Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, зазначивши, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, шлюб розірваний 12.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, життям дитини не цікавиться, матеріально утриманням доньки не займається. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року з відповідача на її користь на утримання доньки стягнуті аліменти. Її донька росте і потребує всебічного розвитку. На даний час у неї зявилась можливість відвезти доньку на відпочинок до Німеччини, а батько дозволу не дає. У звязку із чим вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO], безпідставною, дозволити їй без згоди батька [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини [PERSON] за межі України та на її виїзд до Німеччини з 01.06.2016 року по 15.09.2016 рік, допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, поштою надійшла заява від позивачки про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому\~суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради - в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, надали заяву про залишення позовних вимог на розсуд суду та розгляд справи у відсутності їх представника. Представник третьої особи Обухівського РВ ДМС України в Київській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Шлюб розірваний 12 серпня 2009 року (свідоцтво про розірвання шлюбу І-НО № 165477). На теперішній час у позивачки [PERSON] виникла необхідність виїхати разом із донькою за межі України до Німеччини, з метою відпочинку та оздоровлення доньки у її супроводі без згоди батька. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, зокрема якщо хтось із них перебуває у надзвичайній ситуації. Після розірвання шлюбу донька проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні. Позивачка створює для дитини необхідні умови для повноцінного життя та розвитку. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 13.11.2015 р. № 2703 доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у звязку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Окрім фізичного, духовного та морального розвитку дитини, позивачка [PERSON] має намір забезпечити дитину відпочинком, який пов'язаний з виїздом за межі України. Відповідно до\~\~ ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою\~\~ Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991 року\~\~в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~\~ постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено можливість перетинання громадянами України, які не досягли 16-річного віку, державного кордону за лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду\~\~про\~надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~\~ Конституцією України\~\~ та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що відсутність згоди з боку батька щодо виїзду неповнолітньої доньки за межі України в супроводі матері суперечить вимогам ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України, Конвенції про права дитини, та порушує право неповнолітнього як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч.1\~\~ст.313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. Тому\~\~вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд\~\~дитини за кордон без згоди батька підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. Зважаючи на обставини справи суд знаходить можливим\~\~надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та надати дозвіл на виготовлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини. Окрім того, ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Розглядаючи позовну вимогу про визнання безпідставною відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки, суд зауважує, що такий спосіб захисту не передбачений Цивільним кодексом України. Крім того, відсутність згоди, якою обґрунтовує свої вимоги позивач, та наявність відмови є по своїй суті різними обставинами. За таких підстав позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позовні вимоги в частині негайного виконання рішення суду також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ст. 368 ЦПК України рішення суду підлягає виконанню лише після набрання законної сили. Положеннями ст. 367 ЦПК України визначений перелік рішень яких суд допускає негайне виконання. Втім рішення суду у цій справі до такого переліку не належить. Тому слід також відмовити у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial