Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 січня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , актовий запис № 16. Шлюб між ними зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане виконкомом Тересвянської селищної ради, Тячівського району, Закарпатської області 20.10.2014 р. Подружнє життя між ними не складається. У відносинах з чоловіком вони не можуть знайти спільну мову, у них різні погляди на сімейне життя, відповідач вживав спиртні напої, наносив їй неодноразово тілесні ушкодження, через що вони втратили почуття та довіру один до одного. За таких обставин вважає, що відновлення нормальних сімейних відносин між ними вже неможливе. Разом не проживають чотири роки. Шлюбні відносини між ними припинені і примирення між ними не можливе. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. 18 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка не з`явилася, згідно поданої заяви, просить справу розглядати без її участі, у зв`язку з її виїздом за кордон на сезонні роботи. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 30 січня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 16 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 Сімейного Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки сторони разом не проживають вже більше чотирьох років.Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved