Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання реєстрації Договору продажу квартири недійсною та всіх нотаріальних дій по даній нерухомості, зобовязання вчинити певні дії, визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 12.10.2015 року [PERSON] було отримано Виписку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 45675617, в якій було надано інформацію про те, що 14.07.2015 року по заяві реєстраційний номер 12322403 був сформований витяг права власності на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24, індексний номер 40581243 на [PERSON]. Після отримання цієї виписки позивачка звернулася з поясненнями до державної реєстраційної служби м. Ужгород, де її було повідомлено, що цей запис було зроблено нотаріусом [PERSON] 14.07.2015 року в 12.29.03, однак, через кілька годин було внесено запис про помилковість реєстрації права власності. Однак, в Державному реєстрі немайнових прав по вказаній квартирі нотаріусом [PERSON] відмітки про відкликання заяви із зазначенням реквізитів прийнятого рішення про залишення заяви без розгляду з її відкликанням зроблено не було. Станом на 12.10.2015 року в Виписці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 45675617, такої відмітки не зроблено. Таким чином, приватним нотаріусом [PERSON] було порушено п.9 «Порядку введення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141. Міністерством юстиції України при перевірці діяльності приватного нотаріуса [PERSON] було встановлено, що у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2015 рік наявний закреслений запис від 14.07.2015 року про Договір купівлі продажу, посвідчений реєстратором №909. Зазначене не узгоджується із п.7.17 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом МЮ України від 22.12.2010 року №3253/5, оскільки до зазначеного реєстру внесено запис про нотаріальну дію, яка не вчинялася. Такими діями з боку відповідача [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних хвилюваннях, наслідком чого стало погіршення стану здоровя, безсонні, постійному стресі. А тому, просила суд задовольнити позов та винести рішення, яким зобовязати нотаріуса [PERSON] в 10-денний строк внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відмітку про відкликання заяви про реєстрацію майнових прав [PERSON] на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 та зазначити реквізити прийнятого ним рішення про залишення заяви без розгляду у звязку з її відкликанням у відповідному записі в базі даних про реєстрацію заяв і запитів, зобовязати відповідача надати [PERSON] можливість ознайомлення та надати копії документів із сформованої нею реєстраційної справи при незаконній перереєстрації нерухомості на [PERSON], визнати дію приватного нотаріуса [PERSON] 14.07.2015 року по реєстрації права власності на згадану квартиру протиправною, як порушуючу право на приватну власність сімї, а також стягнути з відповідача на користь позивачки та її сімї 226\~054грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду Позивачка в судове засідання не зявилася. Однак, в попередні судові засідання надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд визнати реєстрацію договору продажу квартири по адресі м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 від 14.07.2015 року недійсною, з послідуючим визнанням недійсними всіх нотаріальних дій по даній нерухомості, зобовязати приватного нотаріуса [PERSON] надати можливість ознайомлення і надати ксерокопії документів сформованої нею реєстраційної справи про незаконну перереєстрацію нерухомості на [PERSON], визнати дію відповідача 14.07.2015 року по реєстрації права власності на вищезазначену квартиру протиправною, як порушуючу право приватної власності сімї, а також стягнути з приватного нотаріуса [PERSON] на користь позивачки та її сімї 240300грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду. Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем як державним реєстратором 14.07.2015 року по заяві №12322403 було перереєстровано право власності на сімейну квартиру позивача №24 по вул. Тлехаса, 88 в м. Ужгород на [PERSON] Однак, ні позивач, ні її донька, з якою позивач разом проживала у цій квартирі, будь яких документів про передачу права власності на квартиру на [PERSON] не підписували. Відтак, [PERSON] вважає, що приватний нотаріус [PERSON] незаконно провела продаж вказаної квартири на [PERSON], а потім зареєструвала його право власності на цю квартиру. На підставі викладеного стверджує, що квартира незаконно належала [PERSON] З метою нівелювання незаконних дій відповідача, позивачка вимушена була 29.07.2015 року оформити своє право власності на квартиру шляхом реєстрації договору дарування. Тому, внаслідок таких дій відповідача позивач не змогла продати квартиру і купити іншу, за яку вже було внесено завдаток. Позивачка [PERSON] надала суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не зявилися. Однак, надали суду заяву, в якій проти позову заперечують, та