Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь : аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до повноліття дитини; аліменти на її утримання по догляду за дитиною у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно на період догляду за дитиною-інвалідом; вартість витрат понесених на лікування доньки в розмірі 1859, 16 грн.; додаткові витрати на утримання дитини-інваліда у розмірі 2339,89 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до зміни обставин, що викликані хворобою дитини-інваліда; покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 2008 року по 11.05.2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом і проживає з позивачем. З січня 2015 року відповідач проживає окремо будь-якої допомоги на утримання доньки не надає, у звязку з чим вона самостійно повинна утримувати дитину. З 30.09.2010 року їх донька перебуває на «Д» обліку у невролога КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» з діагнозом: дитячий церебральний параліч подвійна геміплегія зі стійкими грубими рухомими порушеннями, відсутністю ходьби та навичок самообслуговування; грубої затримки психорозмовного розвитку; симптоматичною епілепсією з частими ( щоденними) приступами. Згідно медичних висновків дитина визнана дитиною-інвалідом та такою, що потребує постійного стороннього догляду, призначено соціальну допомогу як дитині інваліду, розроблено індивідуальну програму реабілітації. За станом здоровя дитині необхідний постійний догляд у звязку з чим позивач не працює і не може працювати і забезпечувати себе. Державної допомогу не вистачає навіть на перш необхідні потреби дитини (медпрепарати, дієтичне харчування). Відповідач працює і має регулярний дохід, інших дітей і утриманців не має. За період окремого з відповідачем проживання нею витрачено на лікування доньки 1295,36 грн. ( 881,56 грн. на медичні препарати та засоби + 413, 80 підгузки). Крім того, витрачено 999,90 грн. на придбання блендеру, у звязку з тим, що старий прилад вийшов з ладу, а дитині у звязку з відсутністю зубів та жувально-ковтального рефлексу, необхідна подрібнена їжа. Крім того, дитина потребує систематичного високовартісного лікування та медичних препаратів які будуть закуповуватися за її рахунок. Так загальна вартість ліків яких потребує дитина складає приблизно 2288,75 грн. щомісячно, крім того, є потреба у проведенні систематичних курсів лікування в обласній лікарні і одна поїздка до м. Дніпропетровська та в зворотному напрямку складає приблизно 600,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав часткового в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до повноліття дитини. В іншій частині позов не визнав посилаючись на доводи викладені в запереченнях на позов, відповідно до змісту яких зазначив, що витрати на лікування доньки в сумі 1295, 36 грн. нічим не підтверджені, а чеки надані позивачем були видані під час їх спільного проживання та оплачені ним. Гроші за блендер були добровільно сплачені позивачу на картковий рахунок. Крім того, їх дитина перебуває на обліку у благодійному фонді «Помогаем», так 09.02.2015 року дитині було надано допомогу у розмірі 1175,71 грн., 12.10.2015 року в розмірі 1450,10 грн. та ще багато інших виплат. Крім того, щомісячно він сплачує 3\~000 грн. на погашення заборгованості по картковому рахунку. Також щомісяця на погашення позики ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» він сплачує 666, 67 грн. Вказані кошти він брав для придбання квартири, де на даний час мешкає позивач з дитиною. Свою частку цієї квартири він подарував позивачу після розлучення. Крім того, він залишив все спільно нажите майно. Ніякого іншого житла він не має і вимушений сплачувати кошти на оренду житла щомісячно 2100 грн. Отже він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Суд, вислухав сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що сторони з 22 листопада 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. (а с. 6) Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 8) Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до довідки виданої дитячим невропатологом Амбулаторії ЗПСМ № 7 «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» [PERSON] [INFO] перебуває на «Д» обліку з діагнозом: дитячий церебральний параліч подвійна геміплегія зі стійкими грубими рухомими порушеннями, відсутністю ходьби та навичок самообслуговування; грубої затримки психорозмовного розвитку; симптоматичною епілепсією з частими (щоденними) приступами (а.с 11) Згідно із медичним висновком № 12 від 21.09.2010 року [PERSON] визнано дитиною інвалідом. (а.с. 13) Відповідно до медичного висновку № 070 від 15.09.2015 року на [PERSON] була призначена соціальна допомога як на дитину-інваліда (а.с. 14,15). 15.09.2015 року для дитини розроблена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 070. (а.с. 16-19). Як вбачається з довідки про реєстрацію та склад сімї [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [INFO], разом з нею зареєстрована [PERSON] [INFO] (а.с. 10) Згідно із довідкою Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради [PERSON] з квітня 2015 року отримує виплати на дитину інваліда-дитинства в розмірі 1696,30 грн. (а.с. 9) Як пояснила в судовому засіданні позивач вона не працює і не має можливості працювати оскільки дитина потребує постійного догляду. Можливість забезпечувати себе у неї відсутня, будь-яких інших доходів крім соціальної допомоги у неї немає. Добровільно домовитися з відповідачем про сплату аліментів на дитину та на ї утримання немає можливості. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд враховує, що відповідач працездатний, працює і отримує регулярну заробітну плату (відповідно до довідки ДТЕК Павлоградвугілля» дохід відповідача за 6 місяців з квітня по вересень 2015 року становить 53\~321,76 грн., тобто в середньому його заробітна плата в місяць становить приблизно 8 000 грн. (а.с. 55), інших дітей і інших утриманців немає, отже має можливість сплачувати аліменти. При цьому, суд враховує що відповідачем щомісячно на погашення безпроцентної позики, отриманої на придбання житла, відповідно договору з ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» сплачується 666,67 грн. Щодо доводів відповідача про те, що він щомісячно поповнює картковий рахунок відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк» на 3000 грн. у звязку з чим не має можливості утримувати дружину яка доглядає за дитиною-інвалідом, то суд вказані доводи не приймає до уваги, оскільки відповідачем не зазначено на які цілі витрачаються кошти з цього рахунку. Таким чином суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму. Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання на період догляду за дитиною-інвалідом також підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу заробітку відповідача щомісячно. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 22 вересня 2015 року Крім того, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь вартість витрат на лікування доньки в сумі 1859, 16 грн. (що складається з придбання медичних препаратів та засобів та придбання підгузків 1295, 36 грн. (а.с. 24,25) та витрат на придбання блендеру. Доводи відповідача про те, що кошти на придбання даного приладу були добровільно перераховані відповідачем на рахунок позивача нічим не підтвердженні, так відповідачем додані копії квитанцій на поповнення карткового рахунку від 07.09.2015 року та 08.09.2015 року (а.с. 44), однак докази того, що вартість блендеру оплачена саме з цього карткового рахунку відсутні. Крім того, з фіскального чеку наданого позивачем вбачається що оплата була проведена 09.09.2015 року. (а.с. 26) Доводи відповідача про те, що їх дитина перебуває на обліку у Благодійному фонді «Помогаем» і дитині надавалася адресна допомога не спростовують доводів позивача в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення понесених нею витрат на дитину. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини- інваліда в розмірі 2339,89 грн. щомісячно не підлягають задоволенню, у звязку з недоведеністю. Так позивачем не наведений розрахунок або обґрунтування майбутніх витрат, зазначена сума вказана позивачем, як вона пояснила в судовому засіданні це приблизна сума витрат що можуть бути на утримання дитини-інваліда щомісячно, однак доказів на підтвердження цієї суми суду не надано. В іншій частині позову відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial