Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.08.1988 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була мати позивачки [PERSON] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9575 від 28.12.2020 право власності на дане житлове господарство зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору. За житловим будинком зареєстрована земельна ділянка в розмірі 0,15 га для обслуговування житлового будинку. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 40,8 кв.м, житловою площею 31,8 кв.м., літньої кухні, стодоли, комори, стайні, курника, вбиральні, криниці, огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1966 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 61200 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , заповітного розпорядження на випадок своєї смерті не залишила. На час смерті [PERSON] разом з нею у житловому господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дочка - позивачка [PERSON] , внуки - відповідачі [PERSON] , 1976 р.н., [PERSON] , 1974 р.н., [PERSON] , 1982 р.н., зять [PERSON] , 1973 р.н., правнучка [PERSON] , 1994 р.н., правнук [PERSON] , 1991 р.н. Із перелічених осіб лише позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору без виділу часток. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві по [ADDRESS] проживали: позивачка, її мати [PERSON] , 1933 р.н., чоловік [PERSON] , 1953 р.н., дочка [PERSON] , 1976 р.н., та син [PERSON] , 1982 р.н. Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , заповітного розпорядження на випадок своєї смерті не залишив. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме частка житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала йому як колишньому члену колгоспного двору. Після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Діти спадкодавця (відповідачі по справі) не претендують на майно батька. Після смерті матері [PERSON] позивачка фактично вступила в управління спадщиною: користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилися, 25.03.2021 надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, 14.05.2021 позивачка подала до суду заяву, в якій уточнила, що відповідачка [PERSON] помилково зазначена в позовній заяві як [PERSON] . Відповідачі в судове засідання не з`явилися, 18.03.2021 та 27.04.2021 надіслали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності та вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують, щоб їх мама (позивачка) успадкувала майно в повному обсязі, так як на час смерті батька [PERSON] вони не проживали тривалий час у спадковому господарстві, а були тільки зареєстровані, на спадкове майно не претендують, до нотаріуса з приводу оформлення спадщини звертатися не будуть. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 20 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р., в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9575 від 28.12.2020, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 148 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 20.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1953 р.н., дружина [PERSON] , 1954 р.н., дочка [PERSON] , 1976 р.н., син [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 1933 р.н., власниця житлового будинку згідно свідоцтва про право власності, що стверджується довідкою № 19-67, виданою 16.04.2021 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] помер [INFO] у віці 56 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 10 від 21 червня 2010 р. в Книзі реєстрації смертей, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сороківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, - визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) за адресою в [ADDRESS] проживали і були заоеєстровані: дружина [PERSON] , 1954 р.н.; мати дружини [PERSON] , 1933 р.н.; син [PERSON] , 1982 р.н., зареєстрований, але не проживав; дочка [PERSON] , 1976 р.н., зареєстрована, але не проживала; зять [PERSON] , 1973 р.н., зареєстрований, але не проживав; внучка [PERSON] , 1994 р.н., зареєстрована, але не проживала; дочка [PERSON] , 1974 р.н., зареєстрована, але не проживала; внук [PERSON] , 1991 р.н., зареєстрований, але не проживав, що стверджується довідкою № 107, виданою 10.03.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району, та довідкою № 19-72, виданою 26.04.2021 Сороківським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] , 1953 року народження, та позивачка [PERSON] , 1954 року народження, були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 1973 р. Слобідською сільською радою Городенківського району, запис за № 22 від 25 листопада 1973 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження відповідачки серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 1974 р. Слобідською сільською радою Городенківського району, запис за № 27 від 26 жовтня 1974 р. в книзі реєстрації актів про народження та копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2010 р. по справі № 2-614/2010, що набрало законної сили 26 липня 2010 р., з якого вбачається, що відповідачка [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу 20.04.1991 в Краснохолмському відділі РАЦС Тверської області з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 21. Те, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , свідчать копії: свідоцтва про народження відповідачки серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 1976 р. Слобідською сільською радою Городенківського району, запис за № 22 від 04 вересня 1976 р. в книзі реєстрації актів про народження; витягу № 00030562812 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 28 квітня 2021 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), з якого вбачається, що прізвище відповідачки до державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », актовий запис № 501 від 18 вересня 1993 р.; шлюб розірвано на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08.08.2011 (справа № 2-569). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 1982 р., вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , запис за № 25 від 02 жовтня 1982 р. в книзі реєстрації актів про народження. Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] не був постійним місцем проживання відповідачів, хоча вони були зареєстровані в ньому і право їх проживання у спадковому будинку не обмежувалось. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Отже, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON] спадщину не прийняли, оскільки не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 305/01-16 від 19.03.2021 та Інформаційною довідкою № 63942942 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 16.03.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від 24 лютого 2014 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.02.2014 Сороківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) за адресою в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1954 р.н., внук [PERSON] , 1982 р.н., внучка [PERSON] , 1976 р.н., зять [PERSON] , 1973 р.н., правнучка [PERSON] , 1994 р.н., внучка [PERSON] , 1974 р.н., правнук [PERSON] , 1991 р.н., що стверджується копією довідки № 532, виданої 20.01.2021 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою спадкодавця [PERSON] свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 13 січня 1959 р., запис за № 16 від 04 вересня 1954 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 1973 р. Слобідською сільською радою Городенківського району, з якого вбачається, що позивачка у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 22 від 25 листопада 1973 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Отже, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 41/2021, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину, 05.02.2021 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Копією Витягу № 63451344 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.02.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67164427 (номер у нотаріуса 41/2021), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 177/02-31 від 17 лютого 2021 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 24.12.2020, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1966 році, господарські будівлі та споруди - в 1988 році. Їх ринкова вартість станом на 29 грудня 2020 р. становить 61200 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За даним житловим будинком зареєстрована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, що стверджується довідкою № 474, виданою 02.12.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253057278, сформованої 16.04.2021, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Позивачка, яка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 478, виданою 02.12.2020 виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району, як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка та матері фактично стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved