Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з вересня 2010 року по 18 листопада 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Матеріальної допомоги не надає. Вона має намір разом з дитиною виїжджати за кордон для лікування дочки, оскільки остання хворіє і потребує санаторно-курортного лікування в умовах середземноморського клімату двічі на рік. Відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон для рекомендованого лікування. Просить суд винести рішення, яким надати дозвіл на виготовлення дитячих проїзних документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері без згоди батька. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що рекомендоване санаторно-курортне лікування дочка може проходити на території України без виїзду за кордон. Представник служби у справах дітей Чаплинської райдержадміністрації [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року по 18 листопада 2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю і знаходиться на її повному утриманні і вихованні. [PERSON] хворіє і згідно висновку лікарсько-консультативної комісії потребує санаторного курортного лікування в умовах середземноморського клімату двічі на рік. Позивачка має намір разом з дитиною тимчасово виїжджати за кордон для рекомендованого лікування, але відповідач не надає дозволу для виїзду дитини за кордон. Статтями 150, 155 СК України визначено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обовязками, визначеними СК України, тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дочки сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон без згоди батька, буде відповідати її інтересам. Відповідач не надав суду доказів про те, що тимчасовий виїзд дочки за кордон у супроводі матері з метою лікування буде суперечити правам та інтересам дитини. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved