Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Державному вищому навчальному закладі «Мелітопольський промислово-економічний коледж» на ІІІ курсі (термін навчання з 01.09.2016 р. по 30.06.2020 р.), та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює в Іванівському РЕЗ і ЕМ та щомісячно одержує заробітну плату, розмір якої дає змогу останньому утримувати їх сина, проте, добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання - 30 червня 2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від своїх доходів. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.10.2000 року та свідоцтвом про встановлення батьківства від 02.11.2000 року (а.с.5,7). Повнолітній син сторін з 01 вересня 2016 року навчається в м.Мелітополі в Державному вищому навчальному закладі «Мелітопольський промислово-економічний коледж», спеціальність «Технічне обслуговування», на денній формі навчання, строк закінчення навчання - 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою учбового закладу від 26.09.2018 року №312 (а.с.21). Згідно зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] мешкає в смт.Іванівка, Херсонської області, має склад сім'ї: син [PERSON], 2000 року народження та дочка [PERSON], 1993 року народження (а.с.24). Позивач працює прибиральником службових приміщень в Акціонерному товаристві «Херсонобленерго», її середньомісячна заробітна плата складає 3259,92 грн, що підтверджується довідкою з місця роботи від 09.10.2018 року №383 (а.с.22). Згідно довідки Іванівської селищної ради Херсонської області №2510 від 16.10.2018 року, [PERSON] підсобного господарства не утримує, у власності або користуванні земельної ділянки не має (а.с.23). Відповідач [PERSON] мешкає в смт.Іванівка, Херсонської області, має склад сім'ї: дружина [PERSON], 1985 року народження та неповнолітні сини: [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2008 року народження, що підтверджується довідкою Іванівської селищної ради від 12.10.2018 року №2503 та свідоцтвами про народження дітей (а.с.26,28-30). Відповідач є працездатною особою, працює в Акціонерному товаристві «Херсонобленерго», на посаді «електромонтер оперативно-виїзної бригади», його середньомісячна заробітна плата складає 10741,78 грн., що підтверджується довідкою АТ «Херсонобленерго» №384 від 09.10.2018 року (а.с.27). Відповідач підсобного господарства не утримує, у власності або користуванні земельної ділянки не має (а.с.25). Таким чином, враховуючи, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж» та потребує матеріальної допомоги, а також те, що допомога, яку надає йому мати є недостатньою для забезпечення базових потреб [PERSON] у м.Мелітополь, де останній оплачує житло на період навчання, тоді як відповідач, як батько, може таку допомогу надавати, суд дійшов висновку, що є підстави для стягнення з відповідача в судовому порядку аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує: матеріальне становище повнолітнього сина сторін, який навчається, власних прибутків не має; матеріальне становище відповідача, який є працездатним, офіційно працює, має стабільний дохід, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей: 2006 р.н. та 2008 р.н. ; матеріальне становище позивачки, яка також офіційно працює, тому суд прийшов до висновку, що аліменти необхідно стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON], 2000 р.н., у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 21.08.2018 року і до закінчення навчання сином. Відповідно до ч. 2 ст.133, ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. З 01.01.2018 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 762 грн., а отже розмір судового збору становить 704,80 грн. (1 762 грн. х 0,4 = 704,80 грн). Оскільки рішення постановлено на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо вимог про стягнення аліментів, то суд вважає можливим стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved