Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмірів аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог позичка послалася на те, що вона з 22 серпня 2009 року по лютий 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Судовим наказом від 22 вересня 2010 року (справа 2-н-328/10), виданим Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області, на її користь на утримання сина з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення судового наказу про стягнення аліментів її доходи значно зменшилися. Вона перебуває на обліку у Дружківському міському центрі зайнятості з 03.02.2020 та має статус безробітного. Крім того, значно зросли потреби дитини. Син навчається у четвертому класі Дружківської загальноосвітньої школи І-Ш ступені школи № 7, де не отримує безкоштовне харчування, вона сплачує за харчування у школі 70 грн щотижнево, що складає 280 грн на місяць. Син також відвідує басейн, вартість абонемента на відвідування басейну складає 280 грн на місяць. Крім того, дитина відвідує групу «Карате», вартість занять на місяць становить 300 грн. Також, коли дитина хворіє, вона вимушена нести витрати на лікування. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере. Для навчання в школі - купівлі одягу, взяття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Такі витрати вона несе самостійно. Вона придбала дитині шкільне приладдя вартістю 400 грн та купує додаткові зошити, ручки та ін. впродовж навчання. Також дитині необхідно посилене повноцінне харчування, придбання необхідних речей, форменого одягу, костюмів. Грошей, які вона отримує, їй недостатньо для підтримання нормальної життєдіяльності, купування продуктів, речей першої необхідності для сина. Також дитина розвивається, йому цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї та ін. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку, та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей її духовних та культурних потреб. Крім того, значно зросла вартість продуктів харчування. На теперішній час розмір аліментів на утримання дитини, які вона отримує, становить 1000,00 грн, що є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він працює у ПАТ «Покровський дінасовий завод», інших дітей на утриманні та вихованні не має. Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с. 39-41), в якому просив відмовити у позові в повному обсязі, посилаючись на те, що від свого обов`язку щодо утримання сина [PERSON] , він, як батько, не відмовляється. На виконання судового наказу, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 22.09.2010, з його заробітної плати утримувалися кошти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а після законодавчої зміни мінімального розміру аліментів - в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивачки на зміну розміру прожиткового мінімуму в січні 2020 року та отримання нею суми аліментів менше, ніж 50 % від цього розміру є недоречним, оскільки роздруківка руху грошових коштів, на яку вона посилається, визначає суму безготівкового нарахування, яка по суті є аліментами, як 1103,45 грн в січні 2020 року, що свідчить про відповідність цієї суми визначеній частці, встановленого на зазначену дату прожиткового мінімуму, а не 1000 грн, як зазначає позивачка. Вважає, що розмір аліментів, який визначено у відповідності до ст. 182 СК України та який ним сплачується на утримання сина є достатнім для задоволення його потреб, в тому числі купівлі продуктів харчування, одягу, оплати навчання тощо. Посилання [PERSON] на необхідність сплати абонементів на відвідування басейну та секції «карате» вважає необґрунтованим, оскільки відвідування даних факультативів не є природною потребою дитини, а також не є обов`язковим чи рекомендованим лікарем заходом. Стосовно аргументів позивачки щодо хворобливості дитини, повторно зазначає, що сума аліментів - це є сума, яка встановлена законом для утримання дитини і вважається обґрунтованим розміром. Утримання дитини, в свою чергу складається з витрат на різні категорії природних потреб, в тому числі на лікування хвороб. Зокрема, зазначає, що на щастя, їх син хронічних хвороб не має та на обліку з такими хворобами не знаходиться, що виключає необхідність щомісячних обов`язкових додаткових витрат на лікування. Як вбачається з аргументів позовної заяви, у позивачки не підтверджено факт зміни сімейного стану, як на те вказує ст. 192 СК України. Посилання [PERSON] щодо зменшення її доходів у зв`язку із статусом безробітної, відсутністю наразі роботи та перебування на обліку у Дружківському міському центрі зайнятості є необґрунтованими та такими, що не підлягають розгляду як поважні, оскільки позивачка є молодою, здоровою та працездатною особою і не має фактичних та юридичних перешкод для працевлаштування і отримання доходу, який задовольнить потреби її та додаткові потреби їх спільної дитини. Доводи позивачки щодо його можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, а також щодо відсутності в нього інших дітей на утриманні та вихованні є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Так, він дійсно працює пресовщиком в ПАТ «Покровський динасовий завод», тобто є найманим працівником робочої професії, і його заробітна плата є середньостатистичною для нашого регіону, не набагато більшою, ніж мінімальна. Тобто він не має власного бізнесу, не є навіть ФОП і не має інших формальних ознак «заможної» особи. Крім того, він знаходиться у повторному шлюбі з [PERSON] з 11 липня 2014 року. Проживає з дружиною та її дітьми від попереднього шлюбу ( [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]) у с. Перше Травня Покровського району Донецької області. Тобто, фактично вони є однією сім`єю, і він, як голова і чоловік [PERSON] , утримує свою дружину та її дітей. Зокрема, дочка його дружини - [PERSON] , [INFO], є особою з інвалідністю з дуже тяжким захворюванням, яке потребує постійного коштовного лікування для підтримки стану здоров`я та нормального життєвого стану в цілому. Не дивлячись на відсутність родинного зв`язку, дитина входить до складу його сім`ї, і він вимушений утримувати її, як чоловік її матері та як особа, яка фактично здійснює її виховання (як батько). Також, їх спільна з позивачкою дитина зареєстрована разом з ним за адресою: [ADDRESS] , в якому вони з сином зареєстровані, належить його матері [PERSON] . Факт реєстрації дитини за вказаною адресою покладає на нього додаткові обов`язки щодо сплати вартості комунальних послуг, які нараховуються згідно встановлених законодавством норм споживання за відсутності приладів обліку на такі послуги, а саме: вартості послуги водопостачання та водовідведення (прилад на цю послугу відсутній) та послуги вивезення твердих побутових відходів. До того ж, цей факт перешкоджає його матері отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Тому вартість комунальних послуг сплачує він, оскільки [PERSON] є його дитиною, сплата нарахувань за користування комунальними послугами на дитину, є в цьому випадку його обов`язком. А турбота та утримання батьків похилого віку, в свою чергу також передбачена діючим законодавством, в т.ч. СК України. Пункт 5 ст. 183 СК України визначає такі частки від заробітку, які підлягають стягненню з того із батьків, з ким проживає дитини, зокрема, на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімум на дитину відповідного віку. З огляду на вказану норму закону немає жодних підстав для стягнення з нього на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, оскільки у них одна спільна дитина. Позивачка відповідь на відзив не надала. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2020 року відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.20). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2020 року витребувано з Публічного акціонерного товариства «Красноармійський Динасовий Завод» довідку про розмір середнього заробітку [PERSON] (а.с.61-62). Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність (а.с.37). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглянути у його відсутність. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом установлено, що малолітній [PERSON] , народився [INFO] у с. Бересток Костянтинівського району Донецької області, його матір`ю є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.8). Малолітній [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не є спірним в цій справі. 22 вересня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ № 2-н-328/10, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви до повноліття дитини (а.с.6). Розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON] за листопад 2019 року склав 1053,70 грн, за січень 2020 року склав 1103,45 грн, що підтверджується роздруківкою з терміналу фінансової установи (а.с.15). Вирішуючи виниклий між сторонами спір з приводу утримання дитини, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України в редакції Закону України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.5). Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зокрема, значене погіршення матеріального становища отримувача аліментів може бути підставою для його вимоги про збільшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отримувати належне утримання - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивачкою доведено погіршення її матеріального стану у зв`язку із набуттям нею 03.02.2020 статусу безробітної, що підтверджується довідкою Дружківського міського центру зайнятості № 598/02 від 06.02.2020 (а.с.13). Крім того, позивачкою доведена та обставина, що з часу стягнення аліментів, змінилися та зросли потреби дитини, зокрема, щодо відвідування спортивних секцій (а.с.12), харчування у шкільній їдальні (а.с.14), купівлі продуктів харчування (а.с.10), шкільного приладдя (а.с.11). Зазначені обставини у відповідності до ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має офіційне місце роботи та отримує середню заробітну плату у розмірі 12 111,47 грн (а.с.71), перебуває у повторному шлюбі з [PERSON] (а.с.45), яка має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу (а.с.46,43), та вважає можливим збільшити розмір стягуємих аліментів до ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, а тому, на думку суду, має можливість забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а належний та достойний рівень життя. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходить з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За таких умов, стягнення аліментів у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що в середньому буде дорівнювати 3027,87 грн, на думку суду, забезпечить інтереси та потреби дитини та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. За наведених вище обставин, суд відхиляє сторони відповідача про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача щодо необхідності утримання ним ще двох дітей - дочки та сина його дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], оскільки закон покладає на особу обов`язок по утриманню лише тих дітей, законним представником яких вона є. Відповідачем не надані докази того, що ці дитини ним усиновлені або він є їх законним представником за інших законодавчо визначених підстав. Крім того, суд не приймає доводи відповідача щодо сплати ним вартості комунальних послуг за дитину з огляду на те, що будь-яких належних доказів на підтвердження цих обставин відповідачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено. За таких обставин, з урахуванням наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, присуджених до стягнення з [PERSON] за судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2010 року № 2-н-328/10 на утримання дитини [PERSON] з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням відповідно до ст.192 СК або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, аліменти у визначеному судом збільшеному розмірі мають стягуватися від дня набрання дійсним рішенням законної сили. Тож, позов необхідно задовольнити частково. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судовий збір відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial