Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власницею вказаного будинку, в якому зареєстрований її батько [PERSON] . З травня 2020 року відповідач в зазначеному будинку не проживає та не сплачує витрати на його утримання. Вона, позивачка, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернулася до суду. В судове засідання позивачка, її представник не з`явилися, подали до суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду не заперечили. Відповідач належним чином, у відповідності до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Ця обставина підтверджується копіями договору дарування від 03.06.2020, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2020 №211305518. Відповідач зареєстрований в належному позивачці на праві власності будинку, однак в цьому будинку не проживає з травня 2020 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі витягом з рішення виконкому Городоцької міської ради Хмельницької області №122/2021 від 17.06.2021, в якому зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] з травня 2020 року не проживає в будинку позивачки по [ADDRESS] . З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, який на праві власності належить позивачці, чинить останній перешкоди як власнику житлового приміщення, оскільки вона не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved