Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка зазначала,\~що вона\~є власником\~житлового будинку\~по [ADDRESS] .\~Відповідач [PERSON] проживав та\~був зареєстрований\~у вказаному\~будинку на\~правах члена\~сім`ї позивачки,\~так як\~перебував у\~зареєстрованому шлюбі\~з її\~онукою [PERSON] ,\~який був\~зареєстрований виконкомом\~Тернавської сільської\~ради Герцаївського\~району Чернівецької\~області за\~актовим записом\~№07\~та розірваний\~на підставі\~рішення Герцаївського\~районного суду\~Чернівецької області\~від 06.12.2017\~року.\~Після припинення\~шлюбних відносин\~у вказаному\~будинку надалі\~проживає її\~онука,\~а відповідач\~ [PERSON] \~покинув своє\~місце проживання,\~проте з\~реєстрації не\~знявся.\~А тому\~на підставі\~ст.ст.391,\~406\~ЦК України\~просить визнати\~відповідача таким,\~що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак її представником [PERSON] подано до суду заяву, в якій він підтримує позовні вимоги, просить справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, у випадку неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за\~відсутності заперечень\~представника позивачки,\~відповідно до\~ч.1\~ст.280\~ЦПК України,суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини\~справи,\~дослідивши письмові\~докази по\~справі,\~суд встановив,\~щопозивачка [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №5002451038971 від 15.03.2021 року. Їі онука [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , у зв`язку з чим останній був вселений до житлового будинку по [ADDRESS] , що належить позивачці [PERSON] , і яка як власник надала право відповідачу [PERSON] користуватися цим житловим будинком. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 06 грудня 2017 року, що підтверджується копією рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06.12.2017 року. Згідно акту обстеження про не проживання гр. [PERSON] за місцем реєстрації в с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області за №1200 від 21.10.2020 року, складеного комісією у складі: нач.ВОБ Рижкової Н.В., головного бухгалтера Попович М.М. та мешканців с.Дяківці Гаіна М.П., Патраш А.М., [PERSON] та затвердженого сільським головою Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Пантя І.В., було встановлено, що гр. [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але з 2016 року за місцем реєстрації не проживає. Положеннями ст.41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За нормами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився в житловий будинок і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом, виникнення якого пов`язано виключно з перебуванням відповідача у шлюбі із онукою позивачки. Згідно приписів п.4 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У зв`язку з розірванням шлюбу між відповідачем та онукою позивачки припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту, відповідач перестав бути членом сім`ї власника та спільним побутом із позивачкою не пов`язаний, а тому його право користування житлом підлягає припиненню на підставі п.4 ч.1 та ч.2 ст.406 ЦК України. З урахуванням наведеного, вимоги позивачки [PERSON] про усунення перешкод у користуванні її майном житловим будинком по [ADDRESS] шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908 грн. судового збору на користь позивачки. На підставі ст.ст.32, 317, 391, 406 ЦК України,

Outcome: approved