Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна. В поданому до суду 12 жовтня 2015 року письмовому клопотанні, позивачка уточнила свої позовні вимоги та просить суд стягнути на свою користь з відповідача грошову компенсацію в сумі 148224,50 грн. за вартість будівельних матеріалів та будівельних робіт використаних при будівництві садового будинку розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Калинівка, ЖКС «Дорожник», вул. Педагогічна, ділянка №20, а також стягнути судові витрати понесені нею за період розгляду справи. При цьому посилається на те, що з 09 листопада 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 23 грудня 2010 року. Під час перебування у шлюбі ними\~ було розпочато будівництво будинку на земельній ділянці №20 по вул. Педагогічній, ЖКС «Дорожник», с. Калинівка, Комінтернівського р-ну, Одеської обл., яка належить відповідачу. На закупівлю будівельних матеріалів та на оплату будівельних робіт використаних при будівництві садового будинку, позивачем та відповідачкою були витрачені кошти з їх спільного сімейного бюджету. Виходячи з розміру вартості робіт та будівельних матеріалів, які були використанні при будівництві вищезазначеного садового будинку та з урахуванням положень цивільного законодавства України, позивачка вважає, що має право на отримання компенсації їх у сумі 148224,50 грн. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2007 року по 23 грудня 2010 року. Шлюб було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року по справі №2-13929/10. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №959412 виданого 07 травня 2007 року, був власником земельної ділянки площею 0,060 га, кадастровий номер 5122781700:01:002:0144, розташованої за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Калинівка, ЖКС «Дорожник», вул. Педагогічна, діл. №20. З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №746383 виданого 06 квітня 2012 року, власником земельної (кадастровий номер 5122781700:01:002:0144), розташованої за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Калинівка, ЖКС «Дорожник», вул. Педагогічна, діл. №20, згідно договору дарування від 16 березня 2012 року є [PERSON]. На вищезазначеній земельній ділянці розташований садовий будинок, який згідно технічного паспорту виготовленого Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації 17 жовтня 2014 року, складається з: тераси пл. 22,3 кв.м., передпокою пл. 22,8 кв.м., сан. вузлу пл. 3,9 кв.м., літньої житлової пл. 9,6 кв.м., літньої житлової пл. 9,6 кв.м., усього 68, 2 кв.м. Позивачка стверджує, що будівництво зазначеного садового будинку вона та відповідач почали ще під час сумісного проживання, на закупівлю будівельних матеріалів та оплату будівельних робіт, використаних при будівництві садового будинку, були витрачені кошти з їх спільного сімейного бюджету. Заперечуючи проти задоволення позову, сторона відповідача зазначала, що позивачкою не доведено належним чином придбання саме нею будівельних матеріалів та їх використання безпосередньої на будівництва садового будинку, розташованого за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Калинівка, ЖКС «Дорожник», вул. Педагогічна, 20. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням позивачки, судом було призначено у справі будівельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої отримано висновок №968 від 28.05.2015 р., у якому на запитання суду, експертом було надано відповідь, що за результатами проведених досліджень, можливо припустити, що будівництво садового будинку №20 по вул. Педагогічна, СМ «Дорожник», в с. Калинівка, Комінтернівського району Одеської області розпочато в кінці 2009 року на початку 2010 року. Крім того, позивачкою надавались до суду копії квитанцій та накладних з придбання будівельних матеріалів починаючи з січня 2010 року. Надаючи свої пояснення та заперечуючи проти задоволення позову, сторона відповідача не надала суду жодного підтвердження своїм запереченням, у звязку з чим суд вважає їх безпідставними та недоведеними. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд трактує всі сумніви на користь позивачки та вважає, що будівництво садового будинку за адресою: Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Калинівка, ЖКС «Дорожник», вул. Педагогічна, 20, було розпочато під час шлюбу позивачки та відповідача, у звязку з чим закупівлі будівельних матеріалів та оплата будівельних робіт проводились за кошти спільного сімейного бюджету. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги докази, які свідчать про час набуття позивачкою та відповідачем будівельних матеріалів, суд, вважає, що дійсно, вони відносяться до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до п 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) передбачено ст. 63 СК України. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісній власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Між сторонами не існувало ні договору про розподіл майна, ні шлюбного контракту, тому суд визнає, що майно, яке є предметом цього спору належить сторонам в рівних частках кожному по 1/2 частині. Стаття 71 СК України регламентує, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом не було встановлено жодної істотної обставини для того, що б провести розподіл спільного майна подружжя інакше, ніж у відповідності до ст.71 СК України. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ч\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Частиною 4 ст. 71 СК України також визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи\~№968 від 2805.2015 р., вартість робіт та будівельних матеріалів, які використовувались при будівництві садового будинку №20 по вул. Педагогічна, СМ «Дорожник», в с. Калинівка, Комінтернівського району Одеської області, на дату проведення експертизи становить 296449,00 грн. Таким чином вартість 1/2 частини вищезазначених будівельних робіт та матеріалів становить 148224,50 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошової компенсації в сумі 148224,50 грн. вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт використаних при будівництві садового будинку розташованого за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Калинівка, ЖКС «Дорожник», вулиця Педагогічна, ділянка №20, є обґрунтованими, доведеними, у звязку з чим такими, що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи вимогу позивачки щодо стягнення з відповідача судових витрат (сплачений судовий збір, вартість виготовлення технічного паспорту, сплата за проведення судової експертизи), суд повинен зазначити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача. З наданих доказів судом встановлено, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати а саме: витрат по сплаті судового збору у розмірі 1711,35 грн. (одна тисяча сімсот одинадцять гривень 35 копійок), витрат по оплаті за проведення експертизи у розмірі 2509,20 грн. (дві тисячі пятсот девять гривень 20 копійок) та витрати по сплаті вартості виготовлення технічного паспорту у розмірі 300,00 грн. (триста гривень 00 копійок). На підставі викладеного та

Outcome: approved