Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Одеської міської ради, [PERSON], в якій просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що звернувшись до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, Першою одеською державною нотаріальною конторою листом від 04.04.2014р. № 160/02-14 [PERSON] з посиланням на норми ст. 182 ЦК України, ст.ст. 3, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 4.18 глави 19 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», було відмовлено в оформленні спадку на квартиру та видачі правовстановлюючих документів на неї у зв'язку з тим, що право власності за [PERSON] на цю квартиру не зареєстровано. Представник позивачки в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Одеської міської ради в судове засідання з'явився та заперечував проти задоволення позову. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною та витребуваних судом письмових доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області 04.04.2011р. складено відповідний актовий запис № 40 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] був складений заповіт від 28.08.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 2426, бланк серії ВРА № 700648, то спадкування після його смерті здійснюється за заповітом. Ухвалою від 04.07.2014 року судом було витребувано з Першої Одеської державної нотаріальної контори фотокопію спадкової справи після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Цивільним кодексом встановлено два способи прийняття спадщини. Так, положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною ж 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для оформлення спадку 21.06.2011р. [PERSON] звернулась до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За її заявою було зареєстровано спадкову справу № 191/2014. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Першою одеською державною нотаріальною конторою листом від 04.04.2014р. № 160/02-14 [PERSON] з посиланням на норми ст. 182 ЦК України, ст.ст. 3, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 4.18 глави 19 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», було відмовлено в оформленні спадку на квартиру та видачі правовстановлюючих документів на неї у зв'язку з тим, що право власності за [PERSON] на квартиру не зареєстровано. На сьогодні провести реєстрацію права власності за [PERSON] не є можливим у зв'язку з його смертю, що призводить до невизнання права власності позивача на фактично наявне спадкове майно та позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 (далі - Лист №24-753/0/4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право позивачки на отримання та оформлення прийнятої спадщини порушується через відсутність реєстрації права власності спадкодавця на спірну частину квартири. Згідно розпорядження органу приватизації № 215459 від 20.10.2009 року [PERSON] передано в приватну власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.10.2009 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову, так як позивачка не має іншої можливості захистити своє право.

Outcome: approved