Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження № 55003564 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2/756/4743/14 від 08.07.2015 року, про накладення арешту на майно боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та скасування відповідних постанов приватного виконавця від 26.04.2019 року. В обґрунтування поданої скарги зазначає, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того вказує на те, що у виконавця не було законних підстав накладати арешт на її кошти, оскільки у заяві про відкриття виконавчого провадження, стягувачем не було зазначено жодного відомого йому рахунку, відкритого на її ім`я, більш того, приватний виконавець не мав права накладати арешт на заробітну плату, що є її єдиним джерелом доходу для існування та існування її сина, зважаючи на те, що вона є матір`ю одиначкою. Ухвалою суду від 01.07.2019 року провадження у справі за скаргою [PERSON] на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. в частині оскарження дій приватного виконавця при винесенні постанови про стягнення з боржника основної винагороди та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 26.04.2019 року про стягнення з боржника основної винагороди - закрито. У судовому засіданні [PERSON] вимоги скарги підтримала, просила скаргу задовольнити, з підстав викладених у ній. Представник стягувача у задоволенні скарги просив суд відмовити, посилаючись на її безпідставність. Приватний виконавець у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому скаргу розглянуто за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного. Судом установлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18.12.2014 року у справі №756/11998/14-ц задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 383 062 грн. 29 коп. Рішення набрало законної сили 29.12.2014 року. На примусове виконання цього судового рішення 08.07.2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано ПАТ «Універсал Банк» виконавчий лист №2/756/4743/14 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 383 062 грн. 29 коп. 21.12.2015 року ПАТ «Універсал Банк» пред`явлено указаний виконавчий лист до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві до виконання про що свідчить вхідна відмітка на заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження (т. 3 а.с. 148). Згідно відмітки державного виконавця у виконавчому листі Оболонського районного суду міста Києва від 08.07.2015 року №2/756/4743/14 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 383 062 грн. 29 коп. його повернуто стягувачу 03.04.2019 року (т. 2 а.с. 37). 26.04.2018 року ПАТ «Універсал Банк» повторно пред`явила до примусового виконання указаний виконавчий лист до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. (т. 2 а.с. 34, 35) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 26.04.2019 року відкрито виконавче провадження № 59003564 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/4743/14 від 08.07.2015 року (а.с. 170). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 26.04.2019 року накладено арешт на все нерухоме і рухоме майно, що належить [PERSON] (а.с. 171). Постановою приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 26.04.2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках [PERSON] , в тому числі і на картковий рахунок для виплат, відкритий у ПАТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 172). Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. За змістом ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону станом на 21.12.2015 року, виконавчі листи суду можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Пунктом 5 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що виконавчий лист Оболонського районного суду міста Києва від 08.07.2015 року №2/756/4743/14 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості пред`являвся стягувачем ПАТ «Універсал Банк» з додержанням установлених законом, чинним на час вчинення цих дій, строків пред`явлення його до примусового виконання, суд дійшов висновку про те, що відкриваючи виконавче провадження приватний виконавець діяв у відповідності до вимог закону та в межах своїх повноважень. Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. За таких обставин, скарга [PERSON] в частині оскарження дій приватного виконавця та постанови про відкриття виконавчого провадження задоволенню не підлягає. Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону. Згідно із ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Тобто за змістом цих норм, виконавцем накладається арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах. Оскільки у заяві про відкриття виконавчого провадження представник стягувача не зазначав конкретне майно боржника на яке він просить накласти арешт, приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови від 31.07.2018 року, якою накладено арешт на все майно боржника без його ідентифікації. Крім того, передчасним є винесення приватним виконавцем постанови про накладення арешту на кошти боржника від 15.08.2018 року, оскільки ця постанова в порушення вимог закону винесена ним до виявлення конкретних розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах, а також з`ясування їх призначення. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів скаржника щодо неправомірності дій привітного виконавця під час винесення указаних постанов про накладення арешту на майно та грошові кошти боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Отже скарга [PERSON] у частині оскарження постанови про арешт майна від 26.04.2019 року та про арешт коштів від 26.04.2019 року підлягає задоволенню.

Outcome: partial