Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 02.10.1999 року проживає в шлюбі з відповідачем, від якого в 2006 році народилася донька, а в 2006 році - син. Через постійні сварки та непорозуміння шлюбні відносини з відповідачем припинилися, фактично з квітня 2012 року проживають окремо. Останній не приймає участі у вихованні дітей. Допомогу на їх утримання він також не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. В судовому засіданні відповідач заявлені вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 02 жовтня 1999 року в управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис №1525 (а.с.5). Позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 05.07.2000 року (а.с.10) та [PERSON], [INFO] (а.с.11). Приймаючи до уваги наявність дітей, особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На даний час неповнолітні діти проживають з позивачкою (а.с.14), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Позивач працює в територіальному центрі соціального обслуговування Новозаводського району м.Чернігова та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 3 442,61 грн (а.с.13). Також позивач перебуває на обліку в Чернігівському обєднаному УПФУ та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, повязаного з Чорнобильською катастрофою у розмірі 1 413,82 грн (а.с.15). Крім того, позивач перебуває на обліку в УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради та отримує допомогу дітям інвалідам у розмірі 1 130 грн (а.с.14). Відповідач мешкає окремо, працює водієм в ДУ Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 3 177,06 грн (а.с.26). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей (а.с.12), стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобовязань, визнання відповідачем позову та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2016 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн за вимоги про стягнення аліментів та судовий збір в розмірі 551,20 грн за вимоги про розірвання шлюбу, від сплати якого звільнена позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved