Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований [PERSON] , однак з 2007 року він не проживає за місцем реєстрації. За таких обставин позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивач не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером витягу 149810977 від 17.12.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером витягу 149810977 від 17.12.2018 року, договором дарування від 14 грудня 2018 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1551, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № [NUMBER] від 21.04.2003 року. Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян проживаючих в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований відповідач - [PERSON] . Відповідно до актівобстеження матеріально-побутових умов від 30 травня 2019 року, 25 червня 2019 року, 08 серпня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. З врахуванням того, що позивач є власником вищевказаної квартири та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, відповідач у спірній квартирі не проживає, при цьому ніхто не чинив йому перешкод у користуванні квартирою, а тому його право на користування цією квартирою підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Витрати по сплаті судового збору позивач просить залишити за ним, а тому такі не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved