Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10 грудня 2012 року помер її чоловік [PERSON], який на момент смерті проживав і був зареєстрований в [INFO]. Згідно ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви в нотаріальну контору згідно ст. 1270 ЦК України. Спадкоємцем першої черги є також їхня дочка [PERSON], яка проживає за адресою: Російська Федерація, м. Воркута, вул. Ломоносова, буд. № 3 «А»[ADDRESS], але вона приймати спадщину не бажає. 03 листопада 2015 року державний нотаріус Першої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON], прийняла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки чоловік за життя втратив технічний паспорт на автомобіль і вони давали з цього приводу оголошення в газету. Автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В. Вартість автомобіля згідно Висновку № 269 експертної авто товарознавчої експертизи за оцінкою транспортного засобу складає 20236,00 грн. Оскільки нотаріальна контора відмовила їй в оформленні спадщини, то вона вимушена звернутися до суду з теперішньою позовною заявою. Просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В. Позивач [PERSON] до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 18). 13 квітня 2016 року надала до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 21 ). Представник відповідача - Виконавчого комітету Слов»янської міської Ради Донецької області до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи ( а.с. 18-19). 08 квітня 2016 року направив до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Виконавчого комітету Слов»янської міської Ради Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи.( а.с. 20). Суд, розглянувши подані заявниками документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Виконавчого комітету Слов»янської міської Ради Донецької області про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2012 року у місті Словянську помер чоловік позивача - [PERSON] ( а.с. 6). Згідно даних Спадкового реєстру спадщина відкрилась за законом, заповіт відсутній. Спадкова справа в Україні № 78/2013 заведена в Першій Словянській державній нотаріальній конторі за заявою дружини [PERSON] про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем, яка спільно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України. Доказом є Довідка житлово-експлуатаційної організації про реєстрацію (місце проживання) спадкодавця спільно зі спадкоємцем. ( а.с.7). У склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В (а.с.8-9). Зазначений автомобіль належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯНВ № 707081 від 20 жовтня 1999 року, виданого МРЕВ ДАІ м. Словянська ( а.с.11). Таким чином, після смерті [PERSON], спадкоємцем, який у встановлений строк прийняв спадщину є його дружина [PERSON]. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Нотаріусом позивачу [PERSON] на підставі Постанови № 3069/02-31 від 03 листопада 2015 року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В, після померлого 10 грудня 2012 року чоловіка [PERSON] у зв»язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі Свідоцтва про право на спадщину на рухоме майно документів реєстрації права власності, яка не була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення за спадкодавцем ( а.с. 8-9). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і розясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Право власності на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В було зареєстроване за чоловіком позивача [PERSON], спадкоємцем якого є позивач [PERSON]. Шляхом прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач [PERSON] фактично придбала право власності на спадкове рухоме майно, але нотаріус відмовив їй в оформленні права на спадщину, про що вказав у постанові. За відсутністю останнього право власності на належне їй спадкове майно може бути визнане за відповідачем. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вимога [PERSON] про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України [PERSON] має право на предявлення позову про визнання за нею права власності на транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В, як на майно, отримане нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . У відповідності до п.2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач [PERSON] фактично успадкувала транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В після смерті свого чоловіка, однак позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на автомобіль за її чоловіком. Без документів, які б посвідчували право власності її чоловіка на автомобіль, який вона успадкувала після його смерті право власності не визнається. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». Як встановлено в судовому засіданні чоловік позивача [PERSON] за життя правомірно набув право власності на рухоме майно автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В і тому у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України за спадкоємцем [PERSON] позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску, колір червоний, двигун № [NUMBER], шасі № ХТА210700х1192353, тип транспортного засобу СЕДАН-В, як на майно отримане в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 10 грудня 2012 року . На підставі викладеного,

Outcome: approved