просять суд розглянути справу за їх відсутності на підставі раніше поданих письмових запереченнях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2015 року приватним нотаріусом Ужгородського міськрайонного округу [PERSON] внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Судом встановлено, що вказана нотаріальна дія була вчинена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] під час посвідчення Договору купівлі продажу квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 між [PERSON] (тодішній власник квартири) та [PERSON], про що представником відповідача надано було суду проект Договору купівлі продажу від 14.07.2015 року. Як вбачається із наданих відповідачем письмових заперечень, вбачається, що у звязку із наданням їй звіту про оцінку та сплатою [PERSON] всіх платежів, повязаних із посвідченням договору, в тому числі і податки, [PERSON] було розпочато виготовлення проекту відповідного договору та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, оскільки Договір купівлі продажу вказаної квартири зрештою юридично укладено не було через непорозумінь відносно ціни предмету такого договору, цього ж дня приватним нотаріусом [PERSON] внесено запис про помилковість реєстрації такого права власності. За приписами ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У матеріалах даної справи відсутні будь які докази того, що між позивачем укладено правочин про відчуження згаданої вище квартири третім особам. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності позивача на таку квартиру не переходило до інших сторонніх осіб, оскільки наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно помилкових даних про перехід такого права без укладеного правочину не свідчить про фактичний перехід цього права. Тому, внесення відповідачем помилкових даних на нетривалий час не створило жодних негативних правових наслідків для позивача. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, встановлений договором або законом. Однак, [PERSON] не надала суду жодного належного доказу, який би підтверджував порушення її прав діями приватного нотаріуса [PERSON], так як на момент вчинення такої дії, власником квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 88/24 було зареєстровано за [PERSON] Окрім того, з обставин, викладених позивачем в заяві про уточненні позовних вимог вбачається, що з метою нівелювання незаконних дій відповідача, [PERSON] вимушена була 29.07.2015 року оформити на себе право власності на квартиру шляхом реєстрації договору дарування. У відповідності до п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 2 від 07.02.2014 року «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших субєктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення субєктного складу осіб наведене у ст. 50 Закону № 3425-XII. За наведених умов суд визнає, що вимоги позивача про визнання реєстрації договору недійсною та про визнання дій відповідача протиправними не відповідають способам захисту цивільних прав і жодним чином не порушують прав [PERSON] Відтак, у задоволенні цих вимог слід відмовити. Щодо вимоги позивача про зобовязання нотаріуса надати можливість ознайомлення і надати ксерокопії документів сформованої реєстраційної справи, суд зазначає наступне. Так, статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У порушення цих процесуальних вимог [PERSON] не надала суду доказів того, що вона зверталася до відповідача з проханням надання їй для ознайомлення певних матеріалів, а відповідач відмовив у здійсненні таких дій. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Обґрунтовуючи факт заподіяння моральної шкоди, позивач покликається на те, що вона не могла продати належну їй квартиру і купити іншу квартиру, за яку вона сплатила завдаток. На підтвердження вказаної обставини позивач надала суду копію розписки від 08.07.2015 року, відповідно до якої [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток у сумі 100 доларів США за те, що до 28 липня 2015 року підготує документи і продасть їй квартиру. Однак, дана розписка не приймається судом в якості належного доказу, оскільки її сторони є відмінними від сторін спору і не мають до них жодного відношення. Між тим, надані [PERSON] медичні документи про перебування на лікуванні суд також визнає неналежними доказами, так як вони стосуються стану здоровя позивача, починаючи з серпня 2016 року, тобто майже через рік після отримання позивачем виписки з Реєстру та через пять місяців після відкриття судом провадження у даній справі. У звязку з цим, суд приходить до висновку про відсутність факту завдання відповідачем моральної шкоди позивачу. Водночас, суд звертає увагу на недопустимість заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач просить стягнути її на «нашу» користь, не вказуючи конкретних осіб та наявність правових підстав вимагати такого відшкодування на їх користь. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задовленню.

Outcome: dismissed