Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2007 року присуджено стягувати з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що стягнутих аліментів недостатньо для матеріального утримання дитини. Крім того, відбулись зміни в законодавстві, яке регулює аліментні відносини, відповідно до якого розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим, просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з 50 грн. на 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Пояснила, що аліменти, які вона отримує за рішенням суду у розмірі 50 грн., не можуть в повній мірі задовольнити потреби їх дитини. На даний час матеріальний стан відповідача змінився, так як останній проходить військову службу за контрактом у Барвінківському районному військовому комісаріаті Харківської області, має стабільний дохід, інших утриманців, у тому числі, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, немає, стягнень за іншими виконавчими листами з останнього не проводиться. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вважає, що такий розмір аліментів є достатнім для матеріального забезпечення доньки, тому що вона на даний час навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут, перебуває на повному державному утриманні, отримує дохід. Крім того повідомив, що він проходить військову службу за контрактом у Барвінківському районному військовому комісаріаті Харківської області, отримує дохід у розмірі приблизно 7\~000 грн. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, які регулює сімейні правовідносини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Барвінківського стану Барвінківського районного управління юстиції (а.с.6). Згідно довідки Барвінківської міської ради Хаківської області від 12 вересня 2018 року неповнолітня [PERSON] , 2001 року народження, проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а. с.7). [PERSON] є курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 25 липня 2018 року, знаходиться на повному державному утриманні, її дохід за період з 01 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року склав 1\~380 грн., що підтверджується відповідними довідками (а.с.29, 30). [INFO] військовим комісаром Барвінківського районного військового комісаріату Харківської області надано довідку №1174, з якої вбачається, що [PERSON] проходить військову службу за контрактом осіб рядового складу на посаді механіка радіотелефоніста відділення зв`язку та інформатизації Барвінківського районного військового комісаріату Харківської області (а.с.15). Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 50 гривень щомісяця до повноліття останньої (а.с.2). Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства та з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з ким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, визначений раніше, за рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2007 року, розмір аліментів на утримання [PERSON] , у сумі 50 грн. порушує її права на належне утримання від батька. Також слід зазначити, що з урахуванням постійного зростання цін речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд бере до уваги той факт, що в судовому засіданні відповідач не заперечував щодо свого обов`язку утримувати доньку, пояснивши, що згоден платити аліменти у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідач працює офіційно, має постійний дохід і реальну можливість сплачувати аліменти у в частці від свого заробітку (доходу). Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення відповідача у тій частині, що такий розмір аліментів є достатнім для належного забезпечення доньки [PERSON] , у зв`язку з тим що вона навчається у військовому інституті та перебуває на повному державному забезпеченні. Судом враховується, що неповнолітня [PERSON] , хоча і перебуває на повному державному забезпеченні, але все ж таки потребує витрат на цивільний одяг, додаткове харчування, засоби гігієни, а також культурний, духовний і соціальний розвиток, відпочинок та інше. Суд бере\~до уваги\~положення ч.\~ч.\~1,2\~ст.\~193\~СК України,\~відповідно до\~якої влаштування\~дитини до\~закладу охорони\~здоров`я,\~навчального або\~іншого закладу\~не припиняє\~стягнення аліментів\~на користь\~того з\~батьків,\~з ким\~до цього\~проживала дитина,\~якщо вони\~витрачаються за\~цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Аналізуючи матеріали справи, наведені норми закону, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину, наявність інформації про постійний стабільний щомісячний дохід відповідача, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини чи батьків, суд вважає необхідним, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця і до повноліття, що не становитиме надмірного тягаря для відповідача, відповідає його фінансовим можливостям, та сприяє забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі 704,8 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved