Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому , з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 3599 грн. 90 коп. Позов обґрунтований тим, що 07 лютого 2016 року в м. Рівне позивач придбала смартфон «Meizu M2 mini» з аксесуарами. Вартість смартфона разом з аксесуарами склала 4 198 грн. 80 коп. Смартфон позивач придбала для надання його в користування своїй онуці [PERSON]. 24.04.2017 року, коли онука знаходилась за місцем проживання своєї матері, між нею та вітчимом [PERSON] виник конфлікт. В ході сварки відповідачка вихопила у [PERSON] належний позивачці телефон та кинула його, внаслідок чого смартфон розбився та прийшов у непридатний для подальшого використання стан. 24.04.2017 року позивач звернулась з письмовою заявою до Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП стосовно здійснення перевірки по даному факту.24.04.2017 року висновком щодо результатів перевірки матеріалів ЕУ № 740 від 24.04.2017 року було встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України. [PERSON] роз'яснено, що вона має право в порядку цивільного судочинства звернутись з відповідною заявою до суду про відшкодування матеріальної шкоди. Таким чином, протиправними діями відповідачки їй завдано матеріальну шкоду в розмірі 3599,90 грн., яку просить стягнути з відповідачки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі . Відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що вона дійсно за наведених у позові обставин вихопила у своєї дочки мобільний телефон та кинула його, внаслідок чого він упав і був пошкоджений. Зазначені дії були наслідком того, що дочка занадто захопилась телефоном, і вважає, що як мати вона зробила правильно. Але [PERSON] зазначила, що після пошкодження в той же вечір телефон ще працював, дочка спілкувалась по ньому з [PERSON], тому відповідач не визнала розмір заявленої шкоди та ту обставину, що телефон не може бути відновлено. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 2017 року в [ADDRESS], під час конфлікту, який відбувся між неповнолітньою [PERSON], яка є онукою позивачки, та відповідачкою [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [PERSON] вихопила з рук своєї дочки [PERSON] мобільний телефон «Meizu M2 mini», та кинула його, внаслідок чого телефон був пошкоджений. Вказані обставини визнані сторонами, і підтверджені показаннями свідків. Мобільний телефон «Meizu M2 mini» був придбаний позивачем [PERSON] 07.02.2016 року за 3599,90 грн., та 399 грн. і 199 грн. вартість аксесуарів, який вона надала в користування її неповнолітній онуці [PERSON], що підтверджено квитанцією від 07.02.2016 року, та поясненнями позивача [PERSON] Допитана в судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON], в присутності представника органу опіки та піклування в порядку ст. 182 ЦПК України, 31.08.2017 року пояснила суду, що під час конфлікту між нею та її матір'ю [PERSON] виник конфлікт, в результаті якого мати вихопила в неї з рук мобільний телефон і кинула його, у зв'язку з чим телефон отримав незначні пошкодження і продовжував працювати. Потім в той же вечір вітчим [PERSON] намагався відібрати в неї телефон, але не зміг і тоді зламав телефон у неї в руках. Після цього телефон ще приймав дзвінки, і вона спілкувалась з бабусею, але зранку у нього сіла батарея і зарядити його не вдалось. Вказаний телефон бабуся [PERSON] подарувала їй на честь дня народження, після того, як бабуся розбила її мобільний телефон, який їй раніше купували мати [PERSON] та вітчим [PERSON] Телефон бабуся розбила, бо [PERSON] багато приділяла йому уваги і не допомагала. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні 31.08.2017 року пояснив, що він є чоловіком [PERSON], раніше між неповнолітньою [PERSON] та її матір'ю [PERSON] часто виникали сварки з приводу мобільного телефону, оскільки [PERSON] дуже багато приділяла йому уваги, не виконувала домашні завдання, не допомагала. В момент події, він знаходився у сусідній кімнаті на кухні і не бачив, як саме телефон зазнав пошкоджень, і лише потім побачив, що телефон лежить на полу. Але після пошкодження телефон продовжував працювати, оскільки в той же вечір [PERSON] дзвонила бабусі [PERSON] Він у конфлікті в той вечір участі не брав, до [PERSON] з приводу телефону не підходив. Суд вважає доведеним факт спричинення матеріальної шкоди саме позивачу [PERSON] та вину відповідача [PERSON] у спричиненні шкоди. При цьому, суд не приймає до уваги показання неповнолітньої [PERSON], яка будучи допитаною судом у якості свідка пояснила, що вказаний телефон бабуся їй подарувала, оскільки вони спростовуються поясненнями позивача [PERSON] та квитанцією від 07.02.2016 року. Також суд враховує, що через свій неповнолітній вік [PERSON] могла неправильно сприйняти умови отримання нею мобільного телефону. Також, суд вважає доведеним факт завдання шкоди саме відповідачкою [PERSON], що нею визнано. Проте, суд наголошує, що для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди обов'язковому доведенню також підлягає розмір заподіяних збитків, що відповідно до положень статті 60 ЦПК України покладається на позивача. Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивачем заявлено розмір матеріальної шкоди виходячи з того, що телефон неможливо відремонтувати і розраховано з повної вартості телефону на момент його придбання в сумі 3599,90 грн. Але при цьому жодних доказів того, що телефон не підлягає відновленню, а якщо підлягає, то яка вартість його ремонту, позивачем надано не було. В судовому засіданні 31.08.2017 року позивач [PERSON] пояснила суду, що вона зверталась до сервісного центру в м. Мелітополь для ремонту телефону, але їй там відмовили через те, що вони не обслуговують дану марку і необхідно звертатись в м. Київ. Під час розгляду справи суд, сприяючи сторонам у здійсненні їх процесуальних прав, пропонував надати докази на підтвердження неможливості відновлення телефону або вартості ремонту, а також ставив на обговорення питання призначення у справі товарознавчої експертизи, проте жодних клопотань з цього приводу не надійшло. Таким чином, на переконання суду позов задоволенню не підлягає через недоведеність позивачем розміру завданих збитків. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed