Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, у склад якої входить: земельна ділянка, розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 2,610 га., кадастровий номер 1224255100:01:009:0102; земельна ділянка, розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 2.5886 га., кадастровий номер 1224255100:01:009:0074; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 45.8 кв.м. На випадок смерті померла заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем померлої є заявниця, оскільки [PERSON] на момент смерті більше не мала близьких родичів. Починаючи з квітня місяця 2014 року і до дня смерті [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вони вели спільне господарство, до дня смерті вона здійснювала за нею догляд. Після смерті [PERSON] заявниця самостійно понесла витрати на поховання. У відповідності до статей 1258.1264 ЦК України, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем померлої, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до законодавства України, [PERSON] звернулася до Державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , однак, державним нотаріусом було роз`яснено, що в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка є спадковим майном, їй буде відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, та роз`яснила, що для отримання спадщини їй необхідно в судовому порядку встановити факт спільного проживання з померлою. В зв`язку з чим, заявниця просить встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років (з квітня 2014 року до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] ). Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Кривошей О.Г. рішення просить винести на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові пояснення, якими повідомили, що у [PERSON] , яка померла [INFO] , близьких родичів не було. З 2009 року і до моменту смерті [PERSON] проживала разом з [PERSON] , яка її доглядала та після смерті організувала її поховання. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, пояснення свідків, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2020 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №1558 (а.с.6). 17.05.2021 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , як особа, яка фактично проживала разом з нею до моменту її смерті протягом п`яти років (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, спадкове майно після смерті [PERSON] складається з: земельної ділянки, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 2,610 га., кадастровий номер 1224255100:01:009:0102, що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 10.04.2014 року № 692; земельної ділянки, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 2.5886 га., кадастровий номер 1224255100:01:009:0074, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №024498, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1935, виданий 25.04.2000 року Покровською селищною радою Покровського району Дніпропетровської області; житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 45.8 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 10.04.2014 року № 690 (а.с.10,11,12,13,14). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В пункті 7 зазначеної ППВСУ зазначено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Крім того, як вбачається п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» перелік фактів, які встановлюються судом, наведений в ЦПК України не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1263 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що встановлення даного факту необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved