Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивач обґрунтувала тим, що 28.11.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася спільна дитина: син - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, і просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі в розмірі 1/4 від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач просив винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2006 року між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача на користь позивача, суд керувався положеннями статті 182 Сімейного кодексу України та ураховував стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що стягування з [PERSON] аліментів у 1/4 частині від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, якнайкраще забезпечить інтереси [PERSON] Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 184 ч. 1 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved