Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У цьому житловому будинку зареєстрований, однак вже близько 6-ти років не проживає її колишній чоловік - відповідач [PERSON] Даний факт можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] Вказує, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми із оплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються її права як власника, у зв`язку з чим вона змушення звернутися за захистом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку. Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про ухвалення заочного рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування житлового будинку від 01.12.2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-8). Із будинкової книги вбачається, що колишній чоловік позивача - [PERSON] зареєстрований у належному [PERSON] будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] з 18.11.1997 року (а.с.9-11). З тексту позовної заяви встановлено, що відповідач вже близько 6-ти років не проживає у вищевказаному житловому будинку, оскільки проживає з іншою сім`єю. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 150 ЖК України передбачене право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуватись ним для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач будучи зареєстрованим у будинку належному позивачці, перешкоджає користуванню останній належним їй майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік. Окрім того, факт реєстрації відповідача у належному їй будинку створює перешкоди у реалізації позивачем свого права розпорядження належною їй на праві власності квартирою. Таким чином в судовому засіданні повністю доведено обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали б визнанню [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] , а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно, ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 18 липня 2019 року позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved