Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Під час підготовчого розгляду справи позивач подала заяву про зміну підстав позову(а.с.62). В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач вказує, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст.391 ЦК України вона як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном від порушень, не повязаних із позбавленням володіння. На підставі ст.. 391 ЦК України вона звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Адже вона має перешкоди в оформленні та отриманні субсидії за комунальні платежі та опалення. Існує невідповідність нормі житлової площі на одну особу в її будинку встановленій нормі у ст. 47 ЖК України, що є також перешкодою для користування нею своєю власністю та тривалі неприязні між нею та відповідачