Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 400 грн. до 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на даний час аліменти в розмірі 400 грн. не задовольняють наявних потреб дитини та не відповідають діючому в Україні рівню цін та інфляції, також вони не відповідають законодавчо встановленим нормам нижчої границі розміру аліментів на дитину не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Іншої допомоги батько не надає, хоча більше року назад виїхав до Російської Федерації де працює і з дитиною понад рік не спілкується. Також відповідач не добросовісно виконує покладені на нього обовязки щодо утримання дитини, має борг за січень 2017 року, також замість призначених аліментів у сумі 400 грн. надходять на банківський рахунок у сумі 398 грн. 13.03.2018 до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про зміну розміру аліментів, в якому відповідач не погоджується із зазначеними вимогами позивача, адже факти викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. У відзиві відповідач наголошує на тому, що він є інвалідом 2-ї групи з 2009 року, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК № 187876 [PERSON] 10 ААБ, він не працює внаслідок тяжкого захворювання, тому вимушений жити лише на соціальну допомогу, яку надає йому держава. Також він наполягає на тому, що не ухиляється від законного обовязку піклуватися про дитину та регулярно виплачує позивачці аліменти. На підтвердження цього до відзиву додає Виписку з карти виплат від 18.01.2018 року і просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, додавши до викладеного у позові, що аліменти призначені у твердій грошовій сумі і не індексуються, як це передбачено законодавством, а тому це дуже маленька сума для утримання дитини. Представник позивача наголосив на тому, що аліменти у розмірі 400 грн. це дуже маленька сума для утримання дитини і надавши фотографії, які зроблені з інтернет сторінки Інстаграм відповідача, підкреслив, що всім зрозуміло про те, що відповідач працює у м. Москва, де зараз проживає, але відсутня можливість надати підтвердження про це та підтвердження про розмір його доходу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримавши наданий відзив на позов, та пояснила, що її син є інвалідом, не працює і тому не має змоги сплачувати аліменти у більшій ніж призначено сумі, підтвердивши, що син дійсно проживає у м. Москва, але він там не працює, проживає за рахунок своєї цивільної дружини та її батьків. Вислухавши сторони, перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 312339 від 05.03.2013 року (а.с. 8). За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 31.08.2016 року у справі № 636/2555/16-ц (провадження № 2/636/1444/16) з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, або до зміни майнового та сімейного стану сторін (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку зі зміненням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Згідно наданої довідки до акту МСЕК серії 10 ААБ № 187876 [PERSON] має другу групу інвалідності (а.с. 41). В довідці у висновку про умови та характер праці зазначено, що йому протипоказаний тяжкий фізичний труд, робота на висоті, біля вогнища, води та механізмів, що рухаються. Отже, відповідач має 2 групу інвалідності, але не позбавлений можливості працювати, окрім протипоказань, які зазначені у довідці. Представник відповідача з приводу наданих позивачем фотографій, які начебто вказують на те, що відповідач дійсно працює, ніяких заперечень та спростувань не надала. Також представником відповідача надана медична документації про хворобу відповідача і наголошено про його постійне лікування кожний рік у стаціонарному відділенні, останній з яких за 2016 рік. Крім того, представник відповідача підтвердила, що відповідач останній раз був на території України влітку 2017 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років 1 492,00 грн., віком від 6 до 18 років 1 860,00 грн. Нести відповідальність по утриманні дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, тобто з нього стягуються аліменти, суду не надані, хоча надана копія довідки інвалідність відповідача, проте він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі - 1300 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а тому визначає аліменти в розмірі 1300 грн. Позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2016 роком, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial