Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказавши, що нею з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено договір, відповідно до якого було отримано позику, однак ознайомившись з його змістом вважає укладений договір недійсним. Так ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Нею не було підписано вказаний договір. Ч. 2,3 ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надавати споживачеві інформацію щодо найменування продавця, основні характеристики продукції, ціну, гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції, мінімальну вартість договору, вартість телекомунікаційних послуг, період прийняття пропозицій, порядок розірвання договору. Факт надання інформації відповідно до вимог Закону повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Споживач має бути письмово поінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та /або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості для споживача. Відповідачем було проігноровано зазначену вимогу та не повідомлено їй письмово необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що їй як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька діяльність включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 1 ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Крім того, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем пропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами, можуть бути визнані недійсними. Прийняття пропозиції від Відповідача укласти електронний договір (акцепт) шляхом зазначення у відповідному чек-боксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик Відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, не відповідає абзацу третьому частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки порядок акцептування пропозиції Відповідачем не відповідає положенням абзацу третьому частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», договір про надання позики, укладений між нею та Відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений нею з відповідачем має ознаки кредитного договору, в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. У разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для споживчого кредиту, для надання такої інформації застосовуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості. Однак працівниками відповідача було проігноровано дані вимоги законодавства та не було надано їй розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, у зв`язку з цим реально нарахований їй відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Відповідачем було введено її в оману щодо істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитом їй не було нічого зазначено на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Їй було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що вона погодилася на укладення договору. При укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Згідно ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Просила суд визнати договір позики, укладений між нею, [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» недійсним. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати у її відсутність. Представник відповідача під час судового розгляду позову не визнав, вказавши, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою кампанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг. Порядок укладення кредитного договору між сторонами здійснюється у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір № 0587-2647 від 03.01.2021 року укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання споживчих кредитів, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи -Веб-сайту відповідача, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на сайті відповідача створив власний особистий кабінет (п.2.12 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів необхідних для укладення, виконання Договору. Позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа із накладеним на нього підписом є оригіналом цього документу. Позивачем на сайті відповідача самостійно створено особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача, вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в особистому кабінеті позивача, на сайті відповідача. Крім того, укладення кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» визнається сторонами, а відтак відповідно до ст.82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі (п.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Закон України «Про електронний цифровий підпис», на який посилається позивачка зазначаючи про не підписання нею договору втратив чинність 07.11.2018 року, що унеможливлює його застосування. На офіційному сайті відповідача у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення : Договір, правила надання споживчих кредитів, паспорт споживчого кредиту, згода на обробку персональних даних, публічна інформація, Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті відповідача в розділі «Запитання» розміщена довідкова інформація щодо умов отримання, процедури отримання та погашення кредиту, умови повторного оформлення кредиту, з якими позивач мав необмежену кількість часу для ознайомлення. Відповідно до п.7.3 Кредитного договору, позичальник підтверджує що до укладення Договору позичальник отримав від кредитора інформацію, що визначена ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 та 3 ст.9 Закону України « Про споживче кредитування» та що відповідна інформація забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Кредитний договір № 0587-2647 від 03.01.2021 року є вже другим Договором, укладеним між позивачем та відповідачем. Попередній договір виконаний позичальником у повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)», відповідачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, тобто на час подачі відзиву до суду, розмір штрафу становить 0 грн. