Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. Її коштів недостатньо для утримання доньки, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] не виявила бажання приймати участь у судовому засіданні, надавши суду заяву в котрій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не виявив бажання приймати участь у судовому засіданні, надавши суду заяву в котрій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, правам та інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку свого обов'язку як батько дитини, чим порушує її інтереси і право на отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому інтереси дитини підлягають до судового захисту у відповідності до вимог ст.181 СК України, так як домовленості між сторонами про способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину не досягнуто. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, які позивачка просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України щодо мінімального розміру аліментів. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved