Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила , що з відповідачем уклали юридичний шлюб 24 липня 2015 року. Від шлюбу народилася двоє дочок: [PERSON],[INFO] року та [PERSON],[INFO] року. Причиною розпаду є відсутність взаєморозуміння,розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки,в результаті чого виникали сварки та непорозуміння.Шлюбні стосунки припинені. Позивач звернулася із письмовою заявою про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач,будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить повернуте рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, не з'явився, не повідомив причини своєї неявки. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За нормами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Установлено та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного теериторіального управління юстиції у Волинській області 08.11.2018 року , що між [PERSON] та [PERSON] 24 липня 2015 року укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Велимченської сільської ради Ратнівського району Волинської області, актовий запис №8. Із письмових заяви позивачки слідує, що їх шлюбні відносини на даний час фактично припинені, настоює на розірванні шлюбу . Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористався, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved