Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій просить виділити їй у власність ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 46 по вул. Челюскінців, смт. Близнюки Харківської області, вартість якої становить 8850 гривень та виділити у власність [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № № 46 по вул. Челюскінців, смт. Близнюки Харківської області, вартість якої становить 8850 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2008 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 52. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року між ними припинені сімейно-шлюбні відносини та ведення сумісного господарства. В період шлюбу, а саме 08 лютого 2012 року, за спільні кошти нею та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок з надвірними будівлями № 46 по вул. Челюскінців, смт. Близнюки Харківської області. Вартість вище зазначеного житлового будинку станом на 02 червня 2016 року становить 17\~700 гривень. Житловий будинок з надвірними будівлями № 46 по вул. Челюскінців, смт. Близнюки Харківської області, вважає об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON], власністю та власністю її чоловіка [PERSON]. Оскільки відповідач не бажає розділити спірне майно добровільно, вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання\~ не зявилась,\~ надала до суду заяву\~ з проханням розгляду справи без її участі. Позов підтримує та не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог абзаців 4,5 ч.5, ст. 74 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та його представника і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 22 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 52, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 листопада 2008 року серії 1-ВЛ № 102054. Судом встановлено, що В період шлюбу, а саме 08 лютого 2012 року, за спільні кошти нею та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року було придбано житловий будинок з надвірними будівлями № 46 по вул. Челюскінців, смт. Близнюки Харківської області. Вказаний спірний будинок з надвірними будівлями був придбаний та зареєстрований на праві приватної власності на імя відповідача [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України. З огляду на викладене та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вказаний спірний будинок з надвірними будівлями, по взаємної згоді сторін по справі був придбані під час перебування останніх в зареєстрованому шлюбу, на імя відповідача [PERSON] за спільні кошти, тому він є спільним сумісним майном подружжя. Згідно\~\~ч.1 та ч.2\~ст.60 ЦК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач\~\~заперечення на позов не надав, та не\~\~спростував\~\~твердження\~\~позивача\~\~про\~те, що спірний будинок був придбаний подружжям за спільні кошти. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що після укладення договору купівлі продажу спірного житлового будинку, вказане майно належить сторонам в рівних частках, тобто по 1\\2 частці житлового будинку з надвірними будівлями кожному. Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обовязкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть біти реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Приймаючи до уваги наведене, а також те, що відповідач не надав обовязкову згоду на отримання ним грошової компенсації, а позивач попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми та навпаки, а також те, що сторони не наполягають на розподілі спірної квартири в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити майно спірний житловий будинок з надвірними будівлями у їх спільній частковій власності, в розмірі 1\\2 частини вказаного майна кожному з них. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні понесені судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved