Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначає, що 29.04.2006 року між нею та відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у них народилися діти: чин [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві вказує, що з листопада 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Їх сім`я фактично розпалася, а шлюбні відносини є лише формальними, тому просить шлюб розірвати. В підготовче засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували такий 29.04.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 50. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] та серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням того, що відповідач визнав позов, заявивши про це в заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням обставин, викладених у позовній заяві, інтересів неповнолітніх дітей сторін, оскільки їх повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим доцільно його розірвати, а позов відповідно задовольнити. Відповідно до ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача в користь позивача 420,40 гривень судового збору.

Outcome: approved