Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис щодо заборгованості [PERSON] , яким було вирішено стягнути заборгованість за період 08.03.2018 року по 01.03.2020 року в сумі 46 661,80 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1700 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 44 961,80 гривень. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на таке. Виконавчий напис було вчинено 24 травня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року№ 662 визнано незаконним та не чинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 24 травня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Нотаріусом вчинено виконавчий напис після трьох років з дня виникнення права вимоги, що є прямим порушенням частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до підпункту 1.1. та 1.3. Договору № 401711 від 08.03.2018 року Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 1700 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики за цим Договором складає 11 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до Договору) до 19.03.2018 року. В свою чергу виконавчий напис був вчинений 24 травня 2021 року тобто із пропуском строку майже на місяць, що є прямим порушенням положень частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Згідно частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на викладене, строк позовної давності за спірними вимогами був пропущений відповідачем, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості. За умовами частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. У відповідності до підпунктів 1.5.1. - 15.2. Договору, протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3. Договору, розмірі основних процентів складає 0 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3. цього Договору. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений договором, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1. Договору, проводиться за фактично кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 3,8 процента від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Тобто, виходячи з умов договору, відсоткова ставка становить 0 % і тільки після пред`явлення Позикодавцем вимоги шляхом розміщення у особистому кабінеті, Позичальник зобов`язаний сплатити 3,8 % за кожен день прострочення. Однак нотаріусом не було враховано, що жодні вимоги Позикодавцем не розміщувались та не пред`являлись, відтак Відповідач не мав права нараховувати вказані відсотки, а нотаріус вчиняти виконавчий напис щодо стягнення таких відсотків. Більше того, навіть якщо припустити, що така вимога була розміщена (хоча невідомо коли) то і в такому випадку розрахунок відсотків є невірним, оскільки навіть при розрахунку відсотків з 08.03.2018 року по 01.03.2020 року, за ставкою 3,8 %/день (64,60 грн.) аж ніяк сума відсотків не буде становите 46 661,80 грн., а тому сума вказана у виконавчому написі є невірною та чим керувався відповідач та нотаріус при розрахунку взагалі не зрозуміло. Позивачу не надсилались вимоги про усунення порушення, а тому нотаріусом порушено положення підпункту 2.4. Порядку. Відповідно до підпункту 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він с відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Жодного повідомлення або ж вимоги позивач не отримувала, що вчергове свідчить про незаконність вчиненого нотаріусом виконавчого напису. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. у місті Вишневе, Київської області 24 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 51520. На вказану позовну заяву позивача стороною відповідача - ТОВ «Веллфін» надано відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Так, позивачем не залучено до розгляду справи Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), де перебуває у стадії примусового виконання виконавче провадження 65778448 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 51520 від 24.05.2021 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» у розмірі 46 661,80 грн. Таким чином, вищезазначений відділ мав бути третьою особою, суб`єктом цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у розпочату провадженням справу для захисту особистих суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів, що у свою чергу може порушити права відділу. [PERSON] за кредитним договором № 401711 від 08.03.2018 року взяла грошові кошти в сумі 1700,00 грн. та у строк до 08.04.2018 року була зобов`язана сплатити відповідну суму запозичених коштів. Вищезазначений кредитний договір був визнаний [PERSON] шляхом його підписання за допомогою ЕЦП, а оскільки - електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівняний до власноручного підпису або печатки, відповідний договір можна вважати укладеним належним чином. Документи, підписані за допомогою ЕЦП, мають таку саму юридичну силу, як і звичайні. Таким чином, відповідач надав позивачу у встановлено порядку за договором грошові кошти, у свою чергу позивач їх отримав. У встановлені строки позивачем не були внесені обов`язкові платежі, передбачені договором та кошти станом на 23.11.2021 року відповідачу сплачені так і не були. Позивач грубо прострочив платежі, а відповідач у свою чергу понісши збитки у зв`язку з простроченням заборгованості, такі як: сума кредиту, несплачені відсотки, штраф, пеня, був змушений звернутися до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Самі дії позивача щодо невиконання істотних умов договору призвели до вчинення виконавчого напису та примусового стягнення заборгованості. В свою чергу відповідачем неодноразово повідомлялось позивачу про необхідність сплати коштів та про порушенні за договором строки. Позивачем було повністю проігноровано такі вимоги. Задоволення даного позову буде грубо порушувати законні права та інтереси ТОВ «Веллфін» повністю нехтуючи кредитним договором № 401711 від 08.03.2018 року, який підписаний позивачем та ним же порушений. ТОВ «Веллфін» вважає, що подані документи підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем та повне ігнорування позивачем вимог договору та норм закону. Позивач запозичивши грошові кошти жодним чином не вчинив будь-якої дії, спроби на погашення суми боргу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Лісков А.І. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» - Домбровська В.О. в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву зазначила, що просить справу розглянути в її відсутність, врахувавши обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис щодо заборгованості [PERSON] , яким було вирішено стягнути на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за період 08.03.2018 року по 01.03.2020 року в сумі 46 661,80 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1700 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 44 961,80 гривень (а.с. 7). Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього головним державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Федоринським С.П. 14.06.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 15 - 16) та постанову про арешт коштів боржника (а.с. 17 - 18). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, та зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року№ 662 визнано незаконним та не чинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 24 травня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Нотаріусом вчинено виконавчий напис після трьох років з дня виникнення права вимоги, що є прямим порушенням частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до підпункту 1.1. та 1.3. Договору № 401711 від 08.03.2018 року Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 1700 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики за цим Договором складає 11 днів, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до Договору) до 19.03.2018 року. В свою чергу виконавчий напис був вчинений 24 травня 2021 року тобто із пропуском строку майже на місяць, що є прямим порушенням положень частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Згідно частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на викладене, строк позовної давності за спірними вимогами був пропущений відповідачем, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості. За умовами частини 1 статті 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом позивачем [PERSON] сплачено 908 грн. 00 коп. судового збору та 454 грн. 00 коп. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с. 1, 14). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Веллфін» на користь позивача підлягає стягненню 1362 грн. 00 коп. судового збору. Доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved