Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, мотивуючи позов тим, що на виконання рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] до настання йому 18 років. 02.09.2020 року син [PERSON] був зарахований на 2 курс стоматологічного факультету Івано-Франківського національного медичного університету контрактної форми навчання. Син проходить навчання на платній основі, крім того існують і інші витрати пов`язані з його навчанням, які позивачка самостійно оплачує. У зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від батька. Заробітна плата не дає їй можливості самостійно оплачувати навчання сина та нести інші витрати пов`язані з його навчанням, оскільки частину заробітної плати змушена виділяти на молодшого сина [PERSON] та на інші господарські потреби. Відповідно до Умов договору про надання освітніх послуг позивачкою оплачено вартість освітніх послуг за навчальний рік 2020/2021 (2 курс) в сумі 42 000 грн. Відповідач є військовий пенсіонер та отримує пенсію. Його розмір пенсії та матеріальний стан, на її думку позволяє йому, як батьку спільно з нею нести витрати пов`язані з навчанням сина. Вважає, що відповідач зобов`язаний продовжувати сплачувати аліменти до досягнення сина [PERSON] 23-річного віку, оскільки майновий стан дозволяє це нести, а добровільно нести хоч якісь витрати пов`язані з навчанням сина він наміру немає та від контактів з нею та сином з даного приводу уникає. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх його заробітків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку, до закінчення ним навчання та додаткові витрати пов`язнані з оплатою навчання сина за навчальний рік разово,\~\~у розмірі 21 000 грн. 18.01.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги вважає необгрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення, оскільки він є учасником бойових дій та у зв`язку із травмою, отриманою в ході виконання покладених на нього обов`язків, став непрацездатним та має ІІІ групу інвалідності, та мусить нести значні витрати на лікування. На його утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] , яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. Також на його утриманні перебуває неповнолітня дочка його дружини від першого шлюбу.\~ Окрім цього, він вимушений надавати матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами. Отже, у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат пов`язаних з оплатою навчання в сумі 21 000 грн., то вона також є необгрунтованою, оскільки такі витрати не передбачені чинним законодавством України. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.26-27). Позивачка подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі , позовні вимоги підтримала, просила задоволити (а.с.56). Представник відповідача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача, щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити (а.с.57) Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів та додаткових витрат в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 25.07.2002 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені [PERSON] , змінив прізвище на [PERSON] (а.с.4). Із довідки №42 виданої 02.11.2020р.,Івано-Франківським національним медичним університетом,\~ вбачається, що [PERSON] є студентом другого курсу 18 групи стоматологічного факультету Івано-Франківського національного медичного університету, денної бюджетної (контрактної) форми навчання (а.с.5) Крім того, в матеріалах справи міститься Договір №230 про надання освітніх послуг між закладом освіти та фізичною особою від 02.09.2020р. В пункті 9\~\~вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання вказано\~\~168 000, 00 грн.\~\~Термін дії договору з 16.09.2020р. по 30.06.2024р.( а.с. 6-8) . До матеріалів справи позивачкою долучено також квитанцію\~\~про оплату нею\~\~витрат на навчання сина- [PERSON] в розмірі 42 000 грн.( а.с. 12). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Як роз`яснено у п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3\~статті 199 Сімейного кодексу України\~передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм\~СК України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Судом встановлено, що на утриманні у відповідача є одна малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] ( а.с. 30). Відповідно до довідки №9121000006 виданої ГУ ПФУ в Івано-Франківській області 11.01.2021 року відповідач отримує пенсію за вислугу років. Сума пенсії за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року складає 163 587,83 грн. (а.с.33). На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 01.04.2021р. Державною податковою службою України\~\~22.04.2021 р. надано відомості з інформаційного фонду\~\~Державного реєстру фізичних про доходи\~ [PERSON] \~за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, який становить\~\~за вказаний період 497 781, 58 грн. ( а.с. 53-54). Підстав для звільнення відповідача\~\~від обов`язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. При визначенні розміру аліментів, який потребує позивач на період навчання суд враховує обставини, визначені в\~ст.182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище сина, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання, ту обставину, що\~\~ [PERSON] , як повнолітня особа, повинний самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх розмір 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, але більше як до досягнення 23-х років, а відтак вимога щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина на час навчання підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Томустягнення аліментів слід розпочати з 17.11.2020 року. Відповідно до вимог\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,201\~цього\~кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до ч.1\~ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Проте, зазначена норма закону регулює правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, лише у спосіб сплати аліментів, в розмір яких має включатися і вартість навчання та інших освітніх послуг. Стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, без стягнення аліментів,\~стаття 199 СК України\~не передбачає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що судом вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмір яких враховано вартість навчання та інших освітніх послуг, суд приходить до переконання про\~\~відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат пов`язаних з оплатою навчання повнолітнього сина. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір`позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому, в силу ч. 1ст.141\~ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840 гривень 80 копійок судового збору.

Outcome: approved