Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно 3% річних за невиконання грошового зобовязання у розмірі 4584,27 грн. та інфляційних нарахувань за невиконання грошового зобовязання у розмірі 87602,39 грн., а також судових витрат. Позов мотивовано тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.10.2014 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 450/1250/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, встановлено наступні обставини, які згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказуванню: [PERSON] отримав від [PERSON] 29.01.2011 року, та зобов'язався повернути позику 15 травня 2011 року, що стверджується текстом розписки, яка складається з рукописного тексту, копія якої міститься в матеріалах справи. Оригінал розписки оглянуто в судовому засіданні. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому підлягали поверненню до 15 травня 2014 року, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст.1046 ЦПК України. Станом на 14 травня 2014 року, внаслідок невиконання [PERSON] грошового зобов'язання перед [PERSON] збільшилась сума боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Так, сума трьох процентів становить 1576 доларів США, що еквівалентно 18 282 гривень, за офіційним курсом НБУ станом 14 травня 2014 року (за 1 долар - 11, 6 грн.). В період з травня 2012 року 17000 * 0,03 = 510 доларів США, що в еквіваленті становить 5916 грн; в період з травня 2013 року (17000 + 510) * 0,03 = 525 доларів США, що в еквіваленті становить 6090 грн.; в період з травня 2014 року (17000 + 510+525 ) * 0,03 = 541 долар США, що в еквіваленті становить 6276 грн.; Загальна сума заборгованості відповідача становить 17 000 грн. (основний борг) + 1576 грн. - (три відсотки річних за три роки) разом 18 576 доларів США, що еквівалентно 215 482 гривень. Судом встановлено, що відповідачі на момент ухвалення рішення по справі позивачеві повну суму позики не повернули, тобто, зобов'язання взяте на себе не виконав. Зважаючи, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є подружжям, кошти позичені у позивачки повинні були бути спрямовані на розвиток сімейного бізнесу, а відтатак стягнення коштів за вказаним позовом повинно здійснюватися з відповідачів в солідарному порядку. Вказаним вище рішенням суду вирішено: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 197 200 (сто дев'яносто сім тисяч двісті гривень 00 копійок) гривень основного боргу та 18282 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) гривень 3 % річних, а всього 215482 (двісті п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 00 копійок) гривень заборгованості; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 2276,62 гривень судового збору. 12.03. 2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано виконавчі листи у справі № 450/1250/14-ц. На підставі зазначених вище виконавчих листів ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області відкрито виконавче провадження ВП №46938167 та ВП №46937988. Станом на теперішній час відповідачами рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.10.2014 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 450/1250/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, не виконано та заборгованість не погашена. Про що свідчить Довідка, видана ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області. Таким чином, позивач вказує, що має право на стягнення з відповідачів трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу, що підлягала стягненню з останніх за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської оласті від 13.10.2014 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 450/1250/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначена сума заборгованості складається з трьох відсотків річних та інфляційних на суму основного боргу відповідачів за вказаним рішення суду (197 200, 00 грн.) в період часу з 13.10. 2014 року (дата ухвалення рішення) по 10.07.2015 року (приблизна дата подання позовної заяви) та складає: три відсотки річних - 4 584, 27 грн., інфляційні витрати - 87602,39 грн. З врахуванням вищевикладеного, змушена звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та оголошенням в пресі, заперечень на позовну заяву відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.10.2014 року задоволено позов [PERSON], стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 197 200 (сто дев'яносто сім тисяч двісті гривень 00 копійок) гривень основного боргу та 18282 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) гривень 3 % річних, а всього 215482 (двісті п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 00 копійок) гривень заборгованості а також 2276,62 гривень судового збору. Вказане рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.10.2014 року, набрало законної сили. 12.03.2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано виконавчі листи №450/1250/14ц, які предявлені нею у відділ державної виконавчої служби Пустомитівського управління юстиції. З 18.03.2015 року це виконавче провадження знаходиться у Відділі державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області. Окрім цього, судом встановлено, що грошові зобовязання відповідачів до цього часу не виконані. З довідки №09-26/6512 від 15.06.2015р., виданої Відділом державної виконавчої служби Пустомитівського управління юстиції [PERSON] вбачається, що заборгованість згідно виконавчих документів №450/1250/14ц виданих 12.03.2015р. Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення заборгованості у сумі 217758,62грн. солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], станом на 15.06.2015 року по відділу не сплачена. Відповідно до вимог ст. 625 ч.2 ЦК України, на яких позивач ґрунтує свої позовні вимоги, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. На думку суду, за змістом ст. 625 ч. 2 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, відкриття виконавчого провадження, його виконання чи його зупинення. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, задовольняючи позов і стягуючи три проценти річних та інфляційні втрати, суд виходить із того, що боржник не може бути звільнений від передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів 3% річних в розмірі 4584,27грн. та інфляційні втрати в розмірі 87602,39грн. Разом з тим, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 921, 87 грн. судового збору.

Outcome: approved