Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 109, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі [PERSON] , посилаючись на те, що через різні погляди на життя та несумісність характерів сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися, вже тривалий час вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви разом з доданими до неї документами отримав 12.08.2021 року, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 04.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2011 року (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.09.2016 року а.с.10). В період спільного проживання через різні погляди на життя та несумісність характерів сімейні стосунки у сторін не склалися, тривалий час вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх сім`я фактично припинила своє існування. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України \~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що сторони як подружжя вже тривалий час разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки сторони зберігати шлюб не бажають, а тому суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved