Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно на 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі, який було розірвано 24.09.2014. У шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2014 з [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно починаючи з 04.09.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Сума аліментів, яку сплачує відповідач є дуже малою, розмір аліментів має бути необхідним та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки донька потребує періодичного обстеження та постійного лікування. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час їй стало відомо, що відповідач працює за межами України, інших малолітніх дітей чи осіб похилого віку на утриманні немає, тому вважає за можливе змінити розмір аліментів визначених рішенням суду з твердої грошової суми на частку від заробітку. Просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов у повному обсязі, посилалася на те, що відповідач працює за кордоном, отримує регулярний заробіток, а сума аліментів, яку він сплачує занадто мала, оскільки дитина часто хворіє і потребує додаткових витрат. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не заперечував проти того, що він працює за кордоном, проте наголошував, що заробітки в нього не регулярні. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2014 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно починаючи з 04.09.2014 і до досягнення нею повноліття (а.с.11). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни у житті одержувача аліментів. В дитини виявили вроджену ваду серця, бронхіальну астму. На даний час дитина підростає, в зв'язку із чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії, та змін до сімейного законодавства. За даних обставин у суду є всі підстави для ухвалення рішення про збільшення розміру стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], який в даному випадку збільшиться шляхом зміни способу стягнення аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Щодо способу стягнення аліментів, який позивач просить змінити, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Дана стаття також визначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, відповідач (боржник) не має права ставити питання про зміну способу стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні просив не змінювати спосіб стягнення аліментів, який визначений у твердій грошовій сумі, мотивуючи тим, що він офіційно не працює на території України. Однак, доказів, які б підтверджували факт його непрацевлаштування, або неможливості офіційного працевлаштування в судове засідання не надано. До того ж відповідач має задовільний стан здоров'я, працездатний і працює за кордоном, що було підтверджено в судовому засідання самим відповідачем. Враховуючи, що утримувати неповнолітню дитину є обов'язком як батька, так і матері, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на момент розгляду справи становить 2027 грн. (у розрахунку на один місяць), то суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином оскільки потреби дитини зросли і перевищують присуджений розмір аліментів 800 грн, і відповідно до зміненої 17.05.2017 році редакції ч.3 ст. 181 СК України стягувач аліментів вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці), суд вважає обґрунтованим і задовольняє позовні вимоги про змісту способу стягнення аліментів та вважає необхідним стягувати у подальшому з відповідача аліменти у частці від його доходу. При визначенні розміру цієї частки суд виходить із встановлених під час судового розміру потреб дитини та відсутність об'єктивних даних про неможливість відповідача з поважних причин забезпечити такі потреби. Вирішуючи спір суд керується пріоритетом інтересів дитини. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved