Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 98, та про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 1500,00 грн. щомісяця на кожну дитину. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та сімю, не підтримують сімейних стосунків, постійно виникають непорозуміння, зникли почуття поваги та любові. Відповідач є батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, участі у їх вихованні не приймає, відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в його утриманні, а тому просила суд стягнути аліменти в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнила позовні вимоги, а саме просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 900,00 грн. щомісячно на кожну дитину, змінені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ № 052929 від 26.03.2009 року, шлюб між сторонами було укладено 26.03.2009 року, актовий запис № 98. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сімї є неможливим, відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, позов у цій частині слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved