Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1998 року виданого на підставі рішення Житлово-комунального управління ДП Чорноморського суднобудівного заводу зареєстрованого в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентиризації» 07.04.1998 року (реєстровий запис №18978) квартири [ADDRESS] . Заявник в заяві вказав, що [PERSON] ( [PERSON] на момент видачі) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1998 року, виданого згідно рішення Житлово-комунального управління ДП Чорноморського суднобудівного заводу, зареєстрованого в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.04.1998 року (реєстровий запис №18978) на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . В результаті укладення договору купівлі-продажу від 20 лютого 2020 року, [PERSON] належить 3/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Ємельяновою Н.В., на праві приватної власності. Під час оформлення вищевказаного договору приватним нотаріусом була виявлена розбіжність в написанні дошлюбного прізвища позивачки в деяких документах, - прізвище прописано [PERSON] , замість [PERSON] . Так у Свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1998 року прізвище [PERSON] написане через «і» замість «и». Як наслідок, у рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-1471/2008 від 29.02.2008 року, прізвище [PERSON] написане також через «і» замість «и». В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав вимоги заяви та просив розглядати справу без його участі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно. За таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] ( [PERSON] на момент видачі) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1998 року, виданого згідно рішення Житлово-комунального управління ДП Чорноморського суднобудівного заводу, зареєстрованого в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.04.1998 року (реєстровий запис №18978) на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Окрім позивачки в приватизації прийняли участь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-1471/2008 від 29.02.2008 року за позовом [PERSON] були визначені рівні частки співвласників на квартиру [ADDRESS] - по 1/4 частині у праві спільної сумісної власності, в тому числі за [PERSON] . Згідно цього ж рішення [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] - 1/4 частину у праві спільної сумісної власності, та матері [PERSON] 1/4 частину у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . В результаті укладення договору купівлі-продажу від 20 лютого 2020 року, [PERSON] належить 3/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Ємельяновою Н.В., на праві приватної власності. Під час оформлення вищевказаного договору приватним нотаріусом була виявлена розбіжність в написанні дошлюбного прізвища заявниці в деяких документах, - прізвище прописано [PERSON] , замість [PERSON] . Так у Свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1998 року прізвище [PERSON] написане через «і» замість «и». Як наслідок, у рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-1471/2008 від 29.02.2008 року, прізвище [PERSON] написане також через «і» замість «и». У свідоцтві про шлюб (серія [NUMBER] ) від 26.12.2008 року прізвище [PERSON] до шлюбу пишеться « [PERSON] » на українській мові. У Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.02.2020 року №00025467808 зазначене прізвище до шлюбу [PERSON] на українській мові. Органом державної реєстрації актів цивільного стану від 26 листопада 2020 року (серія [NUMBER] ) було видане Свідоцтво про народження (повторно) українською мовою із записом прізвища - « [PERSON] ». З аналізу вищезазначених документів очевидно що у в Свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1998 року при написанні дівочого прізвища [PERSON] допущено помилку. Разом з тим, з наданих до даної заяви копій документів підтверджується належність заявниці правовстановлюючих документів, та що видані вони були саме [PERSON] до шлюбу [PERSON] . У зв`язку із помилковим перекладом дівочого прізвища з російської на українську мову - « [PERSON] » замість « [PERSON] » (через «и»), в Свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1998 року, у заявниці на даний час, виникла певна невідповідність між правовстановлюючим документом та документами, які були видані на її ім`я. З метою виправлення такої помилки в позасудовому порядку у Свідоцтві про право власності на житло від 26.03.1998р., виданого Житлово-комунальним управлінням ДП Чорноморського суднобудівного заводу, [PERSON] були вчинені наступні дії. До Публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод», як правонаступника органу, який видав правовстановлюючий документ, подано заяву з проханням виправлення помилки в написанні її дівочого прізвища замість « [PERSON] » на « [PERSON] ». На вказану заяву було отримано лист-довідку, датовану 14.12.2020р. №01-34/542 від Арбітражного керуючого [PERSON] , яким повідомлено що орган, який видав Свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1998 року, а саме Житлово- комунальне управління ДП «Чорноморського суднобудівного заводу», ліквідовано, а ліквідатор ПАТ «Чорноморський суднобудівний завод» (що є правонаступником ДП «Чорноморський суднобудівний завод») не наділений повноваженнями виправлення такої помилки. Такий лист є доказом на підтвердження того, що до подання Заяви встановлення факту належності правовстановлюючого документу Заявник звертався до відповідних організацій з метою виправлення помилки, але йому в цьому було відмовлено через ліквідацію Житлово-комунального управління ДП «Чорноморського суднобудівного заводу», що робить неможливим внесення відповідних виправлень у Свідоцтво про право власності на житло від 26.03.1998 року. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факт належності правовостановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення нею права власності, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved