Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові зазначено, що сторони перебували в шлюбі, від якого вони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час син навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02 червня 2016 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона уточнила заявлені позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 520, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 25 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 25 квітня 1998 року зроблено відповідний запис № 369. Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2011 року, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28 жовтня 1989 року міським відділом ЗАГС м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 1680. Зазначене рішення суду набрало законної сили 29 квітня 2011 року. Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає в квартирі [ADDRESS], разом з нею мешкає її син [PERSON], 1998 року народження. Таким чином, судом було встановлено, що повнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки № 047 від 13 травня 2016 року, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання економіко-гуманітарного факультету державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти і науки України у м. Мелітополі Запорізької області. Термін навчання з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2019 року. Згідно довідки Мелітопольського об'єднаної ДПІ ДПС Запорізької області від 19 травня 2016 року, відповідач працює вчителем в управлінні освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області і отримує заробітну плату. Загальний розмір доходу з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2016 року за виключенням аліментів складає 42492 гривні 02 копійок. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, працює та має можливість надавати допомогу на утримання сина. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, немає. Судом встановлено, що повнолітній син дійсно потребує матеріальної допомоги від свого батька - відповідача, оскільки він на даний час навчається, проживає разом зі своєю матір'ю - позивачем. Таким чином, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. Відповідно до ст. 88 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved