Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період його навчання, але не більше ніж до 23 років. Свої вимоги мотивує, що з відповідачем від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний момент навчається на 1 курсі Чернігівського Національного технологічного університету на бюджетній основі. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а вона не в змозі сама забезпечити всіх потреб сина, якому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на період навчання сина, до досягнення ним 23-річного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи без його участі та про те, що він визнає позов, просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки є інвалідом війни 2-ї групи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ №024174 від 04.06.2008, шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 4). Сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження( а.с.5). Відповідно до довідки Чернігівського Національного технологічного університету № 1201-609 від 11.07.2017, [PERSON] є студентом 1-го курсу факультету електронних та інформаційних технологій Чернігівського Національного технологічного університету, форма навчання денна, період навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020 року ( а.с. 6). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 4195 від 18.07.2017, [PERSON] зареєстрований разом з позивачем за адресою: м. Чернігів, вул.. В.Прохоровського, 22 ( а.с. 9). Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу синові у звязку з його навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище сторін, а також беручи до уваги, що позивач в силу закону також зобовязана утримувати повнолітнього сина, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині розміру аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.07.2017 в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання до 30.06.2020, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи ту обставину, що відповідач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 22), суд знаходить підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved