Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2015 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності та на ставлення один до одного, як подружжя. Впродовж останніх двох років поведінка відповідача стала для неї нестерпною. Останній морально її принижує, заявляє, що він є власником усього придбаного у шлюбі майна, виганяє її з дочкою від першого шлюбу з житлового будинку, ховає предмети побуту, щоб вони не мали змоги користуватися майном і змушені були залишити місце проживання. 01 листопада 2020 року вона вимушена була викликати наряд поліції, оскільки відповідач вимикав в будинку електропостачання, газ, не давав можливості приготувати вечерю, виганяв з житлового будинку, погрожував фізичною розправою, якщо вона добровільно не залишить житло. 04 грудня 2020 року під час суперечки, яку відповідач сам влаштував, він підняв на неї руку, наніс тілесні ушкодження, ображав її та дочку, внаслідок вона в черговий раз викликала наряд поліції. Також зазначила, що пропонувала відповідачу подати заяву до відділу ДРАЦС, однак у запропонований нею день відповідач не прибув. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 26 лютого 2021 року отримав ухвалу суду. 04 березня 2021 року подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2015 року Озерянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 травня 2015 року у Озерянській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, через негативну поведінку відповідача, різні характери та погляди на сімейне життя, їхня сім`я фактично розпалася. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved