Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В позові посилається на те, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі але не мешкає з 2014 року, її особистих речей в квартирі немає. Перешкод у проживанні в квартирі відповідачу ніхто не чинив. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що є власницею квартири [ADDRESS], в якій ніколи не мешкала, а мешкав її брат [PERSON] З 2008 року по 2014 рік у квартирі була тимчасово зареєстрована дружина [PERSON] - відповідач [PERSON], а після народження був зареєстрований їх син [PERSON], 2008 року народження. Після розірвання шлюбу, у 2014 році за ініціативою [PERSON], відповідач з неповнолітнім сином виїхали на орендоване житло, ключів від спірної квартири відповідач не має. За квартиру сплачує брат [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі, вона чинить перешкоди в користуванні власністю, які полягають в тому, що нова дружина брата проти реєстрації колишньої дружини у спірній квартирі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не згодна, суду пояснила, що іншого житла не має, вселилась та була зареєстрована у спірну квартиру в якості дружини [PERSON] 10.04.2014 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано та [PERSON] наполіг на її виселенні з квартири разом із їх спільною дитиною, залякавши її застосуванням насилля. Тому вона вимушена була виїхати на тимчасове житло, віддавши ключі від спірної квартири. Після розірвання шлюбу вони з [PERSON] домовились, що вона разом з дитиною буде мешкати окремо, оскільки [PERSON] створив нову сім'ю. Третя особа [PERSON] з позовом згоден, суду пояснив, що позивач є власником спірної квартири. Відповідач - його колишня дружина, яка була зареєстрована та проживала в квартирі в якості члена сім'ї до вересня 2014 року. Після розірвання шлюбу він запропонував відповідачу виїхати на орендоване житло, оскільки у нього вже була інша сім'я. Він сплачує за житло, до відповідача ніяких вимог по сплаті за комунальні послуги не пред'являє. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем вирішили, що їх син буде мешкати разом з відповідачем, він не має бажання проживати з дитиною. Представник третьої особи - Відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з позовом не згодна, суду пояснила, що дитина зареєстрована в спірній квартирі, самостійно не може там мешкати, оскільки дитині 9 років, батько мешкати разом з дитиною не бажає, та батьки дитини самі вирішили, що дитина буде мешкати з матір'ю. Третя особа - Відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову суду не надала. Відповідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2004 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.9). У вказаній квартирі зареєстрований брат позивача - [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та їх неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач вселилась до квартири та була зареєстрована в ній в якості члена сім'ї [PERSON], який мешкає у вказаній квартирі до теперішнього часу. Згідно копії паспорту [PERSON] зареєстрована у квартирі не тимчасово. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с.14). В ході розгляду справи судом встановлено, що після розірвання шлюбу, на вимогу [PERSON] відповідач [PERSON] виїхала із спірної квартири на орендоване житло разом з неповнолітньою дитиною, оскільки [PERSON] не бажав мешкати разом з дитиною у зв'язку із утворенням нової сім'ї. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу [PERSON] і [PERSON] домовились, що з дитиною буде мешкати мати, а не батько. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушувати його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у випадку відсутності без поважних причин більш ніж одного року. Відповідно до вимог ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач з сином мешкали у спірній квартирі в якості членів сім'ї [PERSON], а в 2014 році, після розірвання шлюбу [PERSON] наполіг на тому, щоб відповідач на протязі місяця знайшла житло та виїхала з квартири, у зв'язку з тим, що в нього нова сім'я. Позивача у квартирі не бачили. Зі слів відповідача [PERSON] їй погрожував, що застосує насилля, якщо вона не залишить квартиру. За таких обставинах посилання позивача на те, що відповідач, відповідно до ст. 405 ЦК України, з 2014 року без поважних причин не користується житловим приміщенням суд вважає недоведеним, оскільки відповідач виїхала з квартири під тиском, на вимогу [PERSON] Крім того позивачем не доведено, що відповідач своєю реєстрацією у квартирі чинить їй перешкоди у користуванні власністю, оскільки у спірній квартирі позивач не зареєстрована та ніколи не мешкала, у спірній однокімнатній квартирі мешкає [PERSON] та сплачує за житлово-комунальні послуги. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], то зазначені вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (Затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 р.), зняття з реєстрації місця проживання особи та її виселення здійснюється на підставі: «судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою».

Outcome: dismissed