overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14. 09. 2010 року належить на праві спільної часткової власності 3/10 частини домоволодіння [ADDRESS]. Іншими співвласниками є [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Згідно запису в технічному паспорті на будинок на території домоволодіння знаходиться самочинна побудова «в3», ця прибудова збудована відповідачкою [PERSON] Вона не може реалізувати своє право власності на майно, а саме здійснити його продаж через наявність цієї самовільної споруди, тому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності і визнати, що самовільна побудова належить не їй. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги повністю і просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судовому засіданні позов визнали і пояснили, що прибудова «в3» належить [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 3-1196 на праві спільної часткової власності належить 3/10 частини домоволодіння [ADDRESS]. Право власності підтверджено копією витягу про державну реєстрацію прав КПТІ Бердянської міської ради, реєстраційний номер 14717362. Іншим співвласникам будинку належить - [PERSON] - 9/20 часток, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожному по 1/12 частці, що підтверджено копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Як убачається з копії технічного паспорту на території домоволодіння знаходиться самочинно збудована прибудова «в3», а також сараї «Е,Ж». Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24. 10. 2012 року встановлено, що сараї «Е і Ж» [PERSON] не належать. Позивачка пояснила, що поки вона збирала документи для купівлі - продажу своєї частини будинку, у дворі [PERSON] побудувала прибудову «в3». Наявність цієї споруди заважає власнику розпоряджатись частиною будинку, вирішити питання щодо його продажу. В судовому засіданні встановлено, що самочинна споруда належить [PERSON] Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що наявність самочинної споруди, яка належать іншим співвласникам домоволодіння, перешкоджає [PERSON] розпоряджатись своє власністю, відповідачі в судовому засіданні позов визнали, суд вважає можливим задовольнити її позовні вимоги в повному об'ємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11. 05. 1994 року вона є власником 1/18 частини житлового будинку [ADDRESS] . В будинку значиться прописаним її син [PERSON] , який з липня 1992 року не проживає, своїх речей в не тримає, за місцем реєстрації не з`являється, грошових коштів на утримання будинку не надає, наміру повертатись не має. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку. В судовому засіданні позивачка з представником підтримала позов і пояснила, що її син є громадянином Латвії, куди виїхав на постійне місце проживання, але з будинку не виписується, грошей на комунальні послуги не надсилає, тому є потреба зняти його з реєстрації. Відповідач вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, і суд у відповідності до ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що їй як сусідам відомо, що [PERSON] проживає одна у своїй частині будинку, тільки з її слів вони знають, що в неї є син, якій на протязі більше 29 років в будинку не мешкає, до матері не приїжджає. Вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 11. 05. 1994 року, виданого Фондом комунального майна міської ради народних депутатів Бердянської міської ради згідно з розпорядженням № 4341 від 11. 05. 1992 року, 1/18 частини житлового будинку, а саме квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Даний факт підтверджено копією реєстраційної карти на житло, виданою МБТІ, у якій право власності [PERSON] зареєстровано під № 10819. Позивачка зазначила, що в її частині будинку разом з нею зареєстрований її син [PERSON] Вказана обставина підтверджена довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради № 0809 від 16. 01. 2019 року, копією домової книги. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачем відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останнього у будинку. Відсутність відповідача з 1992 року в будинку, що належить позивачу, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] , а також вказаний факт підтверджується довідкою вуличного комітету № 24 від 24. 01. 2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 05. 08. 1992 року. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку, належному [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18. 05. 2017 року вона є власником частини житлового будинку [ADDRESS] . В будинку значиться прописаною її донька [PERSON] , яка з липня 2012 року не проживає, своїх речей в не тримає, за місцем реєстрації не з`являється, грошових коштів на утримання будинку не надає, наміру повертатись не має. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що її донька [PERSON] у 2012 році виїхала на інше постійне місце проживання, але з будинку не виписується, грошей на комунальні послуги не надсилає, зв`язку з нею немає, тому є потреба зняти її з реєстрації. Відповідачка вдруге до суду не явилася, про дату слухання справи сповіщена належним чином на сайті Бердянського міськрайонного суду, причини неявки не повідомила, і суд у відповідності до ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення. Треті особи до суду не явилися, про дату слухання справи повідомлені, причини неявки не повідомили, тому суд розглядає справу за їх відсутності. Представник виконкому Бердянської міської ради до суду не явився, надав заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності відповідно до закону. Свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що їм, як сусідам, відомо, що по [ADDRESS] проживала [PERSON] разом з дідусем та бабусею, а у 2012 році вона зібрала свої речі і виїхала у невідомому напрямку, більше в будинку не з`являлася, на теперішній час він є порожнім. Вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18. 05. 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 2-306, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Даний факт підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18. 05. 2017 року, реєстраційний номер нерухомого майна 204364023104. Позивачка зазначила, що в будинку зареєстрована її донька [PERSON] Вказана обставина підтверджена копією домової книги. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачкою відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останньої у будинку. Відсутність відповідача з 2012 року в будинку, що належить позивачу, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку, належному [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24. 10. 1998 року вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] . В будинку значиться прописаними родичі її чоловіка [PERSON] та [PERSON] , які фактично не проживають, своїх речей в будинку не тримають, за місцем реєстрації не з`являються, грошових коштів на утримання будинку не надають, місце їх помешкання не відомо. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у житловому будинку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що коли родичі чоловіка виїжджали за межі України, то для перетинання кордону їм потрібна була прописка, тому на їх прохання вона їх зареєструвала у своєму будинку, але вони жодного дня не проживали в ньому. Обіцяли приїхати та виписатись, але так цього і не зробили, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідачі вдруге до суду не явилися, про дату слухання справи сповіщені на сайті Бердянського міськрайонного суду, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не надали, і суд у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що їм як сусідам та добрим знайомим позивачки відомо, що [PERSON] та [PERSON] - це родичі [PERSON] , які продали свій будинок і виїхали з с. Дмитрівка приблизно 4 роки тому, у позивачки в будинку ніколи не проживали, останнім часом в селі не з`являються взагалі. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24. 10. 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської районної нотаріальної контори Спіциною О. В., реєстр № 1039, номер реєстраційного напису БТІ - 249 житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , після укладення шлюбу - [PERSON] . Позивачка зазначила, що в будинку разом з нею та її чоловіком зареєстровані родичі чоловіка - [PERSON] та [PERSON] , які більше року не мешкають в ньому, але з реєстрації не зняті. Згідно довідки виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 15. 01. 2020 року в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована та мешкає [PERSON] з чоловіком та сином, [PERSON] та [PERSON] не мешкають з 05. 10. 2018 року. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачами відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останніх у будинку. Відсутність відповідачів з 2018 року в будинку, що належить позивачу, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку, належному [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06. 12. 2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] 26. 03. [INFO] і [PERSON] 05. 08. [INFO] в розмірі 1/3частки його заробітку (доходу) до повноліття дітей. З 01. 02. 2016 року на доньку [PERSON] виплата аліментів припинена, тому вона просить змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача на доньку [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач до суду не явився, про час і дату слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у шлюбі з 29. 07. 1995 року по 08. 07. 2015 року, від якого мають дітей - [PERSON] 26. 03. [INFO] і [PERSON] 05. 08. [INFO] Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06. 12. 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з останнього стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до їх повноліття. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що у звязку з припиненням виплати аліментів на [PERSON], яка є повнолітньою, позивачка просить змінити розмір аліментів та стягувати на утримання доньки [PERSON] 1/4 частку із заробітку відповідача. Відповідач, отримавши позовну заяву, не надав на неї заперечення, тому суд сприймає його позицію як згоду з позовними вимогами і вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 09. 12. 2011 року з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], 26. 10. [INFO] і [PERSON] 15. 05. [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дітей. На сьогоднішній день ця сума є недостатньою для утримання дітей, тому вона просить збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача 1/3 частку від доходів. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечує платити дітям 1/3 частку від свого заробітку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 09. 12. 2011 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], 26. 10. [INFO] і [PERSON] 15. 05. [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дітей. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що на даний час соціальний стандарт виплат на кожну дитину віком від 6 років складає 436,50 грн., отже 500 грн. на обох дітей - це розмір, який визначено у 2011 році, і який є недостатнім для їх утримання, тому суд вважає за можливе змінити спосіб та розмір стягуваних аліментів

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 01.09.2016 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-КГ № 212129. Після її смерті відкрилася спадщина на все їй належне майно в тому числі і на будинок за адресою смт. Асканія Нова вулиця Лугова №1 Чаплинського району Херсонської області. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Чаплинської нотаріальної контори, їй було відмовлено у зв'язку з пропуском нею шестимісячного строку на подачу заяву про прийняття спадщини. Причиною ж пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини було те, що вона вважала, що оскільки на день смерті матері вона проживала разом з нею та вели спільне господарство, а інші спадкоємці відмовляються від спадщини на будинок, автоматично прийняла спадкове майно. Просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], померлої 01.09.2016 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, представник Асканія-Нова селищної ради Херсонської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву згідно якої проти задоволення вимог позивачки не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.09.2016 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-КГ № 212129. Після її смерті відкрилася спадщина на все їй належне майно в тому числі і на будинок за адресою смт. Асканія Нова, вулиця Лугова №1, Чаплинського району Херсонської області. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Чаплинської нотаріальної контори, їй було відмовлено у зв'язку з пропуском нею шестимісячного строку на подачу заяву про прийняття спадщини. Причиною ж пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини було те, що вона вважала, що на день смерті матері вона проживала разом з нею та вели спільне господарство, а інші спадкоємці відмовляються від спадщини на будинок, автоматично прийняла спадкове майно. У теперішній час позивачка має намір прийняти в спадщину майно, але нею пропущено строк для прийняття спадщини. Встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги. Причина пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна на думку суду є поважною, а тому його можливо поновити. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 01 жовтня 1992 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. За час перебування в шлюбі у них народилися діти: дочка [PERSON] та син [PERSON]. При видачі свідоцтва про народження дочки, в графі по батькові батька, допущено помилку, а саме його по батькові записано як [PERSON] замість [PERSON]. В свідоцтві про народження сина допущено аналогічну помилку, а також в написанні по батькові матері допущено помилку: записано як [PERSON] замість [PERSON]. В теперішній час через допущені помилки вона не може довести, що є матір'ю дітей. Просить зобов?язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актові записи. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив, наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що при видачі свідоцтв про народження дітей заявниці: дочки [PERSON] та сина [PERSON] допущено помилки в написанні по батькові батька, а саме по батькові батька записано як [PERSON] замість [PERSON]. В свідоцтві про народження сина в написанні по батькові матері записано як [PERSON] замість [PERSON]. Згідно п. 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів стану, їх поновлення та анулювання» однією з підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів стану, їх поновлення та анулювання» на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 01 жовтня 1996 року помер її дід [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку, розташованого по вул. Молодіжна, 2 в с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області. При зверненні до Чаплинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померлим не проведено первісну реєстрацію права власності на будинок. Оскільки своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вважає що фактично прийняла її. Крім неї право на спадщину мають [PERSON] та [PERSON], які не бажають приймати її. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Молодіжна, 2 в с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області, власником якого був [PERSON] У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подавши письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] належав на праві власності житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Молодіжна, 2 в с. Григорівка Чаплинського району Херсонської області. 01 жовтня 1996 року [PERSON] помер. Після смерті діда позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім неї право на спадщину мають [PERSON] та [PERSON], які не бажають приймати її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved