Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Олександрівським ЗАГС Тростянецького району Вінницької області 06.02.1983 року (а/з 3). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з постійними сварками. Відповідач зловживає спиртними напоями. Позивачка з відповідачем спільно не проживають з 2000 року. Сім'ю відновити неможливо. Просила розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила (а.с.19). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачки відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки та витяг з реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції (а.с.17, 20-21). Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, позов не оспорив. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачка не заперечила щодо такого вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1983 року, який зареєстрований Олександрівським ЗАГС Тростянецького району Вінницької області, а/з №3 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, спільно не проживають. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Встановленим фактичним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч. 1,3 ст.55 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням, оскільки фактичні взаємини сторін та причини розірвання шлюбу свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу є неможливим та суперечать інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved