Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. Її коштів недостатньо для утримання доньки, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі розміром 750 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні засіданні позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі розміром 650 гривень щомісячно, починаючи з 05 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючися на те що він не має постійного місця роботи та стабільного матеріального доходу. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку свого обовязку як батько дитини, чим порушує її інтереси і право на отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому інтереси дитини підлягають до судового захисту у відповідності до вимог ст. 181 СК України, так як домовленості між сторонами про способи виконання батьками обовязку утримувати дитину не досягнуто. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час сторони проживають окремо одне від одного, при цьому дитина проживає з матірю позивачкою у справі і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконкому Білозірської сільської ради Черкаського району № 665 від 05.03.2015 року. Крім того, невизнання позову відповідачем [PERSON] не звільняє його від обовязку як батька утримувати його неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] постійного місця роботи не має, тобто має мінливий, нерегулярний дохід, а тому суд вважає доцільним стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Щодо розміру стягуваних аліментів, то при його визначенні суд враховує обставини вказані в ст. 182 СК України, а також прожитковий мінімум для дитини на утримання якої стягуються аліменти, встановлений законодавством України і вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 650 грн. щомісячно відповідає всім зазначеним вимогам. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved