Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 16 червня 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: понвнолітню дочку - [PERSON], [INFO], та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. Він не бере участі у вихованні дітей. Між сторонами втрачено всі фізичні і духовні зв'язки. Крім того, вона бажає створити нову сім'ю. На даний разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Шлюб носить формальний характер, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, ствердивши обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 червня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Хролинською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання сторони мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їхньому вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved