Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 14.03.2014 р. Під час шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 29.04.2014 р. з відповідача стягуються аліменти на дитину в розмірі 600 грн. щомісячно. Вказуючи, що стягуваних аліментів їй не вистачає для належного забезпечення потреб дитини, позивач просить ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримує з викладених у ньому підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 14.03.2014 р. розірвано (а.с. 9), є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Дитина проживає разом з позивачем (а.с. 13). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.04.2014 р., яке набрало законної сили, ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 18.03.2014 р. і до її повноліття (а.с. 10-11). Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилалася на положення ст.ст. 182, 192 СК України. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, у зв`язку з чим, зокрема, зміна матеріального стану чи погіршення матеріального становища отримувача аліментів, на що посилалася позивач звертаючись до суду, може бути підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів і суд вважає за можливе та справедливим в даному випадку переглянути розмір стягуваних із відповідача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При розгляді позовів, заявлених із зазначених вище підстав, застосуванню підлягають не тільки положення ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Ч.2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 р., передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом враховується, що з моменту стягнення аліментів - з 2014 р., змінилися обставини, які мають суттєве та істотне значення: збільшилися витрати на утримання дитини, на придбання продуктів харчування, товарів першої необхідності, відповідного одягу та взуття для дитини та інші життєві потреби, а також змінився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який на час розгляду справи становить 2218 грн., що свідчить про недостатність коштів у розмірі 600 грн. на місяць, які стягуються з відповідача, для забезпечення належного утримання дитини. З огляду на те, що відповідач не подав до суду відзив на позов, не надав жодних доказів про свої доходи та витрати, то суд позбавлений можливості врахувати визначені ст.ст. 182, 192 СК України обставини щодо відповідача та вважає за можливе, змінюючи розмір аліментів, взяти за основу встановлений державою розмір прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років на час розгляду справи, який з 01.01.2020 р. становить 2218 грн. За таких обставин справи, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд прийшов до висновку про наявність фактичних і правових підстав для задоволення позову і збільшення розміру аліментів на дитину, які стягуються відповідно до рішення суду з відповідача в користь позивача, до 1200 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, будучи переконаним в тому, що такий розмір відповідатиме вимогам достатності, справедливості і забезпечить право дитини на належне утримання і гармонійний розвиток. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 840.80 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184, 191, 192 СК України та

Outcome: approved