Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до її повноліття. В позовній заяві позивач вказала на наступне. Із відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 09 грудня 2011 року Берестівською сільською радою Близнюківського району Харківській області, актовий запис №1. 10 травня 2011 року у неї народилася дочка [PERSON], батьком якої є [PERSON]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не бажає, що і змушує її звернутися до суду. Також, просить допустити до негайного виконання рішення суду. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви, в яких позивач на задоволенні позову наполягає, а відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується фотокопіями їх паспортів(а.с.2.3). Із свідоцтва про шлюб Серії 1-ВЛ №178472 вбачається що шлюб між ними зареєстровано 09 грудня 2011 року(а.с.6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. На підтвердження надано фотокопію свідоцтва про народження(а.с.5). Дочка проживає разом із матірю, що посвідчено довідкою Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області (а.с. 7). Крім наведеного вище при визначені розміру аліментів суд враховує і інші обставини, зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки позов було предявлено 28.10.2016, то вони і мають бути присудженими з цього дня. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ч.2 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення тільки в частині стягнення аліментів. В іншій частині рішення негайному виконанню не підлягає як не передбачене законом. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір 551,20 грн.

Outcome: partial