Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 28 жовтня 2012 року між нею та відповідачем. Також просить неповнолітню дочку залишити проживати з нею. В позовній заяві вказує, що між ними втрачено почуття любові та поваги, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що відповідач нехтує сімейними цінностями. Вважає, що сім`я розпалась і збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивач не з`явилася. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити в повному обсязі та не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи вчасно та належним чином. За таких обставин, зважаючи на те, що судом докладено усих зусиль щодо повідомлення відповідачки, то суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 28 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Морозівською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис №11, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 жовтня 2012 року. За час дії шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Тому, беручи до уваги інтереси дитини, суд вважає, що її необхідно залишити проживати з матір`ю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування з дочкою та прийняття участі у її вихованні. Зважаючи на те, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved