Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала у відповідача на посаді завідувача виробництва в їдальні «Козацька хата» з 01 жовтня 2009 року. [INFO] у неї народилася донька [PERSON], в зв'язку з чим вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. [INFO] вона приступила до виконання своїх трудових обов'язків на тій же посаді. Зрозуміла, що не може належним чином виконувати свою роботу в зв'язку з тим, що має малолітню дитину. Графік роботи виявився для неї дуже не зручним та вона не могла займатися доглядом та вихованням дитини.Чоловік також працює, тому вона вирішила звільнитися за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцяти років. За два тижні, а саме 31 жовтня 2014 року вона звернулася до директора ПВКФ «Меркурій» з відповідною заявою. 03 листопада 2014 року була звільнена. В наказі про звільнення та в трудовій книжці зазначено про звільнення за ст. 38 КЗпП України, проте не зазначено формулювання про причину звільнення, а саме, у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Вказує, що підчас звільнення надавала копію свідоцтва про народження дитини та відповідач знав про поважність причини звільнення. Зазначає, що в зв'язку з невірним формулюванням причини звільнення Бердянський міський центр зайнятості не може призначити їй виплату по безробіттю з дня постановки на облік, а також цей час не зараховується до трудового стажу. Добровільно відповідач виправляти помилку не бажає. Просить: - визнати формулювання причин звільнення «Звільнена згідно ст. 38 КЗпП України» невірною; - змінити формулювання звільнення, доповнивши після слів «Звільнена згідно ст. 38 КЗпП України» словами «по догляду за дитиною до виповнення нею чотирнадцяти років»; - внести зміни до наказу № 52 від 03.11.14 року, змінивши формулювання звільнення доповнивши після слів «Звільнена згідно ст. 38 КЗпП України» словами «по догляду за дитиною до виповнення нею чотирнадцяти років». В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. До вказаного в позовній заяві додала, що в разі зазначення в наказі та трудовій книжці про причини такого звільнення, вона мала отримувати допомогу по безробіттю з дати постановлення на облік до центру зайнятості, а саме з 07 листопада 2014 року. В даному випадку виплати перші три місяці не проводяться. Також з цієї дати мав враховуватися трудовий стаж. Не заперечує на вирішенні справи за відсутності відповідача заочно. Відповідач в судове засідання представника не направив. Повідомлений. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. До суду надійшли письмові заперечення, згідно яких відповідач вважає формулювання звільнення вірним та записи в трудовій книжці такими, що проведені у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Зазначає, що Кодекс законів про працю України не встановлює обов'язку вносити додаткові записи до наказу про звільнення та трудової книжки працівника при звільненні, крім посилання на статтю КЗпП України. Відповідач не може передбачити подальші дії позивача щодо працевлаштування протягом наступних більш ніж десяти років після звільнення. Справу вирішено за відсутності відповідача заочно. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (…догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку …), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причин звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Відповідно до п. 9) ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до … статті 38 (у разі неможливості продовження роботи …)… . Умови, тривалість та розмір виплати допомоги по безробіттю визначені ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» тривалість виплати допомоги по безробіттю … скорочується на строк до 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до пункту 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад, «Звільнений за власним бажанням» у зв'язку з зарахуванням у вищий навчальний заклад, ст. 38 КЗпП України». Згідно п. 2.1., п. 2.2. та п. 2.4. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136, застрахованим особам - найманим працівникам; …, на користь яких здійснюється страхування на випадок безробіття, які втратили роботу з незалежних від них обставин і визнані в установленому порядку безробітними та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня), … допомога по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу) або середнього грошового забезпечення залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Залежно від тривалості безробіття допомога по безробіттю зменшується і виплачується у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; надалі - 70 відсотків. Втратою роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин вважається припинення трудового договору відповідно до … статті 38 (у разі неможливості продовження роботи …). Виплата допомоги по безробіттю особам, звільненим з останнього місця роботи чи служби за власним бажанням без поважних причин, у перші 90 календарних днів не здійснюється. Виплата допомоги таким особам починається з 91 календарного дня у розмірі 80 відсотків до визначеного розміру. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в ПВКФ «Меркурій» на посаді завідувача виробництва в їдальні «Козацька хата» з 01 жовтня 2009 року. В період роботи [PERSON] народила доньку - [PERSON], [INFO], та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років до [INFO]. Після цього, 31 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про звільнення за власним бажанням в зв'язку необхідністю здійснення догляду за дитиною у віці до чотирнадцяти років. Наказом № 52 від 03 листопада 2014 року [PERSON] звільнена з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В наказі зазначено причину звільнення: «По собственному желанию», підстава звільнення: «ст. 38 КЗоТ. Расторжение бессрочного трудового договора по инициативе работника». В трудовой книжке зазначено: «Звільнена згідно ст. 38 КЗОТ України (Власне бажання)». Зазначене підтверджується записами в трудовій книжці позивача, свідоцтвом про народження дитини, заявою позивача про звільнення та наказом про припинення трудового договору. Судом також встановлено, що а ні в наказі про припинення трудового договору № 52 від 03 листопада 2014 року, а ні в трудовій книжці відсутнє зазначення причин звільнення за ст. 38 КЗпП України, тобто причин неможливості продовжувати роботу, а саме «догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку». Суд приходить до висновку, що зазначення даної причини є обов'язковим, оскільки в даному випадку законодавство з цим пов'язує надання певних пільг і переваг. Так, [PERSON] має право на призначення допомоги по безробіттю в порядку та на умовах, визначених ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В разі звільнення з останнього місця роботи на підставі ст. 38 КЗпП України без поважних причин призначена [PERSON] допомога по безробіттю скорочується на 90 календарних днів. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Формулювання причин звільнення позивача належить визнати невірним та належить змінити формулювання, вказавши формулювання причини звільнення [PERSON]: «Звільнена за власним бажанням у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, ст. 38 КЗпП України». В частині внесення змін до наказу про припинення трудового договору № 52 від 03 листопада 2014 року позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зазначений спосіб захисту не є належним способом захисту трудових прав та інтересів позивача, та не передбачений Кодексом законів про працю України.

Outcome: partial