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою, а не банківською установою та в свою чергу здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», здійснює свою діяльність відповідно до законодавства про фінансові послуги, а щодо укладення електронних правочинів, керується ЗУ «Про електронну комерцію», а тому використання законодавства, сфера діяльності якого не поширюється на фінансові установи є безпідставним. Крім того, відповідно до п.1.9 Договору, деталізована інформація щодо визначення загальної вартості кредиту при нарахуванні процентів за користування кредитом у відповідності до п. 1.6 Договору зазначена у графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Кредитного договору. Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши докази, надані учасниками справи та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 03.01.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0587-2647 від 03.01.2021 року відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику на умовах, передбачених Договором грошові кошти в кредит в сумі 6 200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Кредит надається позичальнику через сайт кредитодавця. Строк кредиту складає 70 календарних днів. Кредит відповідно до п.1.4 цього Договору має бути повернений згідно графіку платежів (додаток 1 до Кредитного договору) до 13.03.2021 року. Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Згідно п.1.5 цього Договору, кредитний договір є укладеним з моменту одержання кредитодавцем відповіді (акцепту) заявника/позичальника про прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що більш детально зазначено у Правилах. П.1.6 цього Договору передбачено, що протягом строку Кредиту, встановленого п.1.4 Договору, розмір процентів за користування кредитом складає 1% від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається кредит. Орієнтовна річна відсоткова ставка складає 365 %. П. 1.7,1.8 цього Договору передбачено, що у разі якщо позичальник не сплатив та/чи невчасно сплатив двотижневий платіж встановленого розміру, який передбачено Графіком платежів, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити за кожен факт такої несплати штраф у розмірі 50 % відповідного двотижневого платежу, без урахування процентів, що складає 10 % від суми кредиту. Загальна сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань позичальником на підставі Договору, не може перевищувати половини суми Кредиту, одержаної за Договором. П.1.9 цього Договору передбачено, що деталізована інформація щодо визначення орієнтовної загальної вартості кредиту при нарахуванні процентів за користування кредитом у відповідності до п.1.6 Договору зазначена у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Кредитного договору. У вказаному кредитному договорі вказано, що від імені позичальника [PERSON] договір підписаний електронним одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) номер пароля (А176). З додатку № 1 до Кредитного договору № 0587-2647 від 03.01.2021 року вбачається, що вказаний графік платежів містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням терміну платежів. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 10 540 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 4 340 грн. Також представником відповідача до відзиву долучені Правила надання споживчих кредитів, які затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 175-Пвід 03.11.2020 року, відповідно до п. 4.4 яких заявник зобов`язаний під час оформлення заявки на отримання кредиту ознайомитися із публічною інформацією, яка розміщена на сайті Кредитодавця за наступним посиланням : [INFO] та паспортом споживчого кредиту, який також міститься на сайті відповідача, вказаному у цих Правилах. Укладаючи Договір, заявник /позичальник підтверджує повне ознайомлення зі загаданою інформацію. До відзиву представником відповідача долучено Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення кредитного Договору, щодо умов надання кредиту та порядку його погашення, зазначений Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (А176). 01.08.2013 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи на підставі Розпорядження Комісії від 01.08.2013 року № 2565 реєстраційний номер № 16102873. Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 року № 2401 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Крім того, представник відповідача до додаткових пояснень надав копію кредитного договору № 0478-7538 від 04.09.2020 року, укладеного із [PERSON] , за яким їй на тих же умовах було надано кредит в сумі 8 000 грн. строком на 70 календарних днів із тією ж процентною ставкою, який також підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (номер пароля А 972), який [PERSON] виконано в повному обсязі. На електронну адресу [PERSON] , яка була повідомлена нею відповідачу, надсилалися електронні повідомлення щодо надання кредитних коштів, дати чергових платежів, продовження дії кредитного договору, та пароль для підписання кредитного договору, що є електронним підписом індивідуальним ідентифікатором. З витягу з реєстрів банків щодо видачі кредиту 0587-2647 від 03.01.2021 року слідує, що на платіжну карту [PERSON] перераховані грошові кошти в сумі 6200 грн., та нею були проведені платежі щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 868 грн. - 16.01.2021 року та в сумі 868 грн. - 30.01.2021 року. З довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга слідує, що за вказаним договором нараховано 0 грн. штрафу та пені, позивачкою [PERSON] сплачено 1736 грн. в рахунок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України та статтями 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, позивач зобов`язаний довести правову та фактичні підстави своїх позовних вимог. Проте позивачем, не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у позові. Позивачем не зазначено, який саме кредитний договір вона просить визнати недійсним, тому суд виходить із кредитного договору, укладеного між [PERSON] та відповідачем 03.01.2021 року № 0587-2647, який є невиконаним до цього часу і за яким існує заборгованість. Підписавши вказаний кредитний договір, [PERSON] погодилася з метою його використання та встановленими умовами, отриманням кредиту саме в сумі 6200 грн., в подальшому почала погашати кредитну заборгованість відповідно до графіку погашення заборгованості, що є невід`ємною частиною кредитного договору, не зверталася до фінансової установи з приводу роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу виконання зобов`язань, не заявляла жодних претензій з приводу того, що їй незрозумілі умови оспорюваного кредитного договору. Під час укладення оспорюваного договору сторони в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними. Доводи позивачки про необхідність визнання недійсним кредитного договору в цілому, безпідставні, оскільки під час розгляду справи судом не здобуто доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема, не спростовано, що при укладенні договору про надання споживчого кредиту [PERSON] діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилась з його умовами, визначивши характер правочину і всі його істотні умови. На виконання умов спірного договору вона без заперечень отримала кредитні кошти, почали вокористовувавти свої зобов`язання з повернення цих коштів, до того ж нею укладався аналогічний кредитний договір із тим же кредитором і на тих же умовах у 2020 році, який вона виконала, заборгованість за цим кредитним договором сплачена у повному обсязі. Посилання на несправедливість окремих умов договору не тягне за собою визнання недійсним такого договору в цілому. У разі ненадання інформації, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Статтями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено такої підстави для визнання кредитного договору недійсним, як надання/ненадання суб`єктом господарювання інформації споживачеві послуг про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, тощо. У таких випадках споживач може наділятися правом на розірвання договору, правом на відшкодування завданих йому збитків. У разі встановлення, що позичальнику не була надана повна та достовірна інформація про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та визнання недійсними окремих умов про встановлення несправедливих платежів та комісій: за дії, які банк вчиняє на власну користь; які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при відсутності достатніх даних для визнання решти умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому. Позивач як на правові підстави заявлених позовних вимог посилалася, зокрема на статті 229, 230 ЦК України, статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Судом встановлено, що грошові кошти надавалися позичальнику в кредит на 70 днів і її було повідомлено про сплату 1 % за кожен день користування кредитом, [PERSON] в вдруге уклала кредитний договір на таких же умовах, з тією ж фінансовою установою, заборгованість за першим кредитним договором сплачена своєчасно, не надала доказів наявності умислу в діях відповідача щодо введення її в оману, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання оскаржуваного договору недійсним з підстав, передбачених ст.230 ЦК України. Крім того, на обґрунтування заявленого позову позивачка зазначала про порушення відповідачем при укладенні оспорюваного правочину Закону України «Про електронну комерцію», а саме про відсутність електронного підпису на договорі, що свідчить про те, що договір нею не підписаний, а тому є недійсним. У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України) Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Судом встановлено, що кредитний договір між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на веб- сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «погоджуюсь», після чого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор А176 у вигляді смс-коду, який позивач і використала для підтвердження підписання кредитного договору. У розділі 8 кредитного договору «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] - А176. До того ж, відповідачем надано суду скріншоти електронних повідомлень спрямованих на електронну адресу, надану позивачкою [PERSON] , в яких зазначено одноразовий ідентифікатор для підпису кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, який також підписаний в подальшому [PERSON] з допомогою одноразового ідентифікатора. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі і немає підстав для визнання його недійсним. Посилання позивачки на недійсність кредитного договору через явно завищений розмір неустойки, що не відповідає передбаченому у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст. 627 ЦК України принципу справедливості, а відтак кредитний договір, що містить несправедливі умови є недійсними, не заслуговує на увагу, оскільки з довідки про розмір заборгованості наданої відповідачем вбачається, що неустойка та штраф за вказаним кредитним договором взагалі не нараховувалися, тому права позивачки в цій частині є також не порушеними. Таким чином позивачкою не доведено, а судом не встановлено підстав для визнання недійсним кредитного договору № 0587-2647 від 03.01.2021 року (не виконаного позивачкою), укладеного між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». На підставі ст. ст.203,204, 229,230 ЦК України, ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 6-16, 141, 263-265 ЦПК України,

Outcome: dismissed