Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з участю треті осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігора Андрійовича про визнання договору дарування недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 17 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,3168 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником Ігорем Андрійовичем. Однак, при його укладенні було допущено помилки в істотних умовах самого договору, а також враховуючи похилий вік та стан здоров`я позивачем була допущена помилка щодо обставин, які мають істотне значення. У судове засіданні позивач та його представник не з'явились, однак позивач подав заяву у якій просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився. Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Третя особа - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович у судове засідання не з'явилась, однак була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечили позивач та представники позивача. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,3168 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником Ігорем Андрійовичем. Під час укладення договору дарування позивачем була допущена помилка щодо природи правочину, а саме: позивач мав намір укласти договір довічного утримання. Вказана помилка мала місце внаслідок похилого віку самого позивача та стану його здоров`я. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, відсутність у договорі хоча б однієї з істотних умов, є підставою для визнання недійсним такого договору. Відповідно до ст.229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. На переконання суду у даному випадку є наявним дефект волі сторін правочину, оскільки їхні дії були спрямовані на укладення договору дарування. Відповідно до ст.217 Цивільного кодексу України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого останнім судового збору .

Outcome: approved