Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [INFO] [PERSON] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що [INFO] помер її рідний батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому житло, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 лютого 2002 року Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, а саме: 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були: його дружина, мати позивача - [PERSON] , та його рідний син, рідний брат позивача, [PERSON] . Обидва спадкоємця вважаються такими, що прийняли спадщину, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Довідка, що підтверджує дану обставину, зберігається у матеріалах спадкової справи. Тобто після смерті батька спадщину прийняли його дружина, [PERSON] , та його рідний син, [PERSON] [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 лютого 2002 року Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, нерухоме майно, а саме: 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та 1/8 частину цієї квартири, яку вона прийняла у спадщину після смерті її чоловіка, [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої є позивач, [PERSON] , та її рідний син, який є братом позивача, відповідач по справі - [PERSON] . Позивач вказує, що вона та спадкоємець [PERSON] вчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тельпіс О.В., з відповідними заявами позивач з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] с заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Однак при вивченні нотаріусом наданих документів були встановлені невідповідності у документах, що підтверджують родинні відносини між померлими батьками, тому позивачу було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між померлим батьком [PERSON] та померлою матір`ю [PERSON] . Так у свідоцтві про смерть матері її прізвище значиться « [PERSON] » - це її дівоче прізвище, а у свідоцтві про укладення нею шлюбу з померлим [PERSON] , її прізвище після реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] ». Тобто при реєстрації шлюбу була допущена помилка, та її прізвище після реєстрації шлюбу було зазначено по прізвищу чоловіка « [PERSON] ». [PERSON] разом з своїм представником, [PERSON] , в наданій заяві просили справу розглядати за їх відсутності та задовольнити заяву в повному обсязі. Відповідачем, [PERSON] , надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 лютого 2002 року Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, а саме: 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина, [PERSON] , та його рідний син, [PERSON] . Обидва спадкоємця вважаються такими, що прийняли спадщину, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 лютого 2002 року Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради, нерухоме майно, а саме: 1/4 частину квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS] , та 1/8 частину цієї квартири, яку вона прийняла у спадщину після смерті її чоловіка, [PERSON] [PERSON] вказує, що вона та відповідач, [PERSON] вчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тельпіс О.В., з відповідними заявами позивач з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] с заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Однак при вивченні нотаріусом наданих документів були встановлені невідповідності у документах, що підтверджують родинні відносини між померлими батьками, тому позивачу було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між померлим батьком [PERSON] та померлою матір`ю [PERSON] . Згідно постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тельпіс О.В. від 25.11.2021 №219/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі на її ім?я свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/8 часток у праві власності на квартиру, яка знаходить ся за адресою: [ADDRESS] , після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Так, у свідоцтві про смерть матері позивача [PERSON] її прізвище значиться « [PERSON] » - дівоче прізвище, а у свідоцтві про укладення нею шлюбу з померлим [PERSON] , її прізвище після реєстрації шлюбу зазначено « [PERSON] ». Факт того, що померлі є чоловіком та дружиною підтверджується письмовим доказам, а саме свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , свідоцтвом про право власності на житло від 28.02.2002 № [NUMBER] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 лютого 1981 року у Дзержинському ЗАГС м. Харкова, актовий запис №255. Про те, що померлі [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною, свідчить те, що вони є співвласниками квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 28 лютого 2002 року Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради. Крім того факт родинних відносин, а саме, що померла [INFO] [PERSON] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Згідно ст.293 ЦПК України: окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved