Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, спричинених внаслідок таємного викрадення майна, посилаючись на те, що 30 березня 2017 року на підставі Вироку Харківського районного суду Харківської області [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального провадження передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Загальна вартість матеріальної шкоди склала 1900,00грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка остання оцінює в розмірі 3000,00грн., оскільки вважає, що діями відповідача їй було спричинено душевні страждання та переживання від крадіжки майна, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу слухати за її відсутністю та в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти розгляду справи при заочному розгляді (а.с.16). Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, належним чином повідомлявся рекомендованою кореспонденцією про час, день та місце слухання справи (а.с.15). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. [PERSON], 15 січня 2017 року, приблизно о 21год. 00хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проник через отвір в паркані на територію домоволодіння № 7 по площі Шевченко в м. Мерефа Харківського району Харківської області, де шляхом вільного доступу проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав належну [PERSON] духовку металеву для традиційної печі, розмірами 30х30х40см., згідно висновку товарознавчої експертизи № 1979 від 23 лютого 2017 року вартістю 100,00грн. Далі, [PERSON], перебуваючи на території вказаного домоволодіння, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замка на вхідних дверях проник до житлового будинку, звідки таємно викрав наступне майно, а саме: холодильник марки «Дніпро 2», модель КШ 160 ТУ 2, білого кольору, однокамерний, внутрішній об'єм 165 літрів, компресорний, розмірами 56х56х112см., вартістю 650,00грн.; холодильник марки «Донбас», модель ДХ М 5, білого кольору, однокамерний, внутрішній об'єм 165 літрів, компресорний, розмірами 64х67х132см., вартістю 550,00грн.; газову плиту марки «Електа», модель 1447, білого кольору, розмірами 50х60х85см., 4 конфорки, вартістю 600,00грн., яке належало [PERSON] Після чого, [PERSON] з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду, загальна вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1979 від 23 лютого 2017 року, становить 1900,00грн. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, яка передбачає загальні підстави відповідальності за завдання шкоди, субєктивною умовою цивільно-правової відповідальності є вина. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року (справа № 635/1460/17) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки (а.с.3-5). Дані обставини не потребують доказуванню у відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлені Вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року, справа № 635/1460/17. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 вищезазначеної статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Цивільним кодексом України, зокрема, ст. 275 передбачені способи захисту особистих немайнових прав. Так, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Згідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Суд, вважає доведеними позовні вимоги позивача в повному обсязі, що було підтверджено зібраними доказами та враховуючи обставини справи, душевні страждання, які Позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї з боку відповідача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у дешевих стражданнях позивача та її дитини, яку суд оцінює в розмірі 3000,00грн., Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 640грн. за задоволення позовних вимог майнового характеру та 640,00грн. за задоволення вимог немайнового характеру, а всього 1280,00грн.

Outcome: approved