Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку. Позов мотивовано тим, що 14.12.2005 року відповідно до договору дарування земельної ділянки відповідач подарувала позивачу та її брату (відповідно сину відповідача) [PERSON] в рівних частках кожному земельну ділянку площею 0,0627 га, що розташована в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, 117, кадастровий номер 0510100000:01:055:0002, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 27.06.2006 року позивачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, в якому зазначено, що вона разом з [PERSON] є співвласниками на праві спільної сумісної власності земельної ділянки площею 0,0627 га, що розташована в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, 117. 07.06.2007 року [PERSON] помер, його єдиною спадкоємницею була мати (відповідач у справі) [PERSON] Відповідачу нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частка померлого у спільному сумісному майні (земельній ділянці) не була визначена. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20.08.2012 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, 117, яка за життя належала [PERSON] 22.09.2015 року відповідач отримала витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого [PERSON] є власником 1/2 частки земельної ділянки, що розташована в м. Вінниці по вул. Немирівське шосе, 117. Позивач, маючи намір здійснити відчуження належної їй частки у зазначеній земельній ділянці, звернулася до нотаріуса. Нотаріус відмовила їй у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку частка позивача у спільній сумісній власності не визначена. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом, в якому вона просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки по вул. Немирівське шосе, 117 в м. Вінниці, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:01:055:0002, яка раніше знаходилася у спільній сумісній власності . Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд розглядати справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо задоволення позову, просила суд розглядати справу у її відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору дарування будинку від 14.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2813, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями № 117, що розташований по вулиці Немирівське шосе в місті Вінниці (а.с. 10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45992803 від 21.10.2015 року [PERSON] належить 1/2 частка зазначеного житлового будинку (а.с.11). Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 14.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2816, [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах кожному належну їй на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:055:0002, що розташована по вулиці Немирівське шосе, 117 в місті Вінниці (а.с.12-13). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 676449, виданого 07.06.2006 року Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності є співвласниками земельної ділянки площею 0,0627 га, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 117 (а.с.8). За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20.08.2012 року у справі №206/4283/2012 зокрема задоволено позов [PERSON], яким за нею визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки по вул. Немирівське шосе, 117 в м. Вінниці, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:01:055:0002, яка належала [PERSON], який помер 07.06.2011 року (а.с.6-7). Дане рішення набуло законної сили 31.08.2011 року. Право власності на зазначену 1/2 частку земельної ділянки зареєстровано за [PERSON] у встановленому законом порядку (а.с.9). Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, частинами 1 та 2\~статті 372 ЦК України\~передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1\~ст. 86 ЗК України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 2\~ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зважаючи на вищевикладене, а також те, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20.08.2012 року визнано за [PERSON], як спадкоємцем [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, відповідно є підстави для визнання за позивачем, як співвласником земельної ділянки, яка прийняла в дар (згідно договору дарування земельної ділянки від 14.12.2005 року рівну з [PERSON] частку спірної земельної ділянки) права власності на 1/2 ідеальну частку спірної земельної ділянки. Враховуючи наведене, повне визнання відповідачем позову, а також те, що рішення суду у справі не порушить права будь яких третіх осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Судові витрати позивач у позовній заяві просила залишити за нею. На підставі наведеного та

Outcome: approved