Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на підставі договору дарування від 05 серпня 2014 року. 19.02.2013 року вона зареєструвала в зазначеній квартирі відповідача. Однак відповідач фактично більше одного року в квартирі не проживає, ніякої участі в утриманні квартири, сплаті комунальних послуг не здійснює, спільного господарства вони не ведуть і вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в тому числі і за відповідача. Ніяких особистих речей його в квартирі немає. Добровільно з реєстраційного обліку в даній квартирі він не знявся і в даний час місце його проживання їй невідомо. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 05.08.2014 року, [PERSON]. Як видно з копії особового рахунку, в квартирі [ADDRESS], крім позивачки зареєстрований відповідач [PERSON]. Як видно з акту ТОВ «Житло - Гарант» від 10.11.2014 року, в квартирі [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає з лютого 2013 року по даний час. Інформацію викладену в акті підтвердили сусіди позивачки, мешканка квартири [ADDRESS], [PERSON] та мешканка квартири [ADDRESS], [PERSON] Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючим в ній перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved