Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2018 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що після реєстрації шлюбу, вони постійно проживали у будинку її батьків у с.Озеряни Борщівського району. З самого початку відносини між ними були поганими, відповідач зловживав спиртними напоями, на грунті чого виникали сварки та скандали, останній неодноразово бив її, навіть коли була вагітною, проте вона нікуди не зверталася. У червні 2019 року відповідач в черговий раз сильно побив її та було порушено кримінальне провадження відносно нього та справу направлено до Борщівського районного суду, однак вона відмовилась від підтримання обвинувачення і справу було закрито. Саме з червня 2019 року вони перестали проживати разом, позивач вигнала відповідача із будинку і на даний час він проживає разом зі своєю матір`ю у с.Великий Говилів Теребовлянського району Тернопільської області, де і зареєстрований. Саме з того часу вони не спілкуються, відповідач до сина не приїжджає, ним зовсім не цікавиться, а лише сплачує аліменти. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 06 січня 2021 року отримав ухвалу суду, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву суду не надіслав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 вересня 2018 року у Борщівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 147. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з червня 2019 року разом не проживають, спільного бюджету та господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved