Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю. В обґрунтування позову зазначає, що 23.06.2010 між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , який є дитиною з інвалідністю підгрупи «А» з діагнозом Q03, груба затримка усіх видів розвитку внаслідок перенатально-травматичного геморагічного ураження, ЦНС з виходом в постгеморагічну змішану гідроцефалію. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 26.10.2020 шлюб між подружжям розірвано. З червня 2020 вона з відповідачем разом не проживають, спільне господарство ними не ведеться. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не спілкується з ним, не надає батьківської уваги та піклування. У зв`язку з фізичними та психічними вадами їх сина, він потребує постійного стороннього догляду, вживання медичних препаратів, проходження реабілітаційних програм у спеціальних медичних закладах. Все це потребує значних матеріальних витрат, які позивач не в смозі нести самостійно. Позивач була вимушена звільнитись з роботи для здійснення догляду за сином з інвалідністю. Вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та їй призначено допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю. Вона також від попереднього шлюбу має двох неповнолітніх доньок, які також потребують уваги та піклування від матері. Відповідач здоровий та працездатний, працює на ТОВ «Український Бекон» електрослюсарем та отримує регулярний дохід у розмірі 16000,00 грн. З метою забезпечення рівності батьків при несені обов`язку утримання дитини, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу. Крім того, оскільки вона не має можливості працювати через те, що здійснює постійний догляд за дитиною з інвалідністю, у зв`язку з чим вважає, що має право на отримання з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки від доходу. При цьому зазначає, що як їй відомо, аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнень за виконавчими листами з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей не має, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня подання заяви до суду і протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Ухвалою від 17.09.2021 відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд. Протокольною ухвалою від 19.10.2021 клопотання представника відповідача про перехід в загальне позовне провадження залишено без розгляду. Протокольною ухвалою від 19.10.2021 клопотання представника відповідача про допит свідків залишено без розгляду. Протокольною ухвалою від 19.10.2021 клопотання представника відповідача про доручення додаткових письмових доказів залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову, просили задовольнити його в повному обсязі. Позивач зазначила, що домовленість з відповідачем щодо добровільної допомоги досягнута не була, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з вказаним позовом. У зв`язку з інвалідністю, син потребує постійного догляду, який здійснює вона. Дитина росте, йому необхідні консультації лікарів, медикаментозне лікування тощо, що потребує матеріальних затрат. Відповідач та його представник в судовому засіданні з позовом згодні частково, не заперечують проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, проти вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача заперечує, посилаючись на те, що у випадку стягнення аліментів на утримання позивача, остання буде їх витрачати на власні потреби. При цьому відповідач зазначив, що бажає добровільно надавати допомогу на утримання сина, але позивачка ухиляється від цього. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовом згодний частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, проти стягнення аліментів на утримання матері дитини (позивача) заперечує. Зазначає, що він перебував у шлюбі з позивачем. Шлюб був розірваний 26.10.2020 за ініціативою позивача. Він з позивачем спільно проживали до липня 2020 року, але стосунки між ними погіршувалися і позивач з сином та дочками від попереднього шлюбу пішла проживати до іншого чоловіка. До серпня 2021 з позивачем було взаєморозуміння в питанні виховання, матеріального забезпечення та відведеного часу на спілкування дитини з батьком. Він надавав щомісячну матеріальну грошову на утримання сина від 2000 грн. до 3500 грн. За своєю ініціативою і за проханням позивача, він як батько регулярно проводив вільний час з сином. В останній час позивач [PERSON] стала зловживати своїми батьківськими правами і не давати їх сина відповідачу. В обґрунтування заперечень щодо сплати аліментів на утримання позивача, зазначає, що позивач сама себе свідомо поставила у становище такої особи, що потребує матеріальної допомоги. Він добросовісно виконував свої обов`язки по утриманню дитини та дружини до розірвання шлюбу. Крім того він опікувався й дочками позивача від попереднього шлюбу. При всіх цих обставинах позивач мала можливість і працювала. Зараз позивач одружена з іншим чоловіком. Він вважає, що позивач намагається за рахунок позивача утримувати не лише себе, а й всю сім`ю, при цьому зловживаючи батьківськими правами та маніпулюючи сином. На даний час він не має можливості утримувати позивача, оскільки йому необхідно організовувати своє життя, в тому числі внаслідок підвищення тарифів на комунальні послуги та у зв`язку з рівнем інфляції. На даний час на піклуванні відповідача є його престарілі батьки, які страждають хронічними хворобами та потребують сторонньою допомоги. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбу з 23.06.2010 р. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 26.10.2020 шлюб між сторонами був розірваний. 17.02.2021 позивач уклала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . (а.с. 5,6) Згідно акту №1883 про фактичне проживання особи від 30.08.2021, засвідченого провідним спеціалістом ВРМП Торецької МВЦА Бахмутського району Донецької області Домбровською Н.М., [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19.06.2020 проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є дитиною з інвалідністю, опікун - [PERSON] . (а.с. 11). Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги, виданої Управлінням соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області №1155 від 18.08.2021, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 01.06.2016 до 31.08.2022 призначено допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю на [PERSON] , [INFO] , допомога нарахована в розмірі 4830,80 з лютого 2021 по червень 2021 щомісячно, з липня 2021 - у розмірі 5062,80 грн. (а.с. 12). Відповідно до копії корінця медичного висновку №2829 на дитину-інваліда віком до 18 років, від 04.08.2020, [PERSON] , [INFO] , має захворювання (патологічний стан) груба затримка усіх видів розвитку внаслідок перенатально-травматичного геморагічного ураження, ЦНС з виходом в постгеморагічну змішану гідроцефалію, підгрупа «А», висновок дійсний до 01.09.2022(а.с. 13). Згідно виписки з історії розвитку на дитину та копії індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда №35 від 13.08.2020, вбачається що [PERSON] у зв`язку з інвалідністю проходить періодичні лікування, консультації лікарів тощо. (а.с. 14-15) Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері, батько дитини бажає надавати допомогу сину та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, у розмірі, який визначила позивач. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. Згідно статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 31.08.2021, тому суд вважає розпочати примусове стягнення аліментів на утримання дитини саме з цієї дати - 31.08.2021. Врахувавши вимоги ст.ст. 182,183 СК України, а саме: реальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, не має інших аліментних зобов`язань та, будучи, батьком дитини, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та враховуючи визнання відповідачем позову у цій частині позовних вимог, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2021 до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача, у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю, суд приходить до наступного висновку. Стаття 88 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Частиною 1 ст.80 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Матеріалами справи встановлено, що син сторін є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , догляд за дитиною здійснює матір, що не заперечувалось відповідачем. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06 жовтня 2005 року №2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. У зв`язку з чим, позивач вправі вимагати від відповідача стягнення аліментів на своє утримання. Оцінюючи аргументи сторін, щодо можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання позивача, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати. При цьому позивач зазначила, що заробіток відповідача складає 16000 грн., а відповідач проти цього не заперечував, довідку про отримані ним доходу суду не надав. Тобто стороною відповідача не доведено, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу позивачу або надання такої допомоги поставить відповідача у край скрутне матеріальне становище. Доводи відповідача про те, що у нього на утриманні перебуває престарілі батьки, судом не приймається до уваги, оскільки належних та допустимих доказів указаних обставин суду надано не було. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач отримує регулярний дохід у виді заробітної плати, інших аліментних зобов`язань не має, позивач має дохід у виді щомісячної допомоги по догляду за дитиною з інвалідністю, а тому виходячи з принципу справедливості, розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача. При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу в сукупності з стягненням з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище. Згідно статті 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 31.08.2021 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу, починаючи з 31.08.2021 і на час проживання з дитиною з інвалідністю та опікування [PERSON] . Суд вважає, що цей розмір аліментів буде сприяти забезпеченню потреб позивача. З огляду на наведене суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 1362,00 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial