Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тростянецького районного суду від 16.01.2009 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.12.2008 року. Дані аліменти менші від 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Просила суд збільшити суму розміру стягуваних аліментів, що підлягають стягненню на її користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову і до досягнення сином повноліття та витрати на правову допомогу в сумі 300,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд за обставин, викладених в позові його задовольнити. Додатково суду пояснила, що ціни на споживчі товари значно зросли, збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідно віку. Розмір стягуваних аліментів є незначним, її матеріального становища разом із сплачуваними аліментами 350,00 грн. щомісячно на задоволення мінімальних потреб дитини не вистачає. Відповідач [PERSON]М в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що його матеріальне становище не змінилось. Він перебуває на обліку в Тростянецькому центрі зайнятості, живе за рахунок тимчасових заробітків, від обовязку утримувати сина не ухиляється та не заперечує проти збільшення розміру стягуваних аліментів до 500,00 грн. Витрати на правову допомогу визнає в сумі 150,00 грн. В решті позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON]С, [INFO] (а.с.4). Відповідно до копії виконавчого листа №2-831/2008 від 26.01.2009 року виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 350,00 грн. щомісячно до його повноліття (а.с.6). Згідно довідки Тростянецького районного центру зайнятості Вінницької області №0221/976 від 13.06.2016 року [PERSON] станом на 13.06.2016 року перебуває на обліку як безробітний (а.с.34). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Вінницької області №62 від 11.02.2016 року разом із позивачем проживає її син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки ТОВ «Україна-Т» №143 від 13.06.2016 року позивач [PERSON] працює підсобним робітним на току ТОВ «Україна-Т» з 26.05.2016 року по даний час (а.с.33). Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 80 ч. 3, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та у інших випадках передбачених цим Кодексам. Згідно ст. 223 ЦПК України в разі набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру платежів. Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і досягнення сином повноліття. Як встановлено в судому засіданні позивач на момент винесення Тростянецьким районним судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини перебувала у декретній відпустці, на даний час позивач офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, тобто матеріальне становище отримувача аліментів покращилось. Матеріальне становище платника аліментів не змінилось. Відповідач офіційно не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, а тому суд не вбачає підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково. Не заперечив щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, вказавши, що спроможний сплачувати аліменти в сумі більшій ніж 350 грн. на користь дитини. Доводи позивача про збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як підстава для збільшення розміру стягуваних аліментів суд до уваги не приймає, оскільки дана обставина не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів у відповідності до норм Сімейного кодексу України. Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також часткове визнання відповідачем заявленого позову, враховуючи найвищі інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд приходить до висновку про збільшення розміру стягуваних аліментів в межах суми визнаної відповідачем - 500,00 грн. Вимога позивача про встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів, а саме не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до задоволення не підлягає. Виконавчий лист №2-831/2008, виданий на підставі рішення Тростянецького районного суду від 16.01.2009 року підлягає відкликанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі 150,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial