Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, вказавши, що 17.02.2001 зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час подружнього життя у них народилося дві дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через різні характери та погляди на майбутнє, сімейне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.08.2012 шлюб між ними розірвано. Обидві дочки залишилися проживати з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги не надає, самоусунувся від своїх батьківських обов`язків. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доки [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти за останні шість місяців на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 6 654 грн. (50% м.п.м.- 1109 за останні шість місяців становить 6 654 грн.). Ухвалою судді від 03.03.2021 було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гейко В.А. в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують та просить задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позов визнає частково, не визнає 3-й пункт позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 4. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на утримання дитини. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дитини, для забезпечення належного розвитку та умов проживання дитини. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановленням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.12.2020 і до повноліття дитини. Звертаючись з позовною заявою, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти за останні шість місяців на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 6 654 грн. (50% м.п.м.- 1109 за останні шість місяців становить 6 654 грн.). Присудження аліментів за минулий час у відповідності до положень ч. 2 ст. 191 СК України, передбачає зазначення дати з якої мають стягуватись визначені судом аліменти у відмінності від положень ч. 1 ст. 191 СК України, натомість позивачка просить стягнути конкретну суму у розмірі 6 654 грн. Відповідно до положень ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України. Таким чином, вказані норми закону регулюють питання заборгованості після фактичного присудження аліментів та в межах здійснення виконавчого провадження, натомість в даному випадку судом початково вирішується спір про стягнення аліментів і в такому разі стягнення заборгованості по аліментам з визначенням її конкретної суми чинними нормами СК України не передбачено, тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів за останні шість місяців в сумі 6 654 грн. задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено частково, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved