Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 09 лютого 1991 року по 17 березня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося два сина. За час перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям за спільні кошти було придбано майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя: об`єкти житлової нерухомості, земельні ділянки, транспортні засоби, обладнання та побутову техніку, меблі та інші речі побутового призначення. Окрім вказаного, [PERSON] за спільні кошти подружжя було засновано юридичну особу у формі господарського товариства - ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО», а також відкрито поточні рахунки у банківських установах. При пред`явленні позову [PERSON] заявила, що не надає згоду на отримання грошової компенсації замість Ѕ частки спільного сумісного майна подружжя та просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на вказане майно, визнати ідеальні частки подружжя у майні без його реального поділу і залишити майно у спільній частковій власності, а також стягнути з [PERSON] Ѕ частину грошових коштів, розміщених станом на 17 березня 2015 року на поточних рахунках у банківських установах, відкритих за час перебування у шлюбних відносинах, та внесених до статутного капіталу ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО». Не погоджуючись із зазначеними вимогами, [PERSON] пред`явив зустрічний позов про поділ спільного сумісного майна подружжя, який обґрунтував тим, що частина спільного сумісного майна подружжя заявлена [PERSON] безпідставно, а інша частина майна не заявлена у первісному позові, зокрема, грошові кошти, які знаходились станом на 17 березня 2015 року на поточних рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , легковий автомобіль марки Suzuki, деяке обладнання та побутова техніка, меблі та інші речі побутового призначення. У зустрічному позові [PERSON] запропонував розподіл майна, у разі незгоди з яким [PERSON] просив суд: припинити право власності [PERSON] на частку у спільному майні, а саме ј частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м.; Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 554,3 кв.м. та Ѕ частину меблів, речей побутового призначення, обладнання та побутової техніки, які в ньому знаходяться; Ѕ частину земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221480501:01:009:0015, площею 0,0598 га, кадастровий номер 3221480501:01:009:0016, площею 0,1183 га, кадастровий номер 3221480500:04:011:0036, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; Ѕ частину транспортного засобу - легкового автомобіля марки Subaru, модель Outback, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; Ѕ частину транспортного засобу - вантажного фургону марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 313, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та визнати право власності [PERSON] на вказане майно; припинити право власності [PERSON] на частку у спільному майні, а саме Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 139,9 кв.м. та Ѕ частину меблів, речей побутового призначення, обладнання та побутової техніки, які в ній знаходяться; Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,9 кв.м.; Ѕ частину транспортного засобу - легкового автомобіля марки Suzuki, модель Jimny, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; Ѕ частину транспортного засобу - легкового автомобіля марки Honda, модель Accord 2.4, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та визнати право власності [PERSON] на вказане майно; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину грошових коштів, розміщених станом на 17 березня 2015 року в АТ «Про Кредит Банк» на ім`я [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за виділ частки у спільному майні у сумі 262 670,50 грн. 09 лютого 2018 року у зв`язку з набуттям 15.12.2017 р. чинності змін внесених до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції, судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подав до суду відзив на позов [PERSON] , в якому зазначив, що заявлені у первісному позові позовні вимоги не визнає. При цьому зазначив, що будь-яких банківських рахунків, на яких би обліковувалися спільні грошові кошти подружжя, у закордонних банках не має, а твердження [PERSON] про те, що об`єкти нерухомості, транспортні засоби, обладнання, побутова техніка, меблі та речі побутового призначення, які були придбані подружжям за час спільного проживання, є неподільними речами є безпідставним, так як подружжям були придбані не один об`єкт нерухомості, не одне ліжко, не один транспортний засіб і так далі. Також [PERSON] зазначив, що подані [PERSON] звіти у підтвердження вартості спірного майна є неналежними доказами. [PERSON] подала відповідь на відзив [PERSON] від 27 лютого 2018 року, в якому зазначила, що викладені [PERSON] заперечення проти заявлених позовних вимог є безпідставними та необґрунтованими. В обґрунтування зазначила, що [PERSON] помилково вважає, що об`єкти нерухомості, транспортні засоби, обладнання, побутова техніка, меблі та речі побутового призначення не є неподільними речами, оскільки згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. З огляду на вказане, [PERSON] помилково вважає, що неподільність - це характеристика не окремої речі, а всього спільного сумісного майна подружжя в цілому, незважаючи на те, що законодавець прямо застосовує таку характеристику по відношенню до окремої речі. [PERSON] також зазначила, що висновки про ринкову вартість майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, були додані нею до первісного позову виключно для визначення ціни позову та сплати відповідної суми судового збору. 12 березня 2018 року [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог, яка була обумовлена обставинами, з`ясованими під час підготовчого провадження. Зокрема, з огляду на те, що Ѕ частина квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м. належить [PERSON] на праві особистої власності, відповідно до договору дарування, [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила визнати право приватної власності на ј частину вказаної квартири. Окрім того, [PERSON] виключила із позовних вимог вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та стягнення з [PERSON] Ѕ частини грошових коштів, розміщених на поточних рахунках, відкритих у ПАТ «Сбербанк», оскільки вони були відкриті 31 жовтня 2016 року, тобто вже після розірвання шлюбу із [PERSON] , а також аналогічні вимоги щодо рахунків у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Райффазен Банк Аваль», які були зазначені [PERSON] помилково. [PERSON] також було подано до суду відзив на зустрічний позов в якому зазначила, що заявлені ним позовні вимоги вважає такими, що не ґрунтуються на нормах права та спрямовані на позбавлення її права власності на окремі об`єкти спільного сумісного майна подружжя. Зокрема, [PERSON] зазначила про безпідставність включення [PERSON] до переліку майна легкового автомобіля марки Suzuki, оскільки право власності на останній було набуто нею 16 листопада 2015 року, тобто через 8 місяців після припинення шлюбних стосунків між подружжям, та є її особистою приватною власністю та фактично компенсацією за побиття її [PERSON] у період з серпня по листопад 2015 року, на підтвердження чого були надані медичні довідки та висновки лікарів. [PERSON] також заперечила щодо позовних вимог [PERSON] про припинення її права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та присудження грошової компенсації, оскільки відсутня сукупність виключного переліку підстав для припинення права власності на частку у спільному майні, встановлена ст. 365 ЦК України, а також правові підстави для присудження грошової компенсації та застосування положень ст. 71 СК України. [PERSON] також заперечила проти зустрічних вимог про стягнення з неї грошових коштів, розміщених на банківських рахунках, на які зараховувалась її заробітна плата, оскільки вони використовуються нею для утримання проживаючої з нею малолітньої дитини, народженої у шлюбі із [PERSON] , забезпечення додаткових витрат на дитину, пов`язаних з лікуванням та профілактикою здоров`я, розвитком її здібностей та навчання, професійним заняттям спортивними танцями. В травні 2018 року [PERSON] подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно до якої виключив із позовних вимог зустрічного позову вимоги про стягнення з [PERSON] на його користь Ѕ частину грошових коштів, розміщених станом на 17 березня 2015 року в АТ «ПроКредит Банк» на ім`я [PERSON] , та компенсації за виділ частки у спільному майні у сумі 262 670,50 грн. Натомість [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення з нього на користь [PERSON] компенсацію за виділ частки у спільному майні у сумі 933 276,10 грн. 02 липня 2018 року [PERSON] перерахував на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Києва грошові кошти у розмірі 934 000,00 грн. у якості компенсації [PERSON] за виділ частки у спільному майні у сумі 933 276,10 грн. В судовому засіданні представник [PERSON] просив задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічних вимог. [PERSON] в судовому засіданні зазначив про необхідність задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні вимог первісного позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає за можливе задовольнити частково як первісний позов так і зустрічний позов, з огляду на наступне. Встановлено і не заперечується сторонами, що 09 лютого 1991 року Відділом записів актів громадського стану Виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів міста Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 червня 2016 року. 01 червня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва за результатами розгляду цивільної справи № 759/4896/16-ц прийняв рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що подружжя не підтримувало шлюбних стосунків з 17 березня 2015 року. За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зважаючи на надані письмові докази та з урахуванням пояснень сторін та їх представників судом встановлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі, у період з 09 лютого 1991 року по 17 березня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] було набуто у спільну сумісну власність наступне майно: Ѕ (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м.; квартира [ADDRESS] , загальною площею 139,9 кв.м.; об`єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 554,3 кв.м.; домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,4 кв.м.; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,9 кв.м.; земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221480501:01:009:0015, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,0598 га, кадастровий номер 3221480501:01:009:0016, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,1183 га, кадастровий номер 3221480500:04:011:0036, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; транспортний засіб - легковий автомобіль марки Honda, модель Accord 2.4, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; легковий автомобіль марки Subaru, модель Outback, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; вантажний фургон марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 313, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; меблі, речі побутового призначення, обладнання та побутова техніка у квартирі [ADDRESS] : електрична [ADDRESS] , модель B1-ORA-E, придбана у 2008 році; електрична поверхня (вбудована електроплита) Gorenje, модель ECT 650 E, придбана у 2008 році; витяжка Gorenje, модель DKG918E, придбана у 2008 році; посудомийна машина марки ELEKTROLUX, модель ESL 4655 RO, придбана у 2014 році; холодильник з морозильною камерою марки Bosch, модель KGV31300, придбаний у 2008 році; пральна машина марки ELEKTROLUX INTUITION, модель EWS 100010 W, придбана у 2008 році; водонагрівач, бойлер Gorenje, модель OGB 80 EL, придбаний у 2008 році; телевізор Pioneer, модель PDP-428 XD, 42 дюйми, придбаний у 2008 році; кондиціонер MIDEA MSG-09 HR PLUS (ION), 2 шт., придбані у 2008 році; кондиціонер MIDEA MSG-09 HRІ, придбаний у 2008 році; кондиціонер MIDEA MSG-12 HRІ, придбаний у 2008 році; кухня «ALINA DECAPE», придбана у 2007 році; стільниця (робоча поверхня кухні, штучний камінь), придбана у 2007 році; стіл кухонний TARGET, придбаний у 2007 році, стільці TECNA, 4 одиниці, придбані у 2007 році; спальня «ORME», яка складається з 5 предметів: ліжко «MANHATTAN», тумби при ліжкові «TESEО» (2 одиниці), столик туалетний «MADRID», шафи гардеробні, придбані у 2007 році; спальня «CORAZZIN», яка складається з 6 предметів: ліжко, композиція шаф, стіл кутовий з тумбою, полиця книжкова (2 одиниці), тумба під телевізор, придбана у 2007 році; вітальня «OMNIA», яка складається з 3 предметів: композиція книжкових шаф, тумба під телевізор, шафа, придбана у 2007 році; карнизи, штори, придбані у 2008 році; матрац на ліжко «ORMA», придбаний у 2008 році; матрац на ліжко «CORAZZIN», придбаний у 2008 році; шафа-купе Командор у гардеробній № 1, придбана у 2008 році; шафа-купе Командор у гардеробній № 2, придбана у 2008 році; тумба кухонна в бойлерній, придбана у 2008 році; килим Fusion, придбаний у 2008 році. меблі, речі побутового призначення, обладнання та побутова техніка в об`єкті незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: стабілізатор напруги перемінного току СНПТО 4у Volter, придбаний у 2008 році; система комплексної очистки води ECOMIX (Ecosoft) ФК 1252, придбана у 2010 році; газова плита GORENJE K 5755 E, придбана у 2009 році; Холодильник Electrolux ERB 36233 W, придбаний у 2012 році; морозильна камера LIEBHERR IGN 2556, придбана у 2013 році; холодильник LIEBHERR IK 3510, придбаний у 2013 році; електрична поверхня (вбудована електроплита) GORENJE ECT 650 BXC, придбана у 2013 році; телевізор SONY KDL 55NX720, придбаний у 2011 році; котел електричний Dakon PTE 40, придбаний у 2010 році; напольний газовий котел BUDERUS Logano G 234 WS 55, придбаний у 2008 році, напольний чавунний твердопаливний котел BUDERUS Logano G211 типорозмір 42 D, придбаний у 2010 році; посудомийна машина, придбана у 2013 році; кухонний гарнітур, придбаний у 2009 році; шафа купе, придбана у 2009 році; кухонний гарнітур, придбаний у 2013 році; стіл обідній, придбаний у 2012 році; стільці 8 штук, придбані у 2013; шафа вбудована, придбана у 2010 році; шафа для одягу, придбана у 2012 році; комод для білизни, 2 штуки, придбані у 2012 році; ліжко 2000Х180, 3 штуки, придбані у 2012 році; матраси 2000Х180, 3 штуки, придбані у 2012 році; ліжко 2000Х90, 3 штуки, придбані у 2012 році; матраси 2000Х90, 3 штуки, придбані у 2012 році; ліжко 2000Х160, придбане у 2012 році; матрас 2000Х160, придбаний у 2012 році; ліжко 2000Х120, придбане у 2012 році; матрас 2000Х120, придбаний у 2012 році; диван розкладний, придбаний у 2010 році; килим, 2,3х3,8, придбаний у 2013 році; килим, 2,5х3,5, придбаний у 2013 році, розкладні столи, 2 штуки, придбані у 2011 році; розкладні лавки, 4 штуки, придбані у 2011 році; грошові кошти у розмірі 5 245 гривень 25 копійок, розміщені станом на станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] у гривні, відритому у Публічному акціонерному товаристві «ОТП Банк» на ім`я фізичної особи - підприємця [PERSON] ; грошові кошти у розмірі 13 829 доларів США 39 центів, розміщені станом на станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у банківській установі у ПАТ «Про Кредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] ; грошові кошти, у розмірі 3 524 гривні 33 копійки, розміщені станом на станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у банківській установі у ПАТ «Про Кредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] ; грошові кошти, у розмірі 4 117 доларів США 78 центів, розміщені станом на станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у банківській установі у ПАТ «Про Кредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] ; грошові кошти, у розмірі 29 гривень 28 копійок, розміщені станом на станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у банківській установі у ПАТ «Про Кредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] ; грошові кошти, у розмірі 0 доларів США 96 центів, розміщені станом на станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у банківській установі у ПАТ «Про Кредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] .. Разом з тим, [PERSON] заявлено до поділу транспортний засіб - легковий автомобіль марки Suzuki, модель Jimny, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Віднесення вказаного транспортного засобу до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] обґрунтовує тим, що даний автомобіль був придбаний ним після припинення шлюбних відносин у листопаді 2015 року за 415 000 грн. за рахунок коштів, які були зняті ним з власних особових рахунків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає доводи [PERSON] щодо включення до спільного сумісного майна подружжя зазначеного автомобіля необґрунтованими, оскільки право власності на вказаний транспортний засіб було набуто [PERSON] у листопаді 2015 року, тобто через 8 місяців після припинення шлюбних відносин. Надані [PERSON] банківські виписки про зняття у листопаді 2015 року коштів із власного особового рахунку не є належними доказами підтвердження того, що для придбання вказаного автомобіля були використані спільні кошти подружжя. В свою чергу, [PERSON] заявлено до поділу земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 5322884905:05:001:0020 із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,4500 га, кадастровий номер 5322884905:05:001:0021 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на первісний позов [PERSON] визнав, що право власності на вказані земельні ділянки було набуто 28 квітня 2005 року, за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але зазначив, що право власності на них набуто ним у межах норм безоплатної приватизації, а тому вказані земельні ділянки не є спільним майном подружжя і поділу не підлягають. Вирішуючи питання щодо віднесення вказаних земельних ділянок до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] суд виходить із наступного. Положеннями ст. 57 Сімейного кодексу України (у редакції від 01 січня 2003 року, чинній на момент набуття [PERSON] права власності на вказані земельні ділянки), встановлювався виключний перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, до якого земельні ділянки, право власності на які було набуто в порядку безоплатної приватизації не відносились. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2008 року під час перебування зареєстрованому шлюбі [PERSON] було набуто право власності на житловий будинок, розташований на вказаних земельних ділянках за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 якщо на земельній ділянці, одержаній громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,4500 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] відносяться до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягають поділу на загальних засадах. Окрім того, [PERSON] також заявлено до поділу грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн, внесені [PERSON] до статутного капіталу при заснуванні ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО». У поданому 27 лютого 2018 року відзиві на первісний позов [PERSON] заперечив проти вказаної вимоги, зазначивши, що у 2008 році відступив ТОВ «Дельта Профіт» та [PERSON] свою частку у ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО», у підтвердження чого надав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. 28 жовтня 2008 року, акт опису та передачі документів від 27 жовтня 2008 року, а також зазначив, що вказаний правочин було вчинено ним за згодою [PERSON] , а отримані у його результаті грошові кошти були використані в інтересах сім`ї ще у 2008 році. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГК України установчі документи господарського товариства повинні містити відомості, зокрема, про склад засновників та учасників. Відповідно до ч. 4 ст. 83 ГК України зміни, які сталися в установчих документах господарського товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (у редакції від 01.01.2007) у разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, подається нотаріально посвідчена копія заяви фізичної особи про вихід зі складу засновників (учасників). Положеннями ч. 3 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що письмову згоду [PERSON] на відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО» на підтвердження своїх заперечень [PERSON] не надав, як і підтверджень отримання оплати від ТОВ «Дельта Профіт» та [PERSON] за частку у статутному капіталі ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО». Водночас до первісного позову [PERSON] додано витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого станом на 20 квітня 2017 року засновником та єдиним учасником ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО» є [PERSON] . За результатами перевірки даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО» на день прийняття рішення судом встановлено, що вказані обставини залишилися незмінними. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного капіталу). З огляду на вказане, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто, речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13 та від 03 липня 2013 року у справі № 6-61цс13. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, щогрошові кошти у розмірі 42 000,00 грн, внесені [PERSON] до статутного капіталу при заснуванні ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО» відносяться до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягають поділу. [PERSON] також заявлено до поділу грошові кошти, розміщені станом на 17.03.2015 на банківському рахунку, відкритому у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG на ім`я фізичної особи [PERSON] та [PERSON] . У поданому 27 лютого 2018 року відзиві на первісний позов [PERSON] заперечив щодо наявності банківського рахунку у банківській установі у Республіці Австрія та будь-яких банківських рахунків у закордонних банках. Проте вже 12 жовтня 2018 року разом із заявою про зменшення позовних вимог [PERSON] надав суду документи, з яких вбачається, що у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG на ім`я [PERSON] та [PERSON] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] у валюті євро, на якому станом на 17 березня 2015 року знаходилось 70 640,34 євро. При цьому під час надання пояснень у судовому засіданні [PERSON] заперечив проти позовної вимоги [PERSON] щодо стягнення Ѕ частини вказаних коштів. Свою позицію [PERSON] обґрунтував тим, що грошові кошти у розмірі 70 000 євро були отримані ним за договором позики від 01 квітня 2014 року з іноземною юридичною особою RH CHEMICAL INDUSTRIAL COMPANY LLP та повернуті позичальнику у період з 05 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року, а тому грошові кошти на рахунку у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG не відносяться до спільного сумісного майна подружжя та не підлягають поділу. Суд вважає доводи [PERSON] щодо того, що грошові кошти на рахунку у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG не відносяться до спільного сумісного майна подружжя та не підлягають поділу, необґрунтованими з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2019 року [PERSON] направила до банківської установи у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG письмовий запит із метою з`ясувати статус банківського рахунку № [NUMBER], а також призначення та бенефіціра платежів, за якими відбувалося зарахування коштів 70 000 євро у 2014 та 2015 роках на цей банківський рахунок. 02 липня 2019 року у відповідь на запит банківською установою у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG направлено квитанції, копії яких із нотаріально засвідченим підписом перекладача надані [PERSON] суду. Дослідивши вказані квитанції, графу «Призначення платежу», судом встановлено, що зарахування коштів у розмірі 70 000 євро на спільний рахунок [PERSON] та [PERSON] у 2014 та 2015 роках від компанії RH CHEMICAL INDUSTRIAL COMPANY LLP здійснювалось у якості оплати за юридичні послуги, а не у якості позикових коштів. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що грошові кошти у розмірі 70 640,34 євро, розміщені станом на 17.03.2015 на банківському рахунку № 10007 376 931, відкритому у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG, відносяться до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягають поділу на загальних засадах. Судом встановлено, що під час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди щодо порядку та способів поділу спільного сумісного майна подружжя. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази та надавши їм оцінку суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. При цьому в разі невчинення сторонами дій направлених на надання згоди присудження грошової компенсації та не внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (пункт 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя»). Отже, чинне законодавство України передбачає наступні способи поділу судом майна подружжя: розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості і частки кожного із подружжя у спільному майні може бути застосований судом при наявності кількох більш-менш рівнозначних за вартістю речей, які за своєю природою не можуть бути поділені в натурі; поділ майна в натурі може бути застосований судом до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення; присудження майна одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку виплати другому з подружжя компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності може бути застосований судом відносно неподільних речей і лише за згодою особи, яка її отримує, та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду; залишення майна у спільній частковій власності із визнанням ідеальних часток подружжя у цьому майні без його реального поділу може бути застосований судом відносно неподільних речей у разі незгоди одного із подружжя на присудження йому грошової компенсації або невнесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Крім того, у процесі поділу майна суд може одночасно застосувати не один спосіб, а їх комбінацію: відносно одних видів речей застосувати їх поділ в натурі, стосовно інших - здійснити передачу одному із подружжя з зобов`язанням певної компенсації другому, а треті види речей - розподілити між сторонами з урахуванням їх вартості. При цьому враховується вартість окремих речей, а також загальна вартість майна, що передається кожному з подружжя. Такої ж позиції дотримується Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 756/13997/15-ц. від 11 квітня 2019 у справі № 761/21819/15-ц. З урахуванням обставин розгляду справи у суді, складу спільного сумісного майна, що підлягає поділу, заявлених сторонами позовних вимог та наданих ними пояснень, суд приходить до висновку щодо застосування комбінації способів поділу спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] . При вирішенні питання щодо вибору способу поділу меблів, речей побутового призначення, обладнання та побутової техніки, які є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , суд виходить із наступного. Заявлені [PERSON] вимоги містять вимоги - припинити право власності [PERSON] на частку у спільному майні, а саме меблі, речі побутового призначення, обладнання та побутова техніка в об`єкті незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та визнати право власності [PERSON] на вказане майно; припинити право власності [PERSON] на частку у спільному майні, а саме меблі, речі побутового призначення, обладнання та побутова техніка у квартирі [ADDRESS] , та визнати право власності [PERSON] на вказане майно. Такі вимоги [PERSON] в частині вказаного майна були фактично визнані [PERSON] у поданих 30 серпня 2019 року додаткових поясненнях щодо можливого порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та підтверджені представником [PERSON] під час розгляду справи по суті, з огляду на те, що вказані речі за своєю природою не можуть бути поділені в натурі, а їх сукупна вартість є більш-менш рівнозначною. З огляду на те, що вказані речі за своєю природою не можуть бути поділені в натурі, а їх сукупна вартість є більш-менш рівнозначною, враховуючи позицію сторін, суд вважає за можливе здійснити поділ меблів, речей побутового призначення, обладнання та побутової техніки, які є спільною сумісною власністю подружжя, шляхом їх розподілу у порядку, погодженому сторонами у ході розгляду судової справи. При вирішенні питання щодо вибору способу поділу об`єктів житлової нерухомості, земельних ділянок, транспортних засобів, які є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , суд виходить із наступного. Так, [PERSON] та [PERSON] заявлено способи поділу майна подружжя, які є взаємовиключними. [PERSON] остаточно просила суд визнати ідеальні частки подружжя у вказаному майні без його реального поділу і залишити майно у спільній частковій власності, зазначивши, що саме такий порядок поділу забезпечить дотримання інтересів дітей колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] шляхом подальшого відчуження спільного сумісного майна виключно в їх інтересах та відповідатиме принципу і презумпції рівності часток подружжя при поділі. [PERSON] просив суд здійснити розподіл вказаного майна шляхом позбавлення [PERSON] права на Ѕ частку у окремих визначених об`єктах спільного сумісного майна та стягнення з нього на користь [PERSON] перерахованої на депозитний рахунок суду грошової компенсації, зазначивши, що спільне користування спільним сумісним майном подружжя є неможливим. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників виключно за наявності наступної сукупності підстав: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Частка [PERSON] у спільному сумісному майні є значною, оскільки складає його половину. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] фактично спільно користуються спільним сумісним майном подружжя. Зокрема, [PERSON] проживає у квартирі по [ADDRESS] , а [PERSON] у житловому будинку з господарськими будівлями у с. Велика Бугаївка. Окрім того, [PERSON] також зазначила, що за спільною домовленістю колишнього подружжя легковий автомобіль марки Honda використовується їх старшим сином. Вказані обставини сторонами не заперечувалися. Спільне користування майном (наприклад, по черзі або у погоджені часові проміжки) за своїм змістом не є тотожним одночасному користуванню спільним майном. На виконання вимог ч. 4 ст. 71 СК України 02 липня 2018 року [PERSON] перерахував на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Києва грошові кошти у розмірі 934 000,00 грн. у якості компенсації [PERSON] за виділ частки у спільному майні. Однак при пред`явленні позову [PERSON] заявила, що не надає згоду на отримання грошової компенсації замість Ѕ частки спільного сумісного майна подружжя. З аналізу заяв по суті та заяв з процесуальних питань, які у подальшому подавалися [PERSON] під час розгляду справи, вбачається, що вказана позиція [PERSON] залишилася незмінною та обґрунтована маніпулюванням [PERSON] оціночною вартістю спільного сумісного майна шляхом надання недостовірних звітів про оцінку майна з метою позбавлення її права власності на окремо визначені, найбільш цінні об`єкти спільного сумісного майна подружжя. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок суми компенсації [PERSON] обґрунтував звітами про оцінку майна, виготовленими на його замовлення суб`єктами оціночної діяльності - ТОВ «Фінпрайс» (сертифікат №270/15 від 06 квітня 2015 року), фізичною особою - підприємцем [PERSON] (сертифікат №965/15 від 14 грудня 2015 року) та ТОВ «ДОБСОН-АНАЛІТІК» (сертифікат № 293/17 від 07 квітня 2017 року). В ході розгляду справи [PERSON] надано рецензії, якими вказані звіти про оцінку майна визнані недостовірними, такими, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та непрофесійними та не можуть бути використані для прийняття судових рішень. У відповідності до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Уразі коли один із подружжя не надав згоди на отримання грошової компенсації, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З огляду на те, що [PERSON] не надала згоду на присудження грошової компенсації замість Ѕ частини у спільному сумісному майні подружжя, а також те що судом не встановлено наявності виключної сукупності правових підстав для припинення права на частку у спільному майні, визначеної ч. 1 ст. 365 ЦК України, суд приходить до висновку щодо визнання ідеальних часток [PERSON] та [PERSON] у об`єктах житлової нерухомості, земельних ділянках, транспортних засобах, які є спільною сумісною власністю подружжя, без його реального поділу і залишення вказаного майна у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Про цьому суд звертає увагу, що з огляду на залишення вказаних об`єктів житлової нерухомості, земельних ділянок, транспортних засобів у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , визначена у звітах про оцінку майна та експертних звітах оціночна вартість вказаного майна не має значення для вирішення даної справи по суті. При вирішенні питання щодо поділу грошових коштів, розміщених станом на 17 березня 2015 року на поточних рахунках у банківських установах, відкритих за час перебування у шлюбних відносинах на ім`я [PERSON] та [PERSON] суд виходить із наступного. З інформації, наданої Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у листі від 16 лютого 2018 року вбачається, що дохід [PERSON] за 2017 рік склав 59 000,00 грн. При цьому грошові кошти, розміщені на поточних рахунках, відкритих у банківській установі у ПАТ «ПроКредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] , є її заробітною платою. З огляду на те, що вказані грошові кошти є єдиним доходом та використовуються для утримання, забезпечення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням та профілактикою хронічних захворювань дитини [PERSON] , наявність яких [PERSON] не заперечувалась, [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог про поділ вказаних коштів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому згідно з положеннями ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до положень ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення прав дитини [PERSON] на належне утримання та забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, постійне проживання дитини із матір`ю [PERSON] суд приходить до висновку щодо збільшення частки [PERSON] у грошових коштах, розміщених станом на 17 березня 2015 року на поточних рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , відкритих у банківській установі у ПАТ «ПроКредит Банк» на ім`я фізичної особи [PERSON] , перехід їх у особисту приватну власність [PERSON] та виключення зі складу спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] . Судом не встановлено обставин, за яких може бути збільшена або зменшена частка [PERSON] та/або [PERSON] у грошових коштах, розміщених станом на 17 березня 2015 року на решті поточних рахунків у банківських установах України та Республіки Австрія, а тому суд приходить до висновку про рівність часток [PERSON] та [PERSON] у вказаному майні та задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині. При цьому, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] Ѕ частини грошових коштів, які знаходилися станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG, суд виходить із наступного. Як свідчать матеріали справи, поточний рахунок № [NUMBER] у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG є спільним та відкритий на ім`я [PERSON] та [PERSON] Станом на 17 березня 2015 року на вказаному поточному рахунку зберігалося 70 640,34 євро, що не заперечується сторонами. З відомостей, наданих банківською установою у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG вбачається, що вказані грошові кошти було сформовано за рахунок отримання [PERSON] винагороди за юридичні послуги, що відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності Згідно з положеннями ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Положеннями ч. 2 ст. 68 СК України встановлено, що розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Проте з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у період з 05 вересня 2018 року по 01 жовтня 2018 року [PERSON] без отримання згоди [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 70 000 євро на користь іноземної юридичної особи RH CHEMICAL INDUSTRIAL COMPANY LLP. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] Ѕ частини грошових коштів, які знаходилися станом на 17 березня 2015 року на поточному рахунку № [NUMBER] у банківській установі у Республіці Австрія - Unicredit Bank Austria AG При вирішенні питання щодо вибору способу поділу грошових коштів у розмірі 42 000,00 грн, внесених [PERSON] до статутного капіталу при заснуванні ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО» суд виходить із того, що грошові кошти у розумінні ч. 1 ст. 183 ЦК України відносяться до подільних речей, тобто речей, які можна поділити без втрати їх цільового призначення. Виходячи із засад рівності часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлену ч. 1 ст. 70 СК України, суд приходить до висновку про поділ вказаного спільного сумісного майна подружжя шляхом поділу у натурі та задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] Ѕ частини грошових коштів, внесених [PERSON] до статутного капіталу при заснуванні ТОВ «КАПІТАЛ-АГРО». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На розгляді суду перебувало два позови про поділ спільного сумісного майна подружжя, як [PERSON] , так і [PERSON] сплачено судовий збір, розмір якого дорівнює верхній межі, встановленій Законом України «Про судовий збір». Оскільки судом було частково задоволено як первісний, так і зустрічний позов, судові витрати стягненню з однієї сторони на користь іншої не підлягають.

Outcome: partial