Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. При цьому, посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], з 1999 р. по договору купівлі-продажу від 26.10.1999 р., де й зареєстрована. В квартирі зареєстровані також її донька [PERSON] та [PERSON] В квартирі [PERSON] був зареєстрований 13.07.2012 р. по проханню її подруги, бо не мав реєстрації в місті Києві. З жовтня 2013 р. відповідач не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі у спільному побуті та взагалі квартирою не цікавиться. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи йому направлялись по адресі, підтвердженій даними адресного бюро, звідки вони повертаються без вручення з позначками поштового відділення, що обслуговує зареєстроване місце проживання відповідача, - «за закінченням встановленого строку зберігання», тому суд, враховуючи думку позивача, третьої особи, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи згідно ст.ст. 74, 76, 169, 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, пояснивши, що [PERSON] дійсно з жовтня 2013 р. у спірній квартирі не проживає і його точна адреса перебування невідома. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є двохкімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. Будинок перебуває на утриманні Комунального концерну «Центр комунального сервісу». Квартира належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.10.1999 р. В спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], третя особа по справі-донька позивача [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Відповідач по справі був зареєстрований в спірній квартирі 13.07.2012 р. З жовтня 2013 р. відповідач не проживає в спірній квартирі (а.с.5, 7, 10, 11). Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Як роз'яснено в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про удову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] був зареєстрований в квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, як член сім'ї власника, доки в жовтні 2013 р. не залишив житло, виїхавши з квартири. Факт непроживання [PERSON] в квартирі, належній позивачу, підтверджується актом про непроживання ЖЕД-3 м. Києва від 15.12.2015 р. (а.с.6). Позовна заява поступила до суду 24.12.2015 р. [PERSON], будучи зареєстрованим в квартирі позивача по справі, в ній не проживає на момент подачі позову до суду більше одного року-з жовтня 2013 р., місце його знаходження невідоме, участі в утриманні житла він не бере, його речей в квартирі не має, відсутні дані, що з боку позивача чи третьої особи йому чинились будь-які перешкоди проживанню в спірній квартирі. Отже в даному випадку, строк визначений ст. 405 ЦК України, достатній для визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Тому, є законні підстави для визнання відповідача втратившим право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved