Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, та стягнення на її користь аліментів на її утримання, як дружини з якою проживає дитина, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO] трирічного віку тобто до [INFO] року. Свій позов мотивувала тим, що сторони 14.12.2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.12.2013 року зроблено запис №3346. [INFO] року у них народився син [PERSON], який проживає з матір'ю. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, відповідач залишив сім'ю та перейшов проживати до своїх батьків. Він має постійне місце роботи (працює юристом у Вищому професійному училищі №11 м. Вінниці), але матеріальної допомоги ні дружині ні дитині не надає. Інших неповнолітніх та непрацездатних членів сім'ї, іншої родини, дружини та дітей у нього не має. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим позивач являється такою, що потребує допомоги, оскільки доглядає за сином [PERSON], [INFO]. Тому позивач просить стягнути із відповідача аліменти на її користь в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO], трирічного віку тобто до [INFO] року На момент звернення з позовом до суду шлюб між сторонами не розірвано. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити, вказавши, що на даний час вона перебуває у декретній відпустці та отримує від держави на дитину 860 грн. допомоги, цих грошових коштів критично не вистачає, оскільки її спільна з відповідачем дитина хворіє на атопічний дерматит, що потрібно лікувати. Дитині потрібно купляти різного роду харчові суміші, оскільки грудним молоком вона дитину не годує. Дитину потрібно одягати, розвивати, годувати, а грошей забезпечити нормальну життєдіяльність не вистачає. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині сплати аліментів на дитину в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів (заробітку) визнав у повному обсязі, зазначив, що бажає матеріально підтримувати свою малолітню дитину, щодо частки його доходу, яка повинна стягуватись на дружину, зазначив, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати на дружину аліменти в розмірі ? частки від всіх видів його доходів (заробітку), оскільки станом на даний час він здійснює погашення боргів за двома кредитними договорами, які він уклав з банками ще до реєстрації шлюбу. Тому з приводу визначення розміру його доходу, який необхідно стягувати на дружину до досягнення дитиною трирічного віку поклався на розсуд суду, однак зазначив, що частка, яку просить стягувати з нього позивач є для нього непомірно - великою. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14.12.2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.12.2013 року зроблено запис №3346. (а.с.6). [INFO] року у позивача та відповідача народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва до народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 03.07.2014 року відповідач є батьком [PERSON] (а.с.7). Позивач разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 15 січня 2015 року №181, виданою ТОВ «Житлово-експлуатаційне Об»єднання» (а.с.10). Позивач дитину утримує самостійно. З довідки про доходи №3, від 16.02.2015 року, наданої до суду відповідачем засобами поштового зв'язку, що видана Вищим професійним училищем №11 вбачається, що за останні шість місяців роботи відповідач по справі отримав дохід в розмірі 14 617,50 гривень. (середньомісячний дохід за серпень 2014 року - січень 2015 року становить 2 436,25 гривень (а.с.23). З довідки №2135222, виданої Вінницькою філією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.02.2015 року вбачається, що у відповідача по справі наявна кредитна заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 15 744,09 гривень. (а.с.24). Аналогічно, з повідомлення № 31/07/14 - 154, представленої відповідачем в судовому засіданні вбачається, що відповідач також являється боржником ТОВ «Прімоколект - Капітал», (м. Київ, бульвар Івана Лепсе 4) станом на 31.07.2014 року в розмірі 19976, 60 грн. (а.с. 25 - 28). Згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, зокрема потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, згідно ч.1 ст. 80 СК України присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працює на посаді юриста у Вищому професійному училищі №11 м. Вінниці (а.с.23). Суд приймає до уваги позицію відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини в такому розмірі, як про це просить позивач, оскільки він має заборгованість за кредитними договорами, що підтверджується належними та допустимими доказами, однак це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу, та доходить до висновку, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає його син - [PERSON] до досягнення ним трьох років, однак в меншому розмірі, ніж той про який просить позивач. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, має регулярний дохід, добрий стан здоров'я. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини і матеріально - фінансових можливостей відповідача, суд вважає за доцільне встановити розмір (аліментів) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частку від всіх видів доходу (заробітку) відповідача. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 вказаної Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У цьому зв'язку суд зважає на те, що відповідач по справі в цій частині позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, оскільки він бажає підтримувати свою дитину матеріально та відповідно згоден сплачувати аліменти на свою дитину у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги також те, що спільна дитина, проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обов'язок батьків по утриманню дітей, зважаючи також на повне визнання відповідачем позову в цій частині, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, що буде розумним та справедливим розміром, враховуючи матеріальне становище сторін по справі. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 19.01.2015 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial