Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про одержання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без дозволу батька, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2002 року по 19.12.2005 року. [INFO] року в них народилася донька - [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. На теперішній час позивачка перебуває у іншому шлюбі. До жовтня 2014 року вони з дитиною проживали у м. Дебальцеве Донецької області, проте у зв'язку з проведенням на вказаній території антитерористичної операції, були вимушені переїхати до м. Артемівська, де і проживають на даний час разом з дитиною та чоловіком. Під час проведення у м. Дебальцеве Донецької області антитерористичної операції, де позивачка перебувала з дитиною, остання зазнавала нервові переживання, що призвело до погіршення психічного та нервового стану дитини. Позивачка прийняла рішення про тимчасовий виїзд на період літніх канікул до її рідних, які проживають на території Російської Федерації. Чоловік цілком підтримує це рішення позивачки, оскільки бачить, що дитина нервує, боїться, що бойові дії відновляться та їм знову прийдеться змінити місце перебування. Проте позивачка не має можливості реалізувати своє рішення та виїхати за кордон разом з дитиною, оскільки відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон: його місце перебування їй невідомо, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, звернулись на адресу суду з письмовими заявами, у яких просили справу розглянути під час їх відсутності. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. В письмовій заяві, наданій на адресу суду, позивачка позовні вимоги підтримала (а.с. 28). Відповідач в письмовій заяві, наданій на адресу суду, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував (а.с. 23). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про одержання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без дозволу батька знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19.12.2005 року був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). Від цього шлюбу у сторін народилася дитина, а саме: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Частиною 3 статті 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07 травня 2014 р. № 152. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 (із змінами і доповненнями), передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На підставі викладеного,

Outcome: approved