Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на двох дітей щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 19 грудня 2003 року перебуває у зареєстрованому з відповідачем шлюбі. Під час подружнього життя народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося і майже рік проживають окремо та шлюбних стосунків не підтримують. Вказує, що лише вона забезпечує дітей всім необхідним, відповідач грошові кошти на утримання дітей не надає. Добровільно вирішити питання матеріального забезпечення дітей не вдалося, оскільки відповідач відмовляється вести будь які бесіди з даного приводу, мотивуючи це відсутністю в нього коштів. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження 28.03.2018 року. Відповідачем, відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження серія 1-ГЮ №069954 вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області шлюбі з 19.12.2003 року, актовий запис №266. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №172722 встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №285663 встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обовязки батьків і дітей випливає, що відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя та приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року і до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 180- 183 , 184 СК України ,

Outcome: approved