Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з останнього аліменти на її утримання в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою [PERSON],[INFO], трирічного віку. В обґрунтування вимог позову зазначає, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно. Однак, посилаючись на те, що вона ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за диною, яка часто хворіє та потребує постійного медичного догляду і лікування, позивач, враховуючи матеріальний стан відповідача, просила стягнути з останнього аліменти на її тримання у вищевказаному розмірі. Ухвалою суду від 28.03.2018 р. було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК, подав до суду відзив на позов, в якому вважає вимоги позову безпідставними, неправомірними, не доведеними та такими, що не відповідають дійсності, а тому просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі (а.с.29-31). Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористалась. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити, пояснивши, що сторони по справі проживали разом з 2014 р. по 13.12.2016 р., мають спільну дитину, а тому, враховуючи, що відповідач працює на будівництві, має квартири, будинки, просять суд стягнути з нього аліменти на утримання позивача до досягнення донькою 3-х років. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення аліментів на своє утримання, оскільки вона не є та ніколи не була дружиною відповідача, останній ніде не працює, доходів не має, сплачувати аліменти на утримання позивача не в змозі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено та підтверджено сторонами у справі, що в період з 2015 р. по 2016 р. (точного періоду судом не встановлено) [PERSON] та [PERSON] проживали разом. 13.07.2016 р. народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ОК № 332256, виданим 15.07.2016 р. Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.8). З огляду до довідки Калинівської селищної ради № 109 від 15.02.2018 р. та акту обстеження від 09.02.218 р. вбачається, що [PERSON], 13.07.2016 р. проживає та знаходиться на утриманні матері - [PERSON] (а.с. 11,12). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2017 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судом встановлено, що позивачка не працює, своїх доходів не має, доглядає за дитиною, що не досягла трьох річного віку. Частиною 2\~ст. 84 СК України, на яку посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом,\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4\~вказаної статті\~передбачено,\~що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що право на утримання в разі проживання з нею дитини має виключно дружина. Положенням ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя ( ч. 2 ст. 21 СК України). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено сторонами по справі, останні не порубували в зареєстрованому шлюбі, а тому в силу вимог ст. 84 СК України позивач, не будучи дружиною відповідача, не має право на його утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В вязку цим, суд вважає вимоги позову безпідставними, необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з позивача в дохід держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved