Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до їх повноліття. В позовній заяві позивач вказала на наступне. Із відповідачем по справі вони перебували у шлюбі, який було розірвано 15.07.2014 року Близнюківським районним судом Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON]. Діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. На утримання дітей відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Місце роботи відповідача невідоме. Оскільки добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не бажає, що і змушує її звернутися до суду. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Позивач, в наданій до суду письмовій заяві, просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує, наслідки такого розгляду їй відомі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить інформація ГУ ДМС України в Харківській області про його зареєстроване місце проживання, яке співпадає із адресою вказаною в позовній заяві, повідомлення відділення «Укрпошти» про отримання ним судової повістки про виклик 22.01.2015 року. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає судову повістку відповідачу врученою належним чином. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін. Зі згоди позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони по справі перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 15 липня 2014 року, що підтверджується фотокопією рішення суду (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] на підтвердження чого свідчить фотокопії паспорта та свідоцтва про народження (а.с.5-6). Діти проживають разом із матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області (а.с.7). При визначені розміру аліментів суд враховує і обставини зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позов було пред'явлено 09.12. 2014 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ч.2 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір - 243,60 грн.

Outcome: approved