Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 11 березня 2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені з 04.06.2016 року, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Проти винесення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, просив задовольнити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 березня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Молочанським міським виконавчим комітетом Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 березня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 вересня 2011 року, актовий запис № 33. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подр ужжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище відповідачу залишити теперішнє - «[PERSON]». Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв'язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved