Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з нею проживає її онук [PERSON] , [INFO] , батьки якого (відповідачі) тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно [PERSON] , призначити її опікуном дитини та стягувати з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн щомісячно з кожного. У судове засідання з`явилися позивач [PERSON] , представник третьої особи Цимбалюк О. В. та представник третьої особи Менська І. В., які підтримали позов, а також відповідач [PERSON] . Відповідач причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подавала, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово сповіщалася належним чином. Під час підготовчого провадження у судовому засіданні 05 грудня 2019 року повідомила, що за станом здоров`я не може належним чином доглядати за дитиною. Позивач та представники третіх осіб підтримали позов. Відповідач зазначив, що заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав, однак підтвердив, що дійсно не відвідує сина, понад рік матеріальної допомоги не надає. Під час судового розгляду справи повідомив суду, що з відповідачем [PERSON] дійсно не проживає однією сім`єю понад рік; мешкає у своїх батьків у селі Новий Завод Пулинського району; допомагати сину матеріально не має змоги, оскільки не працевлаштований. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] має інвалідність другої групи (а.с. 71). Згідно з висновком Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21 серпня 2019 року № 612 відповідачі життям та здоров`ям сина не цікавляться, утриманням та вихованням дитини не займаються, не піклуються про фізичний, духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не відвідують ДНЗ, не забезпечують медичний догляд та лікування сина (а.с. 4). Відповідно до висновку Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 23 грудня 2019 року № 893 [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини [PERSON] , не займається його вихованням, не створює належних умов для його проживання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує її харчовими продуктами та речами першої потреби, алкогольними напоями не зловживає (а.с. 45-46). Згідно з висновком органу опіки та піклування Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області [PERSON] участі у виховання дитини не приймає, а [PERSON] без поважних причин на декілька днів залишає сина [PERSON] та не виконує своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини. [PERSON] здійснює догляд за онуком [PERSON] , працевлаштована. Орган опіки та піклування вважає доцільним призначення [PERSON] опікуном [PERSON] (а.с. 101-102). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] , повідомила, що останній проживає разом із нею та чоловіком, раніше надавав дитині допомогу харчовими продуктами, однак понад один рік ніякої допомоги не надає, оскільки не має постійного заробітку, а також не відвідує дитину. Свідок [PERSON] повідомила, що з народження дитини її батьки вихованням не займаються. Вихованням дитини займається позивач. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст. 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання [PERSON] , [INFO] ; зокрема, ухилення від піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, а також від готування його до самостійного життя, у зв`язку з чим, дійшов висновку про потребу у позбавленні відповідачів батьківських прав стосовно їхньої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, встановлюється опіка, піклування (ч. 1 ст. 243 СК України). Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 2 ст. 243 СК України). Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 3 ст. 60 ЦК України). Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України). З огляду на наведене, зважаючи на те, що [PERSON] , [INFO] , позбавлений батьківського піклування, а [PERSON] є повнолітньою дієздатною особою та практично здоровою (а.с. 70), має постійне місце проживання та постійний заробіток (а.с. 72), враховуючи особисті якості останньої, її здатність до виховання дитини та ставлення до неї, суд вважає за потрібне встановити опіку над [PERSON] та призначити його опікуном [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (реч. 1 ч. 3 ст. 166 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, реч. 1 ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). З огляду на наведене, враховуючи матеріальне становище відповідачів, суд дійшов висновку про необхідність у стягненні з [PERSON] та [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 грн щомісячно з кожного, оскільки саме такий розмір, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також суд, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь держави по 384,20 грн судового збору.

Outcome: partial