Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначає, що вона є власником Ѕ частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім неї, іншими співвласниками квартири по ј, є її дочка [PERSON] та онук [PERSON] , які є зареєстровані в даному будинку. Крім них, в даній квартирі є також зареєстрований і відповідач, який доводиться її колишнім зятем. Останній був зареєстрований у квартирі за згодою усіх власників. Однак, останній близько шести років у квартирі не проживає, оскільки виїхав на проживання в королівство Іспанія. Точна адреса його місця проживання їй невідома. З того часу він жодного разу не приїжджав, зв`язків з ним ні вона, ні інші члени її сім`ї не підтримують. При цьому зазначає, що відповідачу ніхто не чинив перешкод у проживанні в даній квартирі. Відповідач жодних витрат по утриманні житла не несе, а лише створює для неї, як для власника майна, перешкоди в повноцінному володінні житлом. Зважаючи на викладене, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування даним житлом та примусово зняти його з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання через оголошення на сайті судова влада, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. [PERSON] , [PERSON] , які були залучені судом, як треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 20.12.1999 року Золочівським МБТІ, власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , по ј є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Із копії будинкової книги на квартиру по [ADDRESS] , судом встановлено, що за даною адресою з 24.04.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 29.11.2018 року, 13.02.2019 року, 03.04.2019 року, 06.12.2019 року, складених комісією Золочівської міської ради Львівської області, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , однак останній за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, щопостійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником чи співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , останній не проживає в квартирі близько шести років. Відомості про те, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні квартирою, відсутні. З врахуванням того, що позивач є співвласником квартири, її дочка зареєструвала шлюб із відповідачем, у зв`язку з чим він був зареєстрований у спірній квартирі, однак шлюб між ними розірвано, відповідач не проживає у квартирі близько шести років, а тому право відповідача на користування цією квартирою підлягає припиненню, на вимогу власника цього майна. Водночас, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. З врахуванням вищезазначеної норми, дане судове рішення про позбавлення [PERSON] права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] ,вже є підставою для його зняття з реєстрації місця проживання, а тому вказане питання додаткового вирішення не потребує. Відтак, позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку до задоволення не підлягають. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що понесені останньою по сплаті судового збору.

Outcome: partial