Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України на 24 серпня 1991 року, мотивуючи свої вимоги тим, що заявник народилася 01 грудня 1951 року в Беговатському районі Ташкентській області, республіки Узбекистан, де до 1990 року мешкала постійно, після чого переїхала до с.Ново Царичанка Білгород Дністровського району Одеської області. Переїхавши до України 13 березня 1990 року влаштувалась на роботу в колгосп «Іскра» Білгород Дністровського району Одеської області, де пропрацювала до 28 лютого 1992 року, після чого була звільнена за власним бажанням. З 20 травня 1991 року по 01 грудня 1991 року заявник була прописана та постійно проживала в [INFO]. Після звільнення з роботи в колгоспі «Іскра» вона переїхала на місце проживання до Донецької області. З 14 березня 2000 року заявник стала постійно проживати в [INFO], будикон 39 в м.Маріуполь Донецької області. В 2017 році заявник звернулась до Ільїчіваського РС УДМС України в Донецькій області для отримання паспорту громадянина України, але у видачі паспорту заявникові було відмовлено в звязку з не встановленням належності громадянства. Заявник просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперчила проти задоволення заяви. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно копії посвідки на постійне проживання заявник, [PERSON] народилася 01 грудня 1951 року в Бекабадському районі Ташкентській області, республіки Узбекистан. Зареєстрована за адресою в [INFO], будикон 39 в м.Маріуполь Донецької області (а.с.3-4); Згідно копії довідки виданої Консульским відділом Посольством Республіки [PERSON] в Україні від 11 травня 2015 року, у відповідності з Указом Президента Республіки [PERSON] № ПФ -4697 від 16 січня 2015 року року, [PERSON], народжена 01 грудня 1951 року в Бекабадському районі Ташкентской області, втратила громадянство Республіки [PERSON]. Паспорт [PERSON] CL 0303146, повернуто до Консульського відділу Посольської Республіки [PERSON] в Україні. (а.с.5); згідно довідки виданої Новоцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району, Одеської області, № 72 від 19 червня 2009 року, згідно запису реєстрації осіб домової книги №2 сільська рада повідомляє, що громадянка [PERSON], [INFO] дійсно з 20 травня 1991 року по 01 грудня 1991 року була прописана та проживала на території с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району, Одеської області.(а.с.6); згідно копії трудової книги виданої [PERSON], [INFO], 13 березня 1990 року вона влаштувалась на роботу в колгосп «Іскра» Білгород-Дністровського району Одеської області, де пропрацювала до 28 лютого 1992 року, після чого була звільнена за власним бажанням.(а.с.7-8); згідно копії довідки від 13 лютого 2015 року № 294 виданою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції виданої [PERSON], [INFO], громадянки [PERSON], що постійно проживала в Донецькій області м. Маріуполь, с. Сартана, вул..Октябрьська, 39 і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в смт. Михайлівку вул.. Маяковського 1-а. Термін дії продовжено з 15 вересня 2016 року - безстроково (а.с.9-10); Відповідно до ч 2ст. 256\~ЦПК Україниу\~судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПКсуди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положеньст. 256 ЦПКта залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. 3\~Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2ст.9\~Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved