Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка 11.10.2017 року склала заповіт, в якому заповідала їй усе своє майно, що буде належать їй на день смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2019 року вона звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на квартиру [PERSON] , що змусило її звернутись до суду. Просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Пивоваров В.І. просили розглянути справу без їх участі. 23.07.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 14.09.2021 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів. 14.09.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. За [PERSON] зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією нотаріально договору дарування квартири від 26.04.1995 року реєстровий №2399 та копією листа КП «Сєвєродонецьке БТІ» від 08.07.2019 року №570. 11.10.2017 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла усі свої права та обов`язки, які належатимуть їй на момент смерті [PERSON] . 04.05.2018 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 07.05.2019 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . 08.05.2019 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , звернувся її син [PERSON] , а [INFO] - онук померлої [PERSON] . 07.09.2019 року [PERSON] отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, які підтверджують право власності на спірну квартиру за [PERSON] (постанова нотаріуса від 07.09.2021 року №628/02-31). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилась після її смерті, звернулись син та онук померлої [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що саме [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці, які прийняли спадщину, є належними відповідачами у цій справі. Лише за відсутності інших спадкоємців відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Разом з тим, статтями 50, 51, 175 ЦПК України визначено, що на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Суд при розгляді справи, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі відповідачем. У разі пред`явлення позову до неналежних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення належних відповідачів, суд повинен відмовляти у задоволенні позову, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Предметом позову є визнання права власності за позивачем на спірну квартиру. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес, тобто в цій справі саме [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці, які прийняли спадщину. Позивач пред`явила позов до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, яка не має жодних вимог щодо спірного майна. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, оскільки матеріально-правовий зв`язок відповідача з позивачем по справі з приводу визнання за нею права власності на спірну квартиру відсутній. При цьому позивач не позбавлена права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed