Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позовна заява мотивована тим, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач кошти на утримання дітей не надає, тим самим ухиляючись від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей. На позов 07.06.2019 року надійшов відзив від відповідача, в якому він просить відмовити в позові про стягнення аліментів. В відзиві відповідач зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки він надає допомогу дітям і буде надавати її в майбутньому. В судовому засідання позивачка та її представник, адвокат Костюченко В.К., позовні вимоги підтримали. При цьому позивачка пояснила, що діти проживають та зареєстровані разом з нею, навчаються в державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус», де перебувають на неповному державному забезпеченні та не отримують стипендії. Вона несе усі витрати на утримання дітей, в тому числі пов`язані з навчанням та тимчасовим проживанням за місцем навчання. Відповідач в судове засідання, що призначене на 17 січня 2020 року не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання. Пояснення по суті справи разом з доказами надавав у судовому засіданні, що відбулося 22.11.2019 року. При цьому позов не визнав, зазначив, що діти разом з позивачкою не проживають, оскільки навчаються у державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус». Він бере участь в їх утриманні, що підтверджується доказами - роздруківками з його банківського рахунку та складеним ним реєстром витрат на дітей, банківськими документами про перерахунок готівки, згідно з якими він декілька разів сплачував позивачці крупні суми коштів на утримання дітей. Пояснив, що фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Вирішуючи справу, суд виходить з наступного: Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с. 2,3). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 травня 2019 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, діти залишені проживати разом з позивачкою (а.с.19-21). Проживання дітей разом з позивачкою підтверджується дослідженою в судовому засіданні домовою книгою будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.69-70). Згідно з наданих відповідачем пояснень він ніде не зареєстрований, фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно з довідками Державної гімназії-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» № 230 від 18.04.2019 року та № 234 від 19.04.2019 року діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , навчаються у Державній гімназії-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою» Кадетський корпус» з 01 вересня 2018 року, перебувають на неповному державному забезпеченні, не отримують стипендію (а.с. 26,27,28,29). Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки діти постійно проживають з позивачкою, суд вважає доведеним, що діти перебувають на її утриманні і саме відповідач згідно з ст. 181 СК України має сплачувати аліменти на утриманні дітей на її користь. При цьому суд не бере до уваги в якості доказів участі в утриманні дітей відповідачем наданий останнім витяг з власного рахунку в банківській установі, які містять відомості про перерахування коштів дітям в незначних сумах, не бере до уваги відомості про перерахування відповідачем коштів (а.с. 33-51) через здійснення цих платежів ще до пред`явлення позову про стягнення аліментів. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки у суду відсутні відомості про заробіток відповідача, суд не може зробити висновок про його достатність для стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України), отже аліменти слід присудити з 28.01.2019 року Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial