Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтовує неможливістю спільного проживання з відповідачем однією сім`єю через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, на обов`язки з ведення спільного господарства та фактичне припинення сімейних відносин. Сторони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області 23 лютого 2008 року, актовий запис №6. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач до початку розгляду справи подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 6 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с7), [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинено з січня 2020 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, підстав для примирення не вбачає. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч.1 ст. 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітніх дітей, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved