Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

\~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позову до суду. Позивачка \~ \~[PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить винести рішення у попередньому судовому засіданні, про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав повністю та просить винести рішення у попередньому судовому засіданні, про що надав письмову заяву. Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Від шлюбу сторони мають спільну дитину : доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії I - КЕ № 262152 від 11.07.2017 року (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, відповідачем порушені права малолітньої дитини на належне утримання до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, які передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, вважає за можливе у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України позовні вимоги позивачки щодо визначення розміру аліментів задовольнити повністю. \~У статтях 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. При визначенні суми стягнення аліментів суд, враховує потреби дитини вище вказаного віку, матеріальну можливість позивачки, щодо належного утримання дитини, матеріальне становище відповідача. При цьому, суд враховує можливість відповідача утримувати самого себе, а також те, що утримувати своїх дітей зобовязана також й мати. 08\~липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого нова редакція частини другої статті 182 Сімейного кодексу України закріплено, що\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до цього було 30%). На думку суду з урахуванням всіх вище зазначених обставин, існуючого на час розгляду справи прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, реальною для платоспроможності відповідача будуть аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам дитини відповідного віку, оскільки сплату аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідач [PERSON] визнає повністю. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із засад справедливості, виваженості, розумності, відповідно до вимог ст. 3 ч.1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved