Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину майна набутого за час спільного проживання. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона в період з січня 2008 року по 23.07.2015 року проживала з [PERSON], однією сімєю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання за спільні кошти було набуте майно, а саме гараж № 83 в авто гаражному кооперативі «Автомобіліст-2», банківські вклади (депозит) на суму 58163 грн. та 3194 грн., які знаходяться в ПАТ КБ «Приватбанк» №№ рахунків відповідно: SAMDNWFD 0070645161300 та SAMDNWFD 0070645176000, транспортні засоби, а саме автомобіль «KIA MAGENTIS», 2009 року випуску, автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», 2011 року випуску, автомобіль марки «КАМАЗ», 1988 року випуску. 23.07.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло вище зазначене майно. Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], будучи дітьми померлого [PERSON], є його спадкоємцями першої за законом. Посилаючись на те, що в період спільного проживання з [PERSON] вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, який використовували разом, спільно проводили відпустки, не перебували в шлюбі з іншими особами, просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, набутого за час спільного проживання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, суду пояснила, що спільно з [PERSON] вона почала проживати з липня 2007 року, але спочатку відносини не афішували. Проживали то в неї, то у нього. Після свята Пасхи у 2008 році він запропонував переїхати проживати до нього. З цього часу вона постійно до дня його смерті (23.07.2015р.) проживала у квартирі [PERSON] в [ADDRESS]. Вона була знайома з його дітьми, яких сприйняла як рідних. Познайомила його зі своєю родиною. Вони спільно відвідували сімейні свята (весілля та хрестини, які відбувалися у іі рідні), спільно відпочивали в санаторіях та на Гряді. Вона доглядала та лікувала його під час його гіпертонічних кризів. Вважає, що майно, яке було придбане у період спільного проживання, придбавалося за їхні спільні кошти. Тому просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2008 року по 23.07.2015 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, набутого за час спільного проживання, а саме гараж № 83 в автогаражному кооперативі «Автомобіліст-2», банківські вклади (депозит) на суму 58163 грн. та 3194 грн., які знаходяться в ПАТ КБ «Приватбанк», транспортні засоби, а саме автомобіль «KIA MAGENTIS», 2009 року випуску, автомобіль марки «ЗАЗ Lanos», 2011 року випуску, автомобіль марки «КАМАЗ», 1988 року випуску. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили його задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав частково. Покликаючись на наявні в матеріалах справи докази та показання свідків, просив встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2008 року по 23 липня 2015 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, набутого за час спільного проживання, перелік якого зазначений у позові, за виключенням автомобіля марки «КАМАЗ», 1988 року випуску, як такого, що був придбаний до того, як позивач почала проживати з [PERSON] однією сімєю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, у що коли її батьки розійшлися, вона залишилась проживати з матірю. З батьком залишилась проживати сестра відповідач [PERSON] Підтвердила факт проживання [PERSON] з її батьком [PERSON] з 2008 року, про що їй було відомо зі слів батька. Разом з тим, суду показала, що вперше з позивачкою познайомилась в 2011 році на 60 річчя батька. В продовж часу з 2011 року у батьковій квартирі, що в м. Луцьку, була лише тричі. Двічі на Різдво 2013 та 2014 років та ще один раз до того. Під час її відвідування батька в квартирі була [PERSON] Позивач допомагала батькові, який був підприємцем і надавав послуги по перевезенню, у підшукуванні рейсів. Не знає чи брала [PERSON] участь у накопичуванні коштів батька. Їй також нічого не відомо щодо спільного ведення ними господарства та придбання речей. Щодо спірного автомобіля «ЗАЗ Lanos», 2011 року випуску, повідомила що даний автомобіль перебуває у її користуванні більше пяти років. Батько сказав, що пригнав цей автомобіль для неї з чоловіком та передав документи на нього. Вважає, що найближчими та найріднішими, його сімєю, завжди була її мати та вони - його дочки. Щодо вирішення справи покладається [PERSON] на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] відповідно до поданої 06.07.2016 року заяви, просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, в задоволені позову просить відмовити (а.с.107). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивачем [PERSON] не надано доказів у підтвердження факту проживання її однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], спільного ведення господарства та спільного бюджету, в задоволені позову просили відмовити. Крім того, заперечуючи заявлений позов, відповідач [PERSON] суду пояснила, що до 12.01.2010 року її батько [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вперше з позивачкою вона познайомилась у 2011 році на дні народження батька. Стверджує, що позивач могла ночувати в квартирі батька, як і їздити з ним на відпочинок, однак це не була сімя. Їхні відносини були вигідні обом, оскільки [PERSON] працювала бухгалтером Облавтодору, де [PERSON] надавав послуги по перевезенню. Вона сприяла отриманню кращих замовлень, вела бухгалтерію батька, за що отримувала відповідну оплату та преміальні. Заперечуючи факт проживання позивача та [PERSON] однією сімєю без шлюбу, що передбачає, в тому числі, наявність спільного бюджету, відповідач [PERSON] покликається на ту обставину, що позивач [PERSON] відшкодувала [PERSON] збитки, заподіяні ДТП, що сталася 01.04.2009 року з вини її сина [PERSON], який працював у нього водієм. Про що в судовому засіданні не заперечувала позивач. (факт ДТП стверджується відповіддю ГУ НП в Одеській області(т.2 а.с.60). Позивач придбавала у них картоплю та сало, за що сплачувала гроші, в т.ч. і в присутності [PERSON], який не заперечував цьому. Заперечує факт придбання батьком спірного майна за спільні кошти з позивачем [PERSON], покликаючись на те, що в період 2008-2010 років він продав автомобіль КАМАЗ з причіпом, два автомобілі BMW та один ГАЗ. Купив автомобіль КІА. Потім купив два автомобіля «Ланос», для неї та сестри. Стверджує, що банківські вклади (депозит), на ? частину яких претендує позивач, це пенсія її батька, яку він протягом тривалого періоду не знімав з картки, а в травні 2015 року поклав на депозитний рахунок у ПриватБанку. Також заперечує участь позивача своїми коштами у будівництві гаража № 83 в Автогаражному кооперативі «Автомобіліст -2», а також наявність реєстрації такого гаража за [PERSON] Той факт, що позивач [PERSON] з 2008 року проживала з [PERSON] в його квартирі, що в м. Луцьку на вул. К-Карого, вони часто разом їздили на відпочинок в підвідомчі санаторії, на Гряду, вона сприяла йому у здійсненні підприємницької діяльності, в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Про те, що [PERSON] проживала в квартирі [PERSON], показав свідок [PERSON]К голова ОСББ по вул. К-Карого, 9 в м. Луцьку, стверджуючи про те, що бачив позивача в квартирі в кінці квітня на початку травня 2015 року, коли обходив квартири, перевіряючи вентиляційні канали, а також бачив їх обох на зборах членів ОСББ, головою якого він був обраний 25.03.2015 року. Зазначену обставину в судовому засіданні ствердила також свідок [PERSON] Суду пояснила, що вперше познайомилася з [PERSON] в жовтні 2010 року на весіллі у свого брата, куди [PERSON] прийшла разом з [PERSON] [PERSON] і стало відомо, що вони проживають разом і Луцьку біля Там-Таму. [PERSON] не проживала в Полонці, хоча приїжджала в село. Там жила її донька. Бачила як [PERSON] привозив на Полонку будівельні матеріали та хлопців та допомагав робити ремонт в загальному коридорі будинку, де проживала дочка позивача. Разом з тим, їй не відомо чи вели вони спільне господарство та чи мали спільний бюджет. Свідок [PERSON], підтверджуючи факт спільного проживання [PERSON] з позивачкою [PERSON], з якою він її познайомив в кінці 2008 року, пояснила, що це була сімя. Разом з тим, головними для нього були діти та внуки. З [PERSON] йому було комфортно. [PERSON] бюджет вони вели окремо. Кожен мав свої кошти. Думає, що автомобілі придбавались за його особисті кошти. [PERSON] допомагала йому в бізнесі. Він мав автомобілі, які тримав в Жидичині, де жила дочка [PERSON]. Постійно проживав в Луцьку. Свідок [PERSON] сусідка [PERSON] по с. Жидичин в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] постійно проживав у власному будинку в с. Жидичин. З 2010 року з ним проживала дочка [PERSON] з дітьми. Займався автоперевезеннями. Тут же знаходилися і його машини, де він їх і ремонтував. Тому більше часу проводив в с. Жидичин. Жодного разу не бачила, щоб він приїжджав до дому з [PERSON] Щодо обставин здійснення [PERSON] підприємницької діяльності в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в [PERSON] був укладений договір на перевезення з Облавтодором, де на посаді головного бухгалтера працювала [PERSON] і від якої залежало отримання замовлень на перевезення. Тому [PERSON] було вигідно підтримувати стосунки з [PERSON] Крім того вона отримувала гроші за складання бухгалтерських звітів по підприємцю, а також преміальні, які [PERSON] сплачував [PERSON] за отримані замовлення, і які він не раз особисто завозив і передавав [PERSON] Підтвердив факт відшкодування [PERSON] [PERSON] 6-ти тис. дол. за ремонт автомобіля, пошкодженого її сином в ДТП, що мала місце в 2009 році під час виконання ним трудових обовязків. У підтвердження того факту, що свідок [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON] до суду надано копію трудового договору від 04.08.2011 року, зареєстровано в Ківерцівському районному центрі зайнятості № 03041100369. Про те, що [PERSON] після розірвання останнього шлюбу в 2010 році, в основному проживав в с. Жидичин разом з дочкою [PERSON], де і була його сімя, в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 липня 2015 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть (серія I-ЕГ № 171012, виданим 23.07.2015 року виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області). Згідно записів будинкової книги [PERSON] був зареєстрований в [INFO](т.1 а.с.79). Згідно довідки Ківерцівського відділення Луцької ОДПІ від 26.07.2016 року №400/10/03-05-13-10 (т.1 а.с.194) [PERSON] був зареєстрований фізичною особою підприємцем. У підтвердження права власності померлого [PERSON] на спірні транспортні засоби позивачем надано інформацію територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру у Волинській області МВС України від 09.04.2016 року за № 31/3/1-560 щодо зареєстрованих за [PERSON] транспортних засобів (а.с.13-14), відповідь ПАТ «ВолиньАвто» від 11.10.2016 року(т.2 а.с.52), з яких вбачається, що у заявлений позивачем період [PERSON] були придбані та зареєстровані на нього автомобіль ЗАЗ LANOS TF69Y (дата придбання 09.09.2011р., дата реєстрації 14.09.2011р.), автомобіль КІА MAGENTIS GE22725 (дата реєстрації 10.03.2010р.) та КАМАЗ 5411 (дата перереєстрації 25.07.2008 р.) Як доказ приналежності [PERSON] гаража в авто гаражному кооперативі «Автомобіліст-2» позивачем надано рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 25.03.2010 року № 188-56 «Про дозвіл на отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та будівництво гаражів в гаражному кооперативі «Автомобіліст-2», яким [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража № 82 в гаражному кооперативі «Автомобіліст-2» по вул. Карпенка Карого, 15 та Будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (гаража № 82) в гаражному кооперативі «Автомобіліст-2», де забудовником зазначений [PERSON] (т.1 а.с.130-135) тоді як вимоги позивача стосуються ? частини гаража № 83 в авто гаражному кооперативі «Автомобіліст-2» по вул. Карпенка Карого, 15. У підтвердження того, що на імя померлого [PERSON] 28.05.2015 року у ПАТ КБ «Приватбанк» були відкриті депозитні рахунки №№ SAMDNWFD 0070645161300 та SAMDNWFD 0070645176000 на суму відповідно 58163 грн. та 3194 грн., позивачем надано копію інформації ПАТ КБ «Приватбанк» на електронний запит Ківерцівської державної нотаріальної контори, копію договору №№ SAMDNWFD 0070645161300 «Вклад стандарт на 3 місяці» (т.2 а.с.58-59). Як на доказ підтвердження факту проживання однією сімєю з [PERSON] позивач надала фото та відеодокази їх спільної участі у сімейних святах, спільного відпочинку (т.1 а.с.169-190, т.2 а.с.10-13), копії санаторно-курортних книжок (т.1 а.с.119-120), акт підключення абонента [PERSON] до надання послуг з доступу до мережі інтернету за абонентським договором №45032 від 02.08.2012 року із зазначенням адреси замовлених послуг м. Луцьк вул. Карпенка Карого, 9 кв.121, заяву про припинення дії даного договору у звязку зі смертю чоловіка (т.1 а.с.148-150), повідомлення Гіркополонківської сільської ради Луцького району від 22.06.2016 року № 2 та акт обстеження комісії вказаної сільської ради від 22.06.2016 року № 500/1, з яких вбачається, що [PERSON] з січня 2008 року не проживала за адресою місця реєстрації в [ADDRESS], але дуже часто навідувалась в квартиру за вищевказаною адресою, де проживає її дочка(т.1 а.с.192-193). Заперечуючи зазначені обставини, відповідач [PERSON] стверджує, що на весіллях у родині позивача батько був як водій, який доставляв та супроводжував [PERSON] На весіллях, які відбувались у їхній родині у 2008-2009 роках, батько був лише зі своєю родиною, про що в судовому засіданні також ствердив свідок [PERSON] У заперечення факту проживання позивача [PERSON] у квартирі за адресою м. Луцьк вул. Карпенка Карого, 9 кв.121, відповідачем [PERSON] надано відповідь Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області від 02.06.2016 року № 66/58/04-16 з долученими поясненнями сусідів [PERSON] за даною адресою [PERSON] та [PERSON]О.(т.1а.с.81-83). У підтвердження того, що [PERSON] у зазначений в позові період проживав в квартирі за адресою м. Луцьк вул. Карпенка Карого, 9 кв.121 і користувався послугами електро та газопостачання, позивачем надано відповідь ПАТ «Волиньобленерно» від 29.06.2016 року та роздруківку особового рахунку за вищевказаною адресою, а також відповідь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» та довідку по абоненту [PERSON] за адресою м. Луцьк вул. Карпенка Карого, 9 кв.121(т.1 а.с.121-129). Як на доказ спільного придбання заявленого в позові майна позивачем [PERSON] надані довідки про отримувані нею доходи за основним місцем роботи ДП «Волинський облавтодор» Філія «Луцький райавтодор» за період з 2008 по 2014 роки(т.1 а.с.140-146). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду із указаним позовом [PERSON] зазначила, що метою встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є отримання можливості визнати за собою право власності на ? частину майна, нажитого під час спільного проживання, яке знаходиться. Як убачається з матеріалів справи спірне майно набуте [PERSON] в період з липня 2008 року по березень 2015 року. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Разом з тим згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З наявного в матеріалах справи свідоцтва про розірвання шлюбу (серія I-ЕГ № 026965), виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області 03.10.2010 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 12.01.2010 року (т.1 а.с.96). Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Саме ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Суд не приймає до уваги показання свідків, які в судовому засіданні хоч і підтвердили, що позивач у зазначений в позові період часу проживала разом з [PERSON], вони разом відпочивали, відвідували родинні свята позивача, між ними були добрі відносини, однак жоден із вказаних свідків не знали (їм не було відомо) про наявність або відсутність спільного бюджету та ведення спільного господарства, що притаманне подружжю. Показання цих свідків жодним чином не підтверджують того факту, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] були повязані спільним побутом, взаємними правами та обовязками та мали спільний бюджет. Оцінюючи надані позивачкою як доказ у підтвердження факту проживання однією сім'єю фотографії, відео, довідки різних установ, суд не вважає їх належними та допустимими доказами на підтвердження факту проживання однією сім'єю, так як вони не підтверджують ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім'ї. З показів відповідачів автомобіль ЗАЗ LANOS TF69Y придбавався [PERSON] для доньки [PERSON], автомобіль КІА MAGENTIS GE22725 для власного користування, оскільки, будучи підприємцем, він мав необхідність у користуванні легковим автомобілем. Перереєстрація автомобіля КАМАЗ 5411 відбулася у липні 2008 року, коли [PERSON] ще перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Письмових доказів, які б свідчили про те, що позивач [PERSON] вкладала власні кошти у придбання спірного майна, або спільно з [PERSON] вносила кошти на депозит, остання суду не надала, як і не довела, що спірне майно придбавалося в інтересах їхньої сімї, що не дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed