Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] , однак з 2014 року не проживає за місцем реєстрації. За таких обставин позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за № витягу 121071858 від 18.04.2018 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Як вбачається з копії домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку по [ADDRESS] , зареєстрований відповідач - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 14 травня 2019 року [PERSON] , яка проживає в с. Червоне Золочівського району Львівської області та складений комісією в складі сільського голови Червоненської сільської ради Зозулі В.П. , депутата сільської ради Іванціва В.М . , в результаті обстеження встановлено, що [PERSON] 1967 р.н., з березня 2016 року проживає окремо з [PERSON] , спільного господарства не ведуть. Вказаний факт підтверджується також актми обстеження умов проживання від 30 травня 2018 року, 11 вересня 2018 року, 22 листопада 2018 року та 11 лютого 2019 року. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що відповідач зареєстрований, але з березня 2016 року не проживає у вищевказаному будинку, а позивач у зв`язку з реєстрацією відповідача позбавлена можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вказаним майном, чим обмежуються її права як власника згаданого об`єкта нерухомості, суд вважає, що позов є підставним і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved