Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання, посилаючись на те, що з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного вікута на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку не визнає, посилаючись на відсутність доходу. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільні діти - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7,8) та поясненнями сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вказаної норми права розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає. Вона займається доглядом малолітніх дітей і позбавлена можливості належним чином матеріально утримувати сім?ю, єдиним джерелом її доходу є соціальні виплати на дитину, розмір яких є не достатнім для утримання її та дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] офіційно не працює та будь-яких доходів не отримує, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Київській області № 160 від 21.05.2021 року, з якої вбачається, що протягом 2020 року у [PERSON] доходи відсутні (а.с.31). А тому, зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність такої умови для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку як наявність у чоловіка можливості надавати таку допомогу - у відповідача відсутній заробіток, який дозволив би йому утримувати себе, неповнолітніх дітей та ще й дружину до досягнення дитиною трирічного віку, а позивач не довела належними та допустимими доказами те, що відповідач має додаткові джерела доходу, що надавало б йому можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного вікузадоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача 908 гривень судового збору на користь держави за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: partial