Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 1969 року зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Вказана квартира була приватизована 30.11.1995 нею та її чоловіком [PERSON], який помер [INFO]. Відразу після його смерті в квартиру, де вона зареєстрована і поживає, стала приходити відповідачка [PERSON], яка почала встановлювати в квартирі свої порядки. Під час візиту до адвоката за наданням правової допомоги вона дізналася, що [PERSON] з 05.08.2014 є власником квартири, в якій вона проживає, на підставі договору дарування. На підставі цього договору, наданого в травні 2016 року до центру надання адміністративних послуг Знам'янської міської ради Кіровоградської області, [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] зареєструвалися в зазначеній квартирі. При цьому, до квартири вони реєструвалися як власник приміщення та член його сім'ї без її згоди. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.12.2016, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 22.03.2017, договір дарування квартири, посвідчений 05.08.2014 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М., був визнаний недійсним. У зв'язку з цим були внесені відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно і на сьогоднішній день скасована державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру. Згідно з даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на дану квартиру належить - 1/2 частина їй, ще 1/2 частина після покійного [PERSON] в спадщину не прийнята. Єдиним його спадкоємцем є вона - його дружина. За весь час володіння на праві власності квартирою та протягом перебування на реєстраційному обліку, відповідачі в квартирі постійно не проживали, навіть не переїздили і не привозили своїх речей. Вже в липні місяці 2016 року вона звернулася з позовом до суду і до моменту винесення рішення суду першої інстанції відповідач [PERSON], постійно проживаючи та працюючи в іншій місцевості, лише періодично приїздила та навідувалася до квартири, де переставляла та брала на свій розсуд її речі, змінювала замки та чинила їй погрози. Неповнолітня [PERSON] взагалі ніколи в квартирі не була, оскільки проживає і навчається в селі Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області. Домова книга на її квартиру залишилася у відповідачки, тому надати її суду вона не має змоги. У зв'язку з викладеним вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не викликалися в порядку ч.5 ст.279 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 26.12.2017 відповідачам надано п'ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для надіслання до суду відзиву на позовну заяву. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали [PERSON] отримала 31.12.2017, проте відзив на позовну заяву станом на день розгляду справи до суду не надійшов. Відповідач [PERSON] копію ухвали не отримала, оскільки конверт повернутий на адресу суду 04.01.2018 з довідкою, в якій причиною повернення вказано «за зазначеною адресою не проживає». Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки єдень проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, вважається, що відповідач [PERSON] повідомлена належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області копію ухвали від 26.12.2017 отримав 28.12.2017, проте правом подати пояснення щодо позову не скористався. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2017 свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS](а.с.10). З листа комунального підприємства «Знам'янський комбінат комунальних послуг» від 17.02.2017 №82 та довідки Знам'янського РС УДМС України в Кіровоградській області від 19.12.2017 №3026, встановлено, що за вказаною адресою з 20.05.2016 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11, 20). Як вбачається з актів від 30.11.2016, 22.02.2017 та 12.12.2017, [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації по [ADDRESS]не проживають з часу реєстрації 20.05.2016, їх речі в квартирі відсутні, жодних поліпшень квартири вони не здійснювали, скарги з приводу неможливості вселення чи проживання, або перешкод у користуванні квартирою не подавали (а.с.13, 14, 15). Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що під час судового розгляду доведено факт відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] за місцем їх реєстрації понад рік, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.317, 319, 379, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved