Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала на те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON], яка в 1973 році отримала дозвіл на його перебудову. В 1976 року [PERSON] завершила будівництво нового будинку, але право власності на нього не зареєструвала. При цьому старий житловий будинок був знесений. Після смерті [PERSON] [INFO] року спадщину у виді житлового будинку прийняла її донька, [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Але право власності на житловий будинок [PERSON] за життя також не зареєструвала. Після смерті [PERSON] [INFO] року лише вона, позивач, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з матір'ю. Однак, оформити свої спадкові права на житловий будинок після смерті матері вона не має змоги через, через те, що право власності на житловий будинок не зареєстроване. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але подала суду заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також висловила свою згоду з позовними вимогами. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату і місце розгляду справи. В судовому засіданні встановлене наступне. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 23 липня 1966 року державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори, житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих № 2 від 18 січня 1973 року було задоволено заяву [PERSON] та надано їй дозвіл на перебудову житлового будинку з умовою знесення старого будинку. На виконання вказаного рішення [PERSON] були оформлені акт від 19 жовтня 1973 року про розбивку в натурі на місцевості фундаменту нового будинку, дозвіл від 19 жовтня 1973 року на проведення робіт та типовий проект на новий будинок. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 17 квітня 2015 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] в період з 1976 по 1987 роки були збудовані житловий будинок літ. «А-1» з мансардою літ. «Мс» загальною площею 116,8 кв.м, житловою площею 65,90 кв.м, підсобною (допоміжною) площею 39,10 кв.м, з верандами літ. «а» і «а1» та ганком літ. «а2», а також надвірні будівлі і споруди: гараж літ. «Б», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «Я». Згідно з довідкою Люботинського БТІ від 17 травня 2015 року новий житловий будинок збудований згідно з рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих № 2 від 18 січня 1973 року та проектної документації, але право власності на такий житловий будинок в бюро не зареєстровано. Згідно з записами в будинковій книзі, в житловому будинку на час завершення будівництва житлового будинку в 1976 році за адресою: [ADDRESS], мешкали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30 липня 2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], був збудований та набутий [PERSON], а отже такий будинок не є самовільно збудованим. [INFO] року [PERSON] померла, про що було видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 04 січня 1995 року. За заповітом від 02 липня 1991 року, посвідченим державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, номер в реєстрі 3-90, [PERSON] все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці, [PERSON] За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву від 24 липня 2015 року після смерті [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт [PERSON] від 02 липня 1991 року за реєстр. № 3-90 не змінено та не скасовано. Відповідно до ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, донька [PERSON] - [PERSON] постійно, з 1966 року, зареєстрована і мешкає за адресою: [ADDRESS]. Суд вважає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадщину в подальше управління та володіння, оскільки продовжила використовувати житловий будинок для проживання зі своєю сім'єю. Мати позивачки, [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області [INFO] року. За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], з заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ніхто не звертався, заповіти від імені померлої не посвідчувались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з надвірними будівлями прийняла її донька, [PERSON], яка постійно проживала разом з матір'ю на час її смерті та від прийняття спадщини не відмовилася у встановлений законом шестимісячний строк. Інші спадкоємці першої черги, які мали право на прийняття спадщини разом з позивачем, відсутні. Аналізуючи докази, суд вважає, що у зв'язку з підтвердженням факту прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON], позивачу [PERSON] у порядку спадкування за законом має належати житловий будинок з надвірними будівлями в цілому. За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved