Суд заслухавши пояснення позивачки, повно та всебічно дослідивши докази по справі, встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому нормами ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається які на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна чи припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З матеріалів справи слідує, що згідно наказу № 174-0 від 12.08.2009 року [PERSON] призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі з 14.08.2009 року, а згідно наказу № 71-к від 26.03.2007 року [PERSON] призначений на посаду заступника начальника Снятинського районного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківської області з 26.03.2007 року. У судовому засіданні встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування управлінням ПФУ в Снятинському районі до приватного підприємця [PERSON] штрафних санкцій за несплату мінімального страхового внеску. В подальшому начальником відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь управління ПФУ в Снятинському районі несплачених страхових внесків. На даний час повідомлення -розрахунок управління ПФУ в Снятинському районі про сплату [PERSON] страхових внесків та постанова відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції про стягнення вказаних внесків не оскаржувались та є чинними. Слід зазначити, що вказані повідомлення-розрахунок та постанова були винесені уповноваженими посадовими особами відповідних органів влади, які виконують покладені на них законодавством завдання з реалізації державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску, а також щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень, що відповідно до законодавства підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд відхиляє вказані вище доводи позивачки, оскільки позивачка не довела обґрунтування підставності власних позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, на підставі статей 22, 1166, 1167 ЦК України не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведена протиправність діянь відповідачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та їх вини в її заподіянні. Доказів на підтвердження доводів, що відповідачами позивачці було завдано матеріальну і моральну шкоду та збитки, позивачем суду подано не було. Таким чином, оскільки в судовому засіданні не було встановлено протиправність діянь відповідачів та порушення з їх боку будь-якого цивільного права позивачки, причинно-наслідкового зв'язку між діями та бездіяльністю відповідача та шкодою, на наявність якої посилається позивачка, за відсутність доказів спричинення такої шкоди, суд відмовляє в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та збитків. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], під час розгляду справи судом не знайшли свого підтвердження, через те є недоведеними та не обґрунтованими, а обраний нею спосіб захисту цивільного права є невірним. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed