Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS]. На даний час у вказаному житлі зареєстрований [PERSON], однак він не проживає за даною адресою понад 4 роки без поважних причин, його особистих речей в будинку немає. Вважає, що відповідач втратив право на користування вищезазначеним житлом, у зв»язку з чим просить суд винести рішення яким задовольнити її позов. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила суд задовольнити вимоги стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку згідно із ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилася, у порядку заочного розгляду справи. 26.10.2018 відкрито провадження у справі. Згідно вимог ст.274 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок під [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.12.2004 зареєстрованого в КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 21.12.2004; копією витягу з Державного реєстру правочинів від 14.12.2004 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2004 (а.с.10-12). У будинку за вказаною адресою зареєстровані, [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується відповідними записами в домовій книзі (а.с.14-16) та довідкою Скороходівської селищної ради від 05.10.2018 №3939 (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з 2014 року там не проживає, в даному будинку відсутні його речі, що підтверджується актом обстеження будинку від 05.10.2018, що проведений депутатом Скороходівської селищної ради, завідуючої юридичним відділом Скороходівської селищної ради, начальником ЦНАП Скороходівської селищної ради та за участю двох сусідів-свідків (а.с.13). Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], пояснили, що дійсно відповідач [PERSON] більше 4 років не проживає за адресою реєстрації, а саме по [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд встановив, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку без поважних причин. Приймаючи до уваги викладені вище обставини в їх сукупності, які свідчать про те, що відповідач в будинку позивача не проживає більше року, добровільно залишив місце своєї реєстрації та вибув в інше місце проживання, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування будинком, так як з часу його добровільного вибуття з вказаної квартири без будь - яких поважних причин пройшов час, що становить більше одного року, що передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Враховуючи заяву позивача про залишення за нею витрат по оплаті судового збору, ці витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved