Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 14 лютого 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з квітня 2019 року. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї стали неможливими, оскільки вони мають протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 14.02.2015 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 56. Також просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] та у аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання позивачки до досягнення дочкою трьох років. Позовна заява надійшла до суду 23 липня 2019 року. Відомості про зареєстроване місце проживання відповідача надійшли до суду 15.08.2019. Головуючий суддя своєю ухвалою від 20 серпня 2019 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 12 вересня 2019 року. У судовому засідання представник позивача адвокат Матрос І.М. позовні вимоги підтримав, пославшись на викладені у позовні заяві обставини. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 13). Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] відповідач [PERSON] є її батьком (а.с. 15). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 620 від 16.07.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Куликівської селищної ради, [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 18) Враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, стан здоров`я сторін, їх матеріальне становище, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 23.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з витягом з наказу Комунальної установи комплексної реабілітації дітей дітей з інвалідністю «Відродження» Чернігівської обласної ради від 07.06.2018 № 20-к/тр -відп. [PERSON] надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 8.06.2018 до [INFO] (а.с. 19). Управління соціального захисту Куликівської районної державної адміністрації з січня по червень 2019 року виплачувало [PERSON] одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с.21) Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відомостей про непрацездатність відповідача, наявність у нього інших утриманців, хронічні хвороби, або інші обставини, за яких відповідач неспроможний сплачувати аліменти, суду не надані. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, а дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, суд вважає за можливе з урахуванням загального відсотку аліментів, що підлягатимуть стягненню, визначити розмір аліментів на утримання дружини - 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки розміри аліментів 1/4 та 1/6 будуть відповідати інтересам як дитини, так і дружини, обставинам справи і вимогам Закону. Відповідно до положень ст. 191 та ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 1536 грн. 80 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved