Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Ассістанс», по якій просить зобовязати відповідача видати позивачу належним чином заповнену трудову книжку та стягнути на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу через затримку видачі трудової книжки в сумі 23\~484 грн. 72 коп. Позов мотивує тим, що з 1 лютого 2016 року по 18 квітня 2016 року працювала на посаді оператора автозаправочної станції ТОВ «Стафф Ассістанс» та була звільнена за згодою сторін. Проте станом на дату подання позову до суду не ознайомлена з наказом про звільнення та їй не видано трудову книжку, неодноразові звернення щодо видачі трудової книжки залишені без задоволення. Вказує, що через відсутність трудової книжки [PERSON] позбавлена можливості влаштуватись на роботу, стати на облік у центр занятості та отримати пропозиції згідно її кваліфікації, тому просить стягнути з відповідача 23\~484 грн. 72 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку видачі трудової книжки. Представник позивача надала до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечила. \~ Відповідно до ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стафф Ассістанс» з 01.02.2016 року по 18.04.2016 року включно, заробітна плата становить: за лютий 2016 року -1381 грн. 54 коп., за березень 2016 року 1554 грн. 22 коп., за квітень 2016 року 1191 грн. 88 коп. /а.с. 4/. Статтею 48 КЗпП України встановлено, що основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка. Згідно ст. 47 КЗпП України, обовязок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах як документи суворої\~\~звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Пунктом 4 Постанови передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках, іншу відповідальність. Слід зауважити, що обовязок щодо вручення трудової книжки покладений на роботодавця. Так, якщо в разі відмови працівника отримати трудову книжку роботодавцю необхідно вжити заходів щодо вручення її працівникові, зокрема відправити йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, в разі відмови скласти про це в його присутності, чи присутності осіб при яких відбулась така відмова відповідний акт, тощо. (Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58). Відповідачем не видано [PERSON] в день звільнення її трудову книжку, про що свідчать її звернення /а.с.5/ та звернення її представника до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Ассістанс» /а.с. 6/. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідачем до суду не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним вищевказаних норм закону в видачі трудової книжки позивачу. Згідно ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.\~ Суд приходить до висновку що позивачем строк звернення до суду не пропущений, так як вона не ознайомлена з наказом про звільнення та будь-яких відповідей від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стафф Ассістанс» не отримувала. Відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). Проте, розрахунок позивача щодо розміру середнього заробітку виконаний не у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Так, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно довідки заробітна плата позивача за останні два місяці складала: за лютий 2016 року - 1381 грн. 54 коп., за березень 2016 року 1554 грн. 22 коп., всього: 2\~935 грн. 76 коп. : 43 д. (21+22) = 68 грн. 27 коп. (середньоденна заробітна плата). Позивач просить стягнути середній заробіток за період з 19.04.2016 року по 23.12.2016 року. За вказаний період було 172 робочих днів, а саме: у квітні 2016 року 9 днів, травні 2016 року 19 днів, у червні 2016 року 20 днів, у липні 2016 року 21 день, у серпні 2016 року 22 дні, у вересні 2016 року 22 дні, у жовтні 2016 року 20 днів, у листопаді 2016 року - 22 дні, у грудні 2016 року 17 днів. Тому розмір середнього заробітку за цей період становить 11\~742 грн. 44 коп. /68 грн. 27 коп. х 172 /. За вказаного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial