Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просила видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у відношенні [PERSON] , [INFO] та покласти на нього такі обов`язки: перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань 50 м. до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування заявниці, а саме місця реєстрації: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] не перебуває з нею в зареєстрованому шлюбі, проте, тимчасово проживав за її адресою: [ADDRESS] . Через постійне фізичне насилля та зловживання алкоголю спільне життя з останнім у неї не склалося. З жовтня 2019 року у неї з [PERSON] відносини припинені. Проте, вона до теперішнього часу зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] , з його боку надходять погрози її вбивства. По факту нанесення тілесних ушкоджень відносно [PERSON] порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України. Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву, зазначила, що неодноразово викликала поліцію, результатів щодо її звернень не було, [PERSON] продовжує погрожувати вбивством, проникає до її житла, чинить психологічний тиск та фізичне насильство. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви згідно приписів ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Заявник зазначає, що вона з [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . За період проживання останній наносив їй тілесні ушкодження та погрожував вбивством. За фактом нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] . Інгульським ВП ГУ НП в Миколаївській області порушено кримінальне провадження № 12019150040004200 від 10.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України відносно [PERSON] . Згідно висновку експерта № 1053 від 25.11.2019 року, у [PERSON] мають місце тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, забію м`яких тканин голови, струсу головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж пяти ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, взуті ноги та інші, не виключено при обставинах в постанові 11.11.2019 року. по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. В Ленінському районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальна справа № 489/6466/19 (провадження № 1-кп/489/513/2020) відносно [PERSON] , за ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що [PERSON] вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство (погрози, образи, нанесення тілесних ушкоджень тощо). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного та фізичного насильства, що вчиняє [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів останнього вимоги заявниці слід задовольнити. Також суд вважає за необхідне направити [PERSON] до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved