Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Київський районний відділ у м. Одесі Головного управління державної міграційної служби в Одеській області, в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Позивачка вказує, що відповідач - [PERSON] є її сином та зареєстрований у вказаній квартирі. Однак позивачка стверджує, що [PERSON] вже понад 10 років разом з нею квартирі [ADDRESS] не проживає, а його реєстрація в квартирі призводить до значних витрат по сплаті комунальних послуг. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, грошові кошти на сплату комунальних послуг не надає, а позивачка є людиною похилого віку, інвалідом 2-ої групи, та не в змозі нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, вона звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 12.11.2014року позивачка не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, однак її представник надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується актом складеним ЖБК «Ільічівський-29», який наявний в матеріалах справи. Представник третьої особи про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому № 004881 від 04 листопада 1999 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Зазначене свідоцтво було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 08.02.2000року під №335 стр. 70 кн. 35к (а.с. 6 на звороті). З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 05.02.2014року за №15, виданої ЖБК «Іллічівський» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, з 05.10.1998року [PERSON] - її син, [PERSON] - її донька, [PERSON] - її онук (а.с. 4). Відповідно до акту сусідів від 05 травня 2014 року, який посвідчений головою ЖБК «Іллічівський-29», [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживає не менш як останні два роки (а.с. 16). Крім того, з довідки ЖБК «Іллічівський-29» від 24 червня 2014року за №1/14 вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2012року по теперішній час (а.с. 15). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved