Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 09.09.2017 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3658. Від спільного подружнього життя дітей не мають, з 16.02.2020 р. разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що на примирення не згідна, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву в якій зазначає, що протягом більше одного року вона не підтримує жодних шлюбних та сімейних стосунків з відповідачем у справі, проживає окремо, спільного господарства не веде. На даний час вона має намір створити нову сім`ю з іншим чоловіком. За таких обставин вона на примирення з відповідачем не згідна, категорично заперечує можливість примирення і просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із викладених у ньому підстав. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечив, просить в позові відмовити, вказує, що обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, зокрема щодо часу, з якого подружжя спільно не проживає. Ухвалою суду від 26.01.2021 р. сторонам наданий строк для примирення терміном два місяці. Позивачка, будучи повідомленою про час та місце судового розгляду, не з`явилась. 25.03.2021 р. до початку судового засідання представник позивачки подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначає, що позивачка просить позов задовольнити, оскільки не вважає можливим примирення з відповідачем. У судове засідання 25.03.2021 р. відповідач не з`явився, будучи повідомленим про час розгляду справи, подав письмові заяву-заперечення та клопотання, у яких просить відмовити в позові та надати оцінку викладеним в позові обставинам, таким як відсутність у позові посилання на конкретне порушення, невизнання чи оспорювання та ще і без конкретного права, свободи чи інтересу, а також у зв`язку з тим, що відповідач не вчиняв жодного порушення права позивача. Враховуючи, що в засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 09.09.2017 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3658 (а.с. 8). Позивач та відповідач від спільного подружнього життя дітей не мають, з лютого 2020 р. проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, тобто їхній шлюб існує лише формально. Вживаючи заходів щодо примирення подружжя, суд надавав за клопотанням відповідача сторонам строк для примирення. Однак, за цей час примирення між сторонами не відбулось, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про її небажання продовжувати сімейне життя з відповідачем. З огляду на категоричну позицію позивачки, положення ст.ст. 24, 56 СК про добровільність шлюбу, фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Доводи відповідача у поданому письмовому поясненні про те, що позивачка не навела жодних обґрунтувань того, яким чином перебування у шлюбі суперечить правам та інтересам її та відповідача, а також доводи про невжиття позивачкою заходів досудового врегулювання спору, не впливають на висновок суду про необхідність розірвання шлюбу, оскільки за таких обставин це суперечитиме вимогам ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України. Відповідно до положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « [PERSON] » відповідно до поданого нею клопотання. Судові витрати слід залишити за позивачкою відповідно до поданого нею клопотання. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved