Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору найму житлового будинку та виселення. Позивачка посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В цьому будинку з її дозволу проживають відповідачі, з якими у неї в укладено договір найму житлового приміщення на невизначений термін. На даний час вона хоче розірвати договір найму житла, оскільки має намір сама з дитиною поселитися в належний їй на праві власності житловий будинок і використовувати його для власних цілей. В зв'язку з цим у жовтні 2013 року вона направила відповідачам лист, в якому повідомила про необхідність звільнити житловий будинок після сплину трьохмісячного строку з дня одержання письмового повідомлення, яке відповідачі отримали 26 жовтня 2013 року. Після сплину визначеного строку відповідачі відмовляються в добровільному порядку виселитися із житлового будинку, тому просить в судовому порядку розірвати договір найму житла та виселити відповідачів із належного їй житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав повністю. Просить розірвати договір найму житла та виселити відповідачів із належного позивачці на праві власності житлового будинку без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечують, що житловий будинок [ADDRESS], в якому вони проживають, не належить їм на праві власності. Хто є власником житлового будинку на даний час, їм невідомо, але, коли у листопаді 1998 року вони вселилися у спірний житловий будинок, то власником житлового будинку був дід відповідачки [PERSON] та позивачки, які є рідними сестрами, [PERSON] В [INFO] дід помер. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була його дочка, а мати відповідачки [PERSON] та позивачки [PERSON] Чи оформлялося спадкоємцями померлого [PERSON] право на спадщину у встановленому законом порядку, їм не відомо. З позивачкою вони ніякі угоди з приводу користування житловим будинком не укладали. Не заперечують проти звільнення житлового будинку, але їм необхідно час для підшукання іншого житла. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачів, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Рівненським обласним БТІ 11 жовтня 2010 року. Право власності на вказаний будинок у позивачки виникло внаслідок договору дарування житлового будинку, який був укладений 28 вересня 2010 року між нею та [PERSON], яка в свою чергу отримала цей будинок в спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Гощанською районною держаною нотаріальною конторою 03.07.2008 року за реєстровим № 1534. Вказаний договір дарування нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 28.09.2010 року за реєстровим № 2149. В спірному житловому будинку на даний час проживають відповідачі. Строк проживання їх у житловому будинку не визначався, тому в даному випадку має місце договір найму, укладений на невизначений строк. Відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 3 ст.168 ЖК України передбачає, що договір найму житлового приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, зайняте наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до положень ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживают з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. В даному випадку позивачкою дотримано порядок позасудового врегулювання спору. В жовтні 2013 року нею відповідачам було направлено письмове попередження про розірвання договору житлового будинку, що підтверджується копією письмового попередження, та розписками відповідачів про отримання такого попередження. З рекомендованих повідомлень вбачається, що всі відповідачі отримали письмове попередження про розірвання договору найму житла 26 жовтня 2013 року. З цього часу до дня звернення позивачки до суду пройшло понад 3 місяці. Відповідачі вимоги позивачки про звільнення житлового приміщення не виконали. З позовних вимог вбачається, що жиле приміщення, зайняте відповідачами, необхідне позивачці для проживання їй та членам її сім'ї, оскільки вона сама проживає тимчасово у кімнаті в гуртожитку. Дану обставину підтвердив у судовому засіданні представник позивачки. Відповідачі даний факт не заперечують. За таких обставин відповідачі підлягають виселенню із займаного ними житлового будинку в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved