Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, через що між ними постійно виникають сварки, втрачено почуття любові та поваги, фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2014 р., сторони спільне господарство не ведуть, тому позивач вважає, що подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу з ним неможливе. Також позивач в позовній заяві просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, так як в добровільному порядку відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що сторони примирення не досягли та що вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що офіційно не працевлаштований, працює поваром в торговому центрі «Плаза» в м. Южний, просив зменшити розмір стягуваних аліментів, оскільки він отримує тільки приблизно 150 грн. в день. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2011 р. у Другому Суворовському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2845(а.с.16). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], 12 липня 2012 (а.с.7). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2015 р. сторонам надавався строк для примирення терміном в 1 місяць, однак примирення не досягнуто, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Причиною розпаду сімї стали різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, втрату почуття любові та поваги, у звязку з чим сторони фактично шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із зазначених норм та враховуючи, що у сторін сімя розпалася, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу обґрунтована і доказана, шлюб необхідно розірвати, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачка здійснює догляд за сином, а відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на його утримання не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітньої дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON]З у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до його повноліття, яка забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved