Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус [PERSON], Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання договору дарування недійсним, про скасування запису про державну реєстрації права власності, про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], про зобов'язання внести записи до Державного реєстру речових прав. Протягом розгляду справи неодноразово уточнювала позовні вимоги (а.с.107,192) В остаточній редакції позовних вимог просила суд визнати договір дарування квартири [ADDRESS], № 268 від 12.02.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] недійсним, скасувати запис № 233 в книзі 2 від 01.04.2011 року про державну реєстрації права власності внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], зобов'язати Реєстраційну службу Маріупольського міського управління юстиції Донецької області внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. Спадкоємцями першої черги після смерті дідуся [PERSON] є дві його дочки [PERSON] та [PERSON] та вона на праві представлення, після смерті її батька [PERSON] Вона та її тітка [PERSON] в шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори у м. Маріуполі з заявами про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON], але заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подала. [PERSON] не погодилася з тим, що вона приймає спадщину та звернулася до суду з позовом про усунення її від права на спадкування та визнання права власності на квартиру. Рішенням Орджонікідзевського суду м. Маріуполя від 30 вересня 2010 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2010 року, позов [PERSON] задоволено. 07 вересня 2011 року Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя скасовано, справу передано на новий розгляд, в процесі якого [PERSON] залишила свої позовні вимоги без розгляду. Вона знову звернулася до нотаріальної контори з питання про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, оскільки вона не надала правоустановчих документів на квартиру, які знаходилися у [PERSON] Спадкоємиця [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, але в задоволені її позову було відмовлено. [PERSON] не дожидаючись закінчення розгляду справи, зареєструвала в БТІ м. Маріуполя на соє ім'я право власності на спадкову квартиру та в подальшому подарувала дану квартиру своїй доньці [PERSON], порушуючи її право на отримання спадщини на спадкову квартиру. На теперішній час є дві спадкоємиці на спадкову квартиру вона та відповідач [PERSON] в рівних частках по 1/2 частині, але відповідачі порушили її право на отримання спадщини за законом, тому вона була вилущена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не з'явилися надали суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги в остаточній редакції повністю підтримали, надавши суду письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких зазначили, що предметом спору є квартира [ADDRESS], спір по якій виник з [INFO], з моменту смерті [PERSON], тому що колом осіб спадкоємців - [PERSON], [PERSON] та нею [PERSON] не було здобуто єдиної згоди. [PERSON] нотаріально посвідчила відмову від права на спадщину, але у встановлені строки до місця відкриття спадщини її не подала. Вона [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про до нотаріальної контори про прийняття спадщини. [PERSON], не погоджуючись ділити спірну квартиру, звернулась до суду з позовом про усунення її [PERSON] від права на спадщину. Після розгляду справи місцевим та апеляційним судом, якими даний позов було задоволено, не очікуючи строку на право подання касаційної скарги відповідачем, [PERSON] на підставі рішення суду отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Вона [PERSON] оскаржила дані рішення до ВСУ, який направив справу на новий розгляд до місцевого суду, де [PERSON] відмовилась від власного позову. З метою ускладнення отримання нею [PERSON] права власності на частину спадкової квартири, без її відома, [PERSON] подарувала її власній донці [PERSON], чим порушила її право на отримання у власність 1/2 частину спірної квартири. Виходячи з вищевикладеного, вона змушена завернутися до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Відповідачі [PERSON], [PERSON] будучи неодноразово належним чином повідомлені про день та час слухання справи до суду не з'явилися, тому суд відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу без їх участі, та вирішив справу на підставі письмових матеріалів справи. Третя особа Приватний нотаріус [PERSON] до суду не з'явився надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Третя особа Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, будучі неодноразово повідомленою про день та час розгляду справи до суду не з'явилася, тому суд розглянув справу без її участі та вирішив справу на підставі письмових матеріалів справи. Третя особа МКП «Маріупольське БТІ м. Маріуполя» до суду не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батько [PERSON], мати [PERSON] ( а.с.12). ЇЇ батько [PERSON], помер [INFO] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 19 листопада 1981 року та її прізвище після одруження стало [PERSON] ( а.с.10). В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та її прізвище стало [PERSON] (а.с.11). [PERSON] дід [PERSON], батько [PERSON],відповідно до свідоцтва про смерть, помер [INFO] ( а.с.14). На підставі договору купівлі-продажу від 4 лютого 2003 року йому належала квартира [ADDRESS]( а.с. а.с.15-21). З повідомлення Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори вбачається, що в проваджені нотаріальної контори є спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] 28.05.2010 року зареєстрована заява про прийняття спадщини [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON], прізвище після другого шлюбу [PERSON], 25.05.2010 року зареєстрована заява про прийняття спадщини [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалося ( а.с.117). Рішенням Орджонікідзевського суду м. Маріуполя від 30 вересня 2010 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2010 року, позов [PERSON] про усунення [PERSON] задоволено. Остання була усунута від права на спадкування, та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] ( а.с. а.с. 23-30). 07 вересня 2011 року Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя скасовано, справу передано на новий розгляд, в процесі якого [PERSON] залишила свої позовні вимоги без розгляду ( а.с. а.с. 31-37). Ухвалою Оржонікідзевського суду м. Маріуполя від 5 червня 2012 року позовна заява [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини залишена без руху ( а.с.38). [PERSON] зареєструвала на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя в БТІ м .Маріуполя право власності на квартиру [ADDRESS] ( а.с.160). 12.02. 2011 року [PERSON] подарувала вищевказану квартиру [PERSON] про що між ними було укладено договір дарування квартири [ADDRESS], №268 від 12.02.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON].( а.с.150-151). Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою для недійсності правочину. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] проведено відчуження спірної квартири в період оспорювання її права власності на квартиру, яке було визнано за нею рішенням Орджонікідзевського суду м. Маріуполя,що було скасовано Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України, внаслідок чого вона була позбавлена права власності на спірну квартиру, та виникло право на спадкування на частину спірної квартири у позивача [PERSON], тому суд приходить до висновку про недійсність договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], №268 від 12.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до ст. ст. 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реестру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З урахуванням вищенаведених норм права суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування запису № 233 в книзі: 2 від 01.04.2011 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки реєстрація права власності на спірну квартиру на ім'я [PERSON] зроблена на підставі договору дарування, який визнаний судом недійсним. Щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на 12 частину спірної квартири суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1266 ЦК України [PERSON] має право на спадкування після смерті її діда [PERSON], померлого [INFO] за правом представлення, як онука, яка спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом її батьку [PERSON] померлого [INFO], якби він був живим на час відкриття спадщини. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати:1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням вищенаведених керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що не заперечували сторони, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи на спадкову квартиру, крім позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] ніхто на заявляв своїх прав на прийняття спадщини на спадкову спірну квартиру, як вказано в повідомлені Четвертої маріупольської державної контори, та вони успадковують спірну квартиру в рівних частках, то суд задовольняє позовні вимоги позивача та визнає за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири [ADDRESS], після смерті її діда [PERSON] померлого [INFO]. При цьому суд відмовляє у задоволені позову в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки остання до суду за захистом своїх прав в сенсі ст. ст.15, 16 ЦК України не зверталася, та не уповноважувала позивача [PERSON] звернутися до суду за захистом її прав, що було б підставою для вирішення спору по суті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 229,40 гривень по 114,70 гривень з кожної.

Outcome: partial