Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 7/20 частин земельної ділянки, посилаючись на те, що 08 березня 2016 року помер її рідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка знаходиться в спільній сумісній власності з відповідачкою, загальною площею 0,1714 га по вул. Першотравнева у с. Степне Запорізького району Запорізької області, яку спадкодавець прийняв в порядку спадкування за заповітом, але не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї бабусі [PERSON], померлої 19.05.2010 року. Позивачка, як спадкоємиця за законом другої черги своєчасно та належним чином прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до [PERSON] районної державної нотаріальної контори. При оформлені спадкових прав зясувалось, що у спадковій земельній ділянці, яка знаходиться в спільній сумісній власності не виділені ідеальні частки, тому нотаріусом 03.03.2017 року була винесена постанова про відмову в вчинені нотаріальної дії, що змусило позивачку звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, від представника позивачки надійшла до суду заява, у якій вона підтримала позов в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач по справі [PERSON], у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, засвідчену у Степненській сільській раді, в якій позов визнала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Третя особа - представник [PERSON] районної державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд за вказаних обставин вважає за можливе розгляд справи за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1262 ЦК України в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON] помер 08.03.2016 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], а саме, що вони є рідними братом и сестрою підтверджений : свідоцтвом про народження позивачки як [PERSON] ; свідоцтвом про її одруження з [PERSON]; свідоцтвом про розірвання шлюбу її з [PERSON]; свідоцтвом про шлюб її з [PERSON]; свідоцтвом про народження спадкодавця [PERSON]. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Із наданої суду [PERSON] районною нотаріальною конторою спадкової справи, відкритої 29.07.2016 року за №243/2016 після смерті [PERSON] вбачається, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті рідного брата, у звязку з чим була відкрита спадкова справа. Ще за життя, а саме, 06.08.2009 року [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений нотаріально, яким вона заповідала все належне їй на час смерті майно [PERSON]. Вищезазначений заповіт на час смерті бабусі не змінювався та не відмінявся. [PERSON] своєчасно прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 19.05.2010 року, що підтверджується копією спадкової справи, що була відкрита після її смерті [PERSON] районною державною нотаріальною конторою (№464/2010 від 06.10.2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Суд встановив, що померлій [PERSON] спадкова частина земельної ділянки належала на праві спільної сумісної власності з відповідачкою [PERSON] (кадастровий номер ділянки № 2322188601:05:001:0182) площею 0,1714 га по вул. Першотравнева, 23 с. Степне Запорізького району Запорізької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №268882, виданого 03.03.2009 року. Згідно положень глав 10 та 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні в натурі, тобто визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2017 року, виданої [PERSON] районною державною нотаріальною конторою, позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки в звязку з тими обставинами, що у спадковій земельній ділянці, яка знаходиться в спільній сумісній власності не виділені ідеальні частки. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 86 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність). Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Згідно ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки : подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку. Згідно із розясненнями п.п.19-21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2017 року та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №82950672 від 21.03.2017 року, виданому [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що їй належить в порядку спадкування 7/20 частин житлового будинку №23 по вул. Першотравнева у с. Степне Запорізького району Запорізької області. Згідно п. 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позову не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких інших спадкоємців та вважає за можливе визнати за нею право власності на 7/20 частин спадкової земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved