Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім`ї. Ухвалою судді від 30.08.2019 відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В позовній заяві зазначено, що з 27 жовтня 2007 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя виявило розходження поглядів на сімейні відносини та несумісність характерів. На протязі подружнього життя виникали конфлікти з різних приводів побутового характеру, що з часом привело до повної втрати почуття поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиний бюджет відсутній. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 27 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2842. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть сумісне господарство. Позивач не має наміру зберегти свою сім`ю. За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON] , збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. Компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду не вимагає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved