Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у загальному розмірі 72080 гривень, до якої увійшла сума збитків завданих у звязку з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 47080 гривень, яка складається з матеріальної шкоди, завданої їй як власнику пошкодженого автомобілю з врахуванням індексу інфляції, та моральна шкода у розмірі 25 000 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у загальному розмірі 1929 гривень 21 копійку. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що 19 серпня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілю під керуванням відповідача [PERSON], який о 21 годині 00 хвилин по вулиці Запорізькій в м. Одесі, керуючи автомобілем марки «Хонда» державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, скоїв наїзд на належний йому автомобіль марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], який було припарковано в місці для паркування. Внаслідок інерції, належний йому автомобіль марки «Тойота» зіткнувся з автомобілем марки «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER], який було припарковано поруч. Винним в порушенні правил дорожнього руху був [PERSON], що підтверджується постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Враховуючи, що внаслідок ДТП його автомобіль отримав чисельні технічні пошкодження, 22 серпня 2013 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір про ремонт транспортного засобу, згідно якого вартість робіт по ліквідації наслідків ДТП становить 25\~100 гривень. Позивачка зазначає, що оскільки сума матеріальної шкоди їй до наступного часу не виплачена, то сума, що підлягає присудженню на її користь має бути визначена з врахуванням індексу інфляції. Офіційно оприлюдненні індекси інфляції в Україні становлять: за 2014 рік 124,9, за 2015 рік 143,3, за 2016 рік по липень включно 104,8, тому відповідно сума відшкодування з врахуванням інфляційних нарахувань станом на 1 серпня 2016 року становить 47\~080 гривень (25100 х 1,249 х 1,433х 1,048). Одночасно в своєму позові [PERSON] ставить питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, винного в скоєнні ДТП, що сталося 19.08.2013 року. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідачем було пошкоджено його майно, транспортний засіб до наступного не відремонтовано, позивачу необхідно вживати заходи щодо організації свого життя, тому що раніше використовував автомобіль для проїзду на роботу та по інших особистих справах. Далі позивач зазначає, що на протязі тривалого часу був позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним засобом. З вини [PERSON] витрачав свій час на консультації, проведення оцінки пошкодженого майна, ходіння до ремонтних майстерень, а потім до суду. Всі ці обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди розмір якої вона визначила у 25 000 гривень. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Стосовно завданої моральної шкоди, вказував, що внаслідок пошкодження належного його довірительки на праві власності транспортного засобу, позивачці завдана моральна шкода, що викликало необхідність докладання значних зусиль та часу пошуком значних коштів, необхідних для відновлення транспортного засобу, який так і не відремонтований в повному обсязі, а тому на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України він просив задовольнити ці вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти стягнення з його довірителя матеріальної шкоди, тому що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в «Українській страховій компанії «Гарант-Авто», а тому позивач має можливість предявити вимоги до страхової компанії. Не предявлення вимог до Страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди зі страховика є підставою для відмови у позові. Окрім цього сторона відповідача звернула увагу суду, що вказана позивачкою вартість робіт по ліквідації ДТП у сумі 25 000 гривень не підтверджена жодними належними та допустимими доказами, в результаті чого невірно розрахована шкода і з врахуванням інфляційних витрат. Представник відповідача заперечував про ти стягнення з її довірителя будь-якої суми моральної шкоди на користь позивача, пояснюючи свою правову позицію тим, хоча що він і винний у скоєнні ДТП, але не винний в тому, що страхова компанія не виконала свого обовязку щодо виплати страхового відшкодування. Окрім цього представник відповідача вважає заявлену до відшкодування суму моральної шкоди дуже завищеною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 19 серпня 2013 року об 21 годині 00 хвилин по вулиці Запорізькій в м. Одеса, керуючи автомобілем марки «Honda CRV», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, при обїзді перешкоди не витримав безпечний боковий інтервал та скоїв наїзд на автомобіль марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], який внаслідок інерції скоїв зіткнення з автомобілем марки «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Саратського районного суду Одеської області від 27 вересня 2013 року, [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 22 серпня 2013 року між фізичною особою підприємцем [PERSON], проживаючим за адресою: Одеська область, селище Крижановка, вулиця Терешкової, 34, іменує мий в подальшому «Виконавець» та [PERSON], проживаюча за адресою: [INFO], що іменується в подальшому «Замовник», укладено Договір про наступне: Виконавець приймає на себе зобовязання надати Замовнику комплекс робіт по ремонту належного Замовнику автомобілю, державний номер ВН 6438СА, повязаних з ліквідацією наслідків ДТП, виявлених в процесі огляду автомобілю (Акт огляду автомобіля від 22.08.2013 року), а саме: 1.1.знайти, придбати за свій рахунок, підготувати до фарбування, пофарбувати та встановити задню двір; 1.2. Відрихтувати, підготувати до фарбування та пофарбувати ліве заднє крило; 1.3. Відрихтувати, підготувати до фарбування,пофарбувати та встановити кронштейн кріплення запасного колеса; 1.4. Від рихтувати, підготувати до фарбування, пофарбувати та встановити пластикову накладку захисту переднього бамперу. Відновити посадочні місця нижньої пластикової частини переднього бамперу, підготувати її до фарбування, пофарбувати та встановити; 1.5. Від рихтувати, підготувати до фарбування, пофарбувати та встановити причіпний прилад, замінити на ньому електричний розїм; 1.6. Підготувати до фарбування та пофарбувати порошковою фарбою диск запасного колеса; 1.7. Відремонтувати пластиковий розширювач лівої задньої колісної арки, підготувати його до фарбування, пофарбувати та встановити; 2. Виконавець зобовязується надавати послуги, використовуючи свій інструмент та придбані за власний рахунок матеріали. 3. Якщо у процесі виконання робіт зясується недоцільність подальшого їх виконання сторони зобовязані у трьох денний строк розглянути питання про подальше співробітництво. У випадку розірвання договору Замовник оплачує Виконавцю роботи, що фактично виконані. 4. Вище перелічені роботи Виконавець зобовязується виконати до 01.01.2014 року. 5. Вартість перерахованих у пунктах 1.1.-1.7. наступного договору робіт складає 25100 (двадцять пять тисяч сто) гривень, які Замовник зобовязується сплатити Виконавцю на підставі рахунку на протязі одного дня після виконання робіт та підписання сторонами акту здачи-приймання виконаних робіт. На підтвердження вартості матеріальних збитків позивачем надано суду договір про ремонт автомобілю, укладений між сторонами 22 серпня 2013 року, акт огляду автомобілю від 22 серпня 2013 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 25 грудня 2013 року, підписаний фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що роботи по ремонту належного Замовнику автомобілю TOYOTA HILUX SURF, державний номер [NUMBER], згідно укладеного сторонами 22 серпня 2013 року Договору про ремонт автомобілю виконані Виконавцем частково. Не виконано роботи згідно пунктів 1.3, 1.5.,1.6. договору. Замовником оплачено Виконавцю 20 100 гривень, з яких 13100 гривень по перерахунку; платіжне доручення № 126 від 25 грудня 2013 року, згідно з яким [PERSON] перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] згідно договору про ремонт автомобіля від 22.08.2013 року та рахунку б/н від 25.12.2013 року грошову суму 13100,00 гривень. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питання оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст.7 цього Закону проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановлених Законом. Оцінка майна це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Згідно вимог ч.1 ст.6 Закону «Про оцінку» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема звітом (актом) про оцінку майна, які повинні відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року № 1074/8395. Відповідно до ч. 1статті 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті її порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні представник позивачки вказував, що його довірителька для відновлення свого транспортного засобу, після ДТП, яке сталося з вини відповідача, вимушена була вживати заходи, щодо ремонту автомобілю, уклала договір про ремонт з СПД ФОП [PERSON], який частково здійснив ремонтні роботи, за які вона заплатила 20100 гривень, з яких 13\~100 гривень були перераховані ФОП «Гревуль», що підтверджується платіжним дорученням 126 від 25 грудня 2013 року. Проаналізувавши вищевикладені документи, суд приймає до уваги платіжне доручення 126 від 25 грудня 2013 року та акт приймання-передачі виконаних робіт від 25 грудня 2013 року, згідно з яким Замовником оплачено 20100 гривень виконавцю робіт, як належний та допустимий доказ, що підтверджує витрати позивачки, які вона зробила для відновлення свого порушеного права, а тому присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 20\~100 гривень. Суд не погоджується з позовними вимогами позивачки, в частині застосування в даному випадку вимог статті 625 ЦК України, в контексті якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тому що дана норма стосується правовідносин, які виникли між сторонами за порушення зобов'язань за договорами. В даному випадку між позивачкою та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються статтею 1166 ЦК України. Дана стаття встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Для застосування цієї статті між боржником та кредитором (потерпілим) не може бути ніяких договірних відносин. За несвоєчасну виплату боржником матеріальної шкоди, по правовідносинах що регулюються статями 1166, 1187, 1188 ЦК України не передбачено відповідальності за несвоєчасне її відшкодування. З цих підстав суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції, як того вимагає позивачка. Суд не погоджується з правовою позицією сторони відповідача в тієї частині, що у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, тому що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Українська Страхова компанія «Гарант-Авто», тому що правова позиція відповідача не узгоджується з правовою позицією Верховного суду України у справі №-2808 цс 15, згідно з якою при розгляді цієї справи Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою з ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. У Постанові від 20 січня 2016 року Верховний суд України зазначив, що особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (частина перша статі 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статі 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частиною першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа, відмовилася від права наданого їй на підставі договору, сторона яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищевикладене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, як завдала шкоди є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. В судовому засіданні також встановлено, що протиправними діями відповідача позивачу завдана певна моральна шкода. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. В даному випадку позивачка перенесла моральні страждання і у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, у зв'язку із пошкодженням її майна. В контексті статті 23 ЦК України при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Законодавець вказує, що межах розумності важливо правильно визначити розмір моральної шкоди в залежності від тяжкості моральних витрат, тривалості страждань, наслідки завданої шкоди відповідачем, а також часу необхідного на відновлення пошкодженого майна. У даному випадку суд враховує безумовні страждання які позивачка зазнала у зв'язку з ДТП, суд враховує що на протязі тривалого часу відповідач обіцяв у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, про що свідчить написана [PERSON] розписка ще у 2013 році. Суд враховує, що саме з цих причин автомобіль належний позивачці не відремонтований повністю до наступного часу. З урахуванням вимог розумності і справедливості суд визначає розмір моральної шкоди у 5000 гривень. Судові витрати у вигляді судового збору, на підставі ст.ст. 88, 89 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial