Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] з 19 серпня 1992 року проживав у вказаному будинку разом зі позивачем як подружжя. В травні 2016 року [PERSON] залишив сім'ю та в даний час проживає за межами Хмельницької області. Відповідач не приймає участі у витратах на утримання будинку, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Разом з тим, його реєстрація у вказаному будинку порушує право приватної власності позивача вільно розпоряджатися, володіти і користуватися своєю власністю, крім того, через реєстрацію відповідача у будинку вона несе додаткові витрати на утримання житла та не мають можливості оформити субсидію для оплати комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку, яка належить позивачу на праві власності, просила визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника [PERSON], на основі наявних у справі матерілів, відзив на позовну заяву не надали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шепетівської районної державної нотаріальної контори 23 квітня1997 року та договору дарування будинку від 24 квітня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори Мартиненко А.М., зареєстрованого в реєстрі за №567. За даними акта обстеження фактичного місця проживання від 01 червня 2018 року, складеного комісією працівників Судилківської сільської ради Шепетівського району вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований по [ADDRESS], але фактично за вказаною адресою не проживає з 19 травня 2016 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і [PERSON] слід визнати особою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]

Outcome: approved