Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. Зазначала, що є донькою померлого [PERSON] За його життя йому на праві власності належала квартира [ADDRESS]. 6 липня 2012 року нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеної квартири, оскільки спірна квартира відноситься до об'єктів спільної сумісної власності та спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] є також [PERSON] Однак у зазначену квартиру [PERSON] вселився на підставі ордера міськжитлобмін від 18 жовтня 1986 року та відповідно до довідки ЖБК «Маяк-5» від 5 травня 1993 року № 14 він є власником зазначеної квартири, так як сплатив пайовий внесок на квартиру у жовтні 1986 року. Посилаючись на те, що виникнення права власності в житловому кооперативі пов'язується не з фактом видачі довідки ЖБК, а за фактом виплати паю за квартиру, а тому право власності на квартиру [ADDRESS] виникло у [PERSON] у 1986 році з моменту виплати ним пайових внесків та видачі ордера, а тому квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим, розмір її частки у спадковому майні складає 1/2 частини, просила визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого батька - [PERSON] Крім того, посилаючись на те, що [PERSON] як члену автокооперативу «Мостицький» належав гаражний бокс [NUMBER], пай № 548/90 від 1990 року, просила визнати за нею право власності на 1/4 частину зазначеного гаражного боксу в порядку спадкування за законом після померлого батька - [PERSON] У подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого батька - [PERSON] (а.с. 59). У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки у померлого [PERSON] право власності на спірну квартиру виникло не з моменту виплати пайового внеску, а з моменту державної реєстрації права власності в БТІ - 26 травня 1993 року, у зв'язку з чим, частка позивачки у спадковому майні складає 1/4 частини спірної квартири. До того ж, померлий вселився у спірну квартиру по обміну, що підтверджується обмінним ордером та пайовий внесок за квартиру був вже сплачений попереднім власником. Докази щодо особистої сплати пайового внеску [PERSON] відсутні. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом установлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 17). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16). Власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] (а.с. 9). 4 липня 2012 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, оскільки зазначена квартира відноситься до об'єкту спільної сумісної власності подружжя та крім [PERSON] спадкоємицею за законом після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с. 6). Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був укладений 11 березня 1989 року (а.с. 15). Заперечуючи проти позову про визнання права власності за позивачем на 1/2 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом, відповідач, зокрема, вказувала на те, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки померлий зареєстрував право власності на квартиру під час шлюбу з нею. Судом установлено, що [PERSON] був прийнятий в члени житлово-будівельного кооперативу «Маяк-5» 9 жовтня 1986 року (а.с. 13). Відповідно до довідки ЖБК «Маяк-5» від 5 травня 1993 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], повністю сплатив пайовий внесок за квартиру у жовтні 1986 року (а.с. 12). На вселення у зазначену квартиру [PERSON] було видано ордер від 18 жовтня 1986 року на двох осіб - [PERSON] і [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», діючого на момент виникнення спірних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6-1 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» відповідно до п. 1 ст. 17 Закону «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було установлено письмовою угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Ураховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» право власності на кооперативну квартиру набувала не будь-яка особа, яка здійснювала платежі в рахунок пайових внесків, а тільки член ЖБК та члени його сім'ї, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру, надану їм у користування, відповідно до документів, які містяться в матеріалах справи [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу «Маяк-5» з 9 жовтня 1986 року (а.с. 13), повністю сплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] у жовтні 1986 року (а.с. 12), а тому в силу норм, діючого на той час законодавства, [PERSON] був власником спірної квартири та квартира не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як шлюб між [PERSON] і [PERSON] був укладений 11 березня 1989 року та кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї. Не заслуговує на увагу й твердження відповідача про те, що право власності на зазначену квартиру виникло з моменту державної реєстрації права власності на квартиру у БТІ у 1993 році, оскільки чинним, на час виникнення спірних правовідносин, законодавством було передбачено те, що право власності на майно в житлово-будівельному кооперативі набувалося членом кооперативу з моменту внесення у повному обсязі пайового внеску за квартиру та виникнення права власності на квартиру у житлово-будівельному кооперативі не залежало від державної реєстрації. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до складу спадщини входить квартира [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 357 грн. 50 коп.

Outcome: approved