Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 04 червня 2011 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За останній рік між ними постійно виникали незгоди, що негативно впливало на їхні відносини та виховання дітей. Останніх півроку вони між собою не спілкуються. Її неодноразові намагання налагодити нормальні відносини не дали позитивних наслідків. Вони припинили сімейні відносини, сім'я розпалася, кожен живе окремо своїм особистим життям. Вважає, що їхнє подальше спільне життя при таких обставинах є неможливим, а формальне збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Просить розірвати укладений шлюб, а неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з нею. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони 04 червня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 61, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]) та дочка [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам сторін. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги позивачки визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом із матір'ю, то суд приходить до переконання, що цю позовну вимогу слід також задовольнити з огляду на наступне. Згідно з ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, що підтверджується його власноруч написаною заявою, то суд приходить до переконання про можливість визначити місце проживання дітей разом з матір'ю за місцем її проживання. На підставі наведеного та

Outcome: approved