Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнололітніх синів, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки усіх видів доходів відповідача щомісячно, з 23.12.2015 р. і до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 08.07.2000р. по 02.02.2015 р. року перебували у шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.02.2015 р. розірвано. Після припинення шлюбних відносин діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання 2 неповнолітніх синів в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.12.2015 р. і до повноліття дітей. Заперечення обґрунтовані тим, що на даний момент він безробітний, стоїть на обліку в бюро по працевлаштуванню. Підстав для стягнення аліментів з 23.12.2015 р. відповідач не вбачає. Крім того, зазначив про свою систематичну матеріальну допомогу дітям, а також вказував на те, що оплачує навчання та лікування дітей, купує їм одяг, здійснює їх виховання та оздоровлення, так як літній період діти проводять з ним. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачка і відповідач мають спільних синів, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Позивачка здійснює догляд за дітьми, а відповідач достатньої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, являється працездатною особою. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. В ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 р.» (із змінами та доповненнями) встановлено, що в 2016 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Суд вважає, що позивачка не довела обгрунтованості розміру вимог і не надала суду належних доказів для їх задоволення у визначеному нею розмірі. Відповідач підтвердив, що на даний момент не працевлаштований та не отримує постійної заробітної плати, перебуваю на обліку в бюро по працевлаштуванню. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви ч.1 ст. 79 СК України. Але, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Позивач не надала суду доказів вживання заходів щодо одержання аліментів від відповідача та неможливості їх одержання через ухилення відповідача від їх сплати. Позивач в судовому засіданні не заперечувала проти того, що відповідач купував одяг для дітей, хоч і не в тих торгових закладах, які вона вважає прийнятними. Отже, враховуючи вимоги ст.183 СК України, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 24.05.2016 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, а саме до 14.04.2019 року, а з 14.04.2019 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття сином [PERSON], а саме до 03.02.2023 року, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial