Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 16.05.1998 року у Золочівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у сторін народилося двоє дітей, одна з яких, на даний час, є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач зазначає, що за останні п'ять років життя з відповідачем стало нестерпним. Він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, застосував щодо неї фізичне насильство, принижував її честь і гідність, виражаючись нецензурними словами, в тому числі, в присутності сторонніх осіб та їх дітей, що негативно впливає на психісний стан останніх. Вказує, що втратила до відповідача усі почуття, примирення між ними неможливе і такий шлюб суперечить її інтересам. В підготовче засідання позивач не зявилася, подавши при цьому заяву, якою просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, якою просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 028256, сторони зареєстрували такий 16.05.1998 року у Золочівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис № 49. Із копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 265645 вбачається, що у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3,4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідач визнав позов, заявивши про це в заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуваннямобставин, викладених у позовній заяві, а саме того, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між сторонами, негативна поведінка відповідача, та з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини сторін, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сімю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у звязку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задовольнити. Крім того, з врахуванням положень ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача в користь позивача 352,40 гривень судового збору.

Outcome: approved