Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, в якому 06.04.2012 року народився син [PERSON], а 14.09.2013 року син [PERSON]. У серпні 2015 року відповідач залишив сімю та виїхав за місцем своєї реєстрації у смт. Літин. Позивач разом з дітьми мешкають у с. Сосонка, у батьків позивача. З часу фактичного розірвання шлюбних стосунків між сторонами відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей. Позивач не працює, оскільки молодшому синові ще не виповнилося три роки; кошти, які вона отримує на виховання дитини є мізерними та недостатніми для повноцінного матеріального життєзабезпечення дітей. Відповідач в категоричній формі відмовив позивачу у наданні коштів на утримання дітей, зазначивши, що у разі звернення до суду, він буде платити не більше, ніж 300 гривень в місяць. Відповідач, на оскільки відомо позивачу, працює водієм маршрутного таксі в м. Києві та має достатній заробіток. Своєю відмовою у наданні коштів на утримання дітей відповідач поставив позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки грошей катастрофічно не вистачає. За наведених обставин, позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей і до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити; не наполягає на стягненні з відповідача на її користь судових витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнає та не заперечує щодо їх задоволення; щодо стягнення судових витрат на правову допомогу на користь позивача заперечує, оскільки позивачем не надано необхідних доказів на підтвердження даного факту. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено по справі, 06.04.2012 року народився [PERSON], а 14.09.2013 року народився [PERSON], батьками яких являються: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей серії І-АМ № 218813 від 03.05.2012 року та серії І-АМ № 264325 від 25.09.2013 року (а.с. 6 - 7). З довідки Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 760 від 05.11.2015 року вбачається, що [PERSON] після закінчення Вінницького ТЕІ Київського ТЕУ в 2013 році не працювала і не працює в даний час, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку (а.с. 8). Згідно довідки Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької № 758 від 05.11.2015 року, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матірю та знаходяться на її утриманні (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує ті обставини, що відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved