Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 серпня 1999 року, від якого мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який є студентом. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач на навчання дитини матеріальної допомоги не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини в розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати по оплаті навчання в розмірі 3587 грн., стягнути з відповідача кошти на її користь за навчання дитини спортивному клубі в розмірі 1650 грн. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом погодився частково, пояснив, що відповідач аліменти до досягнення дитиною двадцяти трьох років не згоден сплачувати, згоден сплатити за четвертий семестр навчання та за курси водія. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 серпня 1999 року, від якого мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який навчається. Є студентом Білгород - Дністровського економіко - правового коледжу, денної форми навчання. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатний. Може утримувати дитину. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23 років, починаючи з 21.10.2013 року, оскільки повнолітній син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати. Стосовно позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину по оплаті навчання в розмірі 3587 грн., та стягнення додаткових коштів на користь позивачки за навчання дитини у спортивному клубі в розмірі 1650 грн., то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Оскільки на момент навчання сина в зазначеній школі відповідачем сплачувались аліменти на утримання дитини та витрати понесені позивачем не є додатковими. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: partial