Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, яку в подальшому уточнила. Свій позов мотивувала тим, що вона є законним опікуном онучок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі розпорядження Білозерської районної державної адміністрації №25 від 27.01.2020р. Мати дітей - [PERSON] , яка є співмешканкою її сина [PERSON] , знаходиться у місцях позбавлення волі та є особою, яка веде асоціальний образ життя, не працює, живе за рахунок крадіжок, зловживає алкоголем та наркотиками, раніше неодноразово судима. Батько дітей - [PERSON] також неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ст.ст. 185, 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Обидва батьки не працюють, займаються влаштуванням особистого життя, проживають окремо, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не цікавляться їх здоров`ям, не займаються лікуванням, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, не забезпечують харчуванням та не надають матеріальної допомоги. Вона сама повністю утримує онучок, створюючи для них всі необхідні умови для всебічного розвитку та відпочинку. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, а також просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Найченко О.Є. позовну заяву підтримав з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області - Садовська О.В. вважала можливим задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області - Лузан О.П. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області - Пількевич Н.Д. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] у батьків: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 21.02.2014 року). Крім того, малолітня [PERSON] народилась [INFO] у батьків: батько (відомості до актового запису внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України) - [PERSON] , мати - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 27.09.2018 року). Згідно з розпорядженнями Бердянської районної державної адміністрації №237 та №238 від 10.12.2019р. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.8,9). Розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області №25 від 27.01.2020р. встановлено опіку над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] опікуном [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Також встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/3853/19 від 05.12.2019р., [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Прибув 05.08.2020р. для подальшого відбування покарання до ДУ «Північна виправна колонія (№90). Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/2413/19 від 23.10.2019р. [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Відповідно до характеристик на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , наданих Кізомиським ясла-садком Кізомиської сільської ради, діти є вихованцями зазначеного садка з 2019 року, знаходяться під опікою бабусі [PERSON] , яка приділяє велику увагу вихованню дітей, підтримує тісний зв`язок з педагогами, цікавиться життям дітей у садочку (а.73,74). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 08.02.2021р., діти проживають з бабусею в с. Кізомис в орендованому будинку, умови проживання задовільні стосунки у родині доброзичливі, для дітей створено належні умови для проживання, виховання та розвитку. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації надав висновок від 12.02.2021., відповідно до якого вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , та позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком та матір`ю своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення їх батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітніх дітей. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідачів на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved