Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат понесених на лікування їхньої доньки [PERSON] . Позивачка та її представник у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі, просили їх задовольнити стягнувши з відповідача суму витрат у розмірі 8247,34 грн. Представник відповідач в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, погодившись на компенсацію половини витрат понесених на проведення лікувальних процедур та придбання лікарських препаратів, розмір сум яких підтверджуються відповідними квитанціями та чеками. Що стосується компенсації витрат повязаних з проведенням дитині операції у розмірі 3500,00 грн., представник відповідача заперечувала проти даної вимоги, оскільки розмір таких затрат позивачкою не жодним чином не підтверджується, тому просила відмовити у задоволенні даної частини позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 13.12.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №725, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ №049582, виданого 13.12.2013 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Разом з тим, за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з відповідача [PERSON] було стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини. Після чого, Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська даний розмір аліментів був змінений з 1/3 частини па 1/4 частину, щомісячно. Крім того, як встановлено у судому засіданні, з осені 2015 року по теперішній час дитина хворіє і проходить лікування у отоларинголога та за останні кілька місяців їй неодноразово було проведено обстеження (рентген, томографія, бактеріологічне дослідження, аналізи) та проведено кілька курсів лікування, які коштують певних витрат. Також неповнолітня [PERSON] неодноразово проходила консультації у лікарів різної спеціалізації та проводила лікувальні процедури, користувались послугами швидкої допомоги та купували велику кількість ліків, які призначали лікарі, у звязку з чим позивачкою було затрачено суму грошових коштів у розмірі 4747,34 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та чеками, зокрема: - квитанція №510 від 28.10.15 року на суму 260,00 грн.; - квитанція №514 від 09.11.15 року на суму 290,00 грн.; - квитанція №515 від 10.11.15 року на суму 220,00 грн.; - квитанція №520 від 11.11.15 року на суму 290,00 грн.; - квитанція №521 від 12.11.15 року на суму 290,00 грн.; - квитанція №522 від 13.11.15 року на суму 530,00 грн.; - квитанція №523 від 16.11.15 року на суму 210,00 грн.; - квитанція №524 від 17.11.15 року на суму 210,00 грн.; - квитанція №525 від 18.11.15 року на суму 210,00 грн.; - квитанція №529 від 19.11.15 року на суму 210,00 грн., всього на суму 2720,00 грн., а також: - чек №69009 від 04.12.15 року на суму 117,64 грн.; - чек №63073 від 09.11.15 - 159,15 грн.; - чек №171554 від 12.11.15 року на суму 335,60 грн.; - чек №13699 від 23.11.15 року на суму 619,95 грн.; - чек від 16.11.15 року на суму 510,00 грн.; - чек №1531 від 29.12.15 року на суму 285,00 грн., всього 2027,34 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивачкою були понесені грошові витрати на лікування дитини на загальну суму у розмірі 4747,34 грн., що підтверджується вищевказаними доказами наявними в матеріалах справи. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що в січні 2016 року [PERSON] також було зроблено операцію, яка коштувала 3500,00 грн. та у післяопераційному періоді з 09 по 22 січня 2016 дитина знаходилась на амбулаторному обстеженні та лікуванні, що підтверджується довідкою №11 від 22.01.2016 року. Зокрема, розмір вартості операції у сумі 3500,00 грн. підтверджуються показаннями свідка [PERSON] наданих у судовому засіданні, який є хрещеним батьком дитини та який підтвердив суду, що саме таку суму позивачкою було сплачено за операцію, яку вона отримала у позику від нього. Крім того, судом, у присутності всіх учасників процесу, було заслухано саму неповнолітню [PERSON], яка пояснила суду, що вона дійсно проходить курс лікування та їй було зроблено відповідне операційне втручання. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність загальної суми додаткових витрат у розмірі 8247,34 грн. (3500,00 грн. витрати на операцію + 4747,34 грн. витрати на придбання ліків та проведення медичних процедур). Так, статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дичину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесений разове, періодично або постійно. Пункт 18 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судоми окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», наголошує на зверненні уваги судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ст. 185 СК України, обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько також зобов'язаний нести даткові витрати на дитину. Якщо дитина проживає разом з бабусею, дідусем, вони можуть пред'явити вимогу про фінансування наперед або покриття понесених додаткових витрат до матері та батька дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові виграти, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181,182 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач у добровільному порядку додаткової матеріальної допомоги на лікування доньки не надає, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, розділивши суму затрат у рівних долях між обома батьками, оскільки нормами чинного законодавства визначено, що обовязок надавати кошти на додаткове утримання дитини покладається на кожного з батьків у рівних частках. Згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки суму судового збору в розмірі 551,20 грн. сплачені нею при подачі позову.

Outcome: partial