Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованої особи Городищенської міської ради Городищенського району Черкаської області. Обґрунтовуючи свою заяву заявниця посилається на те, що 23 жовтня 2008 року в м.Городище Черкаської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-СР №101396. В день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належні йому, на праві приватної власності, 1/2 частини житлового будинку садибного типу №99 по вул.Ломоносова в м.Городище Черкаської області, який розташований на приватизованій ділянці площею 0,0649 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0, 2782 га, що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Городищенської міської ради від 20 квітня 1989 року №72, [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯА №473916 та [PERSON] на право власності на земельну ділянку Серії ЧР №108555. З [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте 17 жовтня 1991 року шлюб між ними розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії І-СР № 408423. Після розірвання шлюбу примирилися, продовжили проживати однією сім»єю та вести спільне господарство. Від спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] не відмовлялась. 23 жовтня 2015 року звернулась до Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок та земельні ділянки, що належала померлому [PERSON], проте постановою нотаріуса отримала відмову про вчинення нотаріальної дії через відсутність рішення суду про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем більше п»яти років до дня його смерті. Інших спадкоємців не має, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Заявниця в судове засідання не з»явилася. Участь в судовому засіданні взяла її представник [PERSON], яка заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній та просила встановити факт спільного проживання заявниці з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років однією сім»єю до часу відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи Городищенської міської ради Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з»явився, надіслав лист від 04 грудня 2015 року №930.02/18 про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечив. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, розглянувши лист заінтересованої особи, свідчення свідків [PERSON] і [PERSON], які посвідчили той факт, що заявниця та [PERSON] проживали однією сім»єю, вели спільне господарство з 1991 року та до дня його смерті, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця, відповідно до паспорта громадянина України Серії НС №851350 виданого на її ім»я, не перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-СР №408423 шлюб між заявницею та [PERSON] розірваний (а.с.7), проте, як пояснила у судовому засіданні представник заявниці, примирилися та продовжили проживати однією. Як вбачається з свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 21 серпня 1989 року, [PERSON] належала 1/2 частини житлового будинку по вул.Ломоносова, №99 в м.Городище Черкаської області (а.с.9). Відповідно до Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Городищенської міської ради Черкаської області від 20 липня 2005 року №23-24, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0649 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Ломоносова, №99 в м.Городище Черкаської області, кадастровий номер 7120310100:01:002:0212 (а.с.10). Згідно до Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Городищенської міської ради Черкаської області від 20 липня 2005 року №23-24, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,2782 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул.Ломоносова, №99 в м.Городище Черкаської області, кадастровий номер 7120310100:01:002:0211 (а.с.11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 30 червня 2009 року №2191, [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] в м.Городище по вул.Ломоносова, №99 по день його смерті, 23 жовтня 2008 року, та вели спільне господарство (а.с.12). 23 жовтня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-СР №101396 (а.с.8). Після його смерті, заявниця, як особа яка спільно проживала з померлим більше як п»ять років до часу відкриття спадщини, звернулася в Городищенську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову (а.с.13). Як вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 жовтня 2015 року, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність рішення суду, яке б підтверджувало факт спільного проживання з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років до часу відкриття спадщини (а.с.13). Згідно копії технічного паспорту на будинок по вул.Ломоносова, №99 в м.Городище Черкаської області [PERSON] є власником ? зазначеного будинку (а.с.27-28). Відповідно до копії Будинкової Книги будинку №99 по вул.Ломоносова в м.Городище Черкаської області, у зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], реєстрація інших осіб не значиться (а.с.29-30). У відповідності до ч.1 п.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заявниця не може належним чином оформити спадщину через відсутність рішення суду, яке б підтверджувало факт спільного проживання з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років до часу відкриття спадщини. Дана обставина створює перешкоди у вчиненні нотаріальних дій. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, остільки надасть їй право належним чином оформити спадщину. В судовому засіданні встановлено, що причиною, яка унеможливлює належним чином оформити спадщину заявницею, є відсутність факту спільного проживання з померлим [PERSON] не менше як п»ять років. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Під час розгляду справи встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявниця, згідно паспорта громадянина України Серії НС №851350 виданого на її ім»я, не перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). З наведеного слід вбачати, що заявниця під час спільного проживання з [PERSON], у шлюбі з іншою особою не перебувала і може мати право на спадкування за законом після померлого [PERSON], як спадкоємець четвертої черги. Предметом розгляду заяви є встановлення факту спільного проживання з померлим не менше, як п»ять років, який необхідний заявниці для належного оформлення спадщини. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх свідчення об»єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Оскільки даний факт є дослідженим судом і письмовими доказами по справі, то суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлює факт спільного проживання заявниці з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років однією сім»єю до часу відкриття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявниця надала докази того, що вона прожила з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років однією сім»єю до часу відкриття спадщини. Даний факт має для заявниці юридичне значення і в іншому порядку підтвердити його не має можливості, тому заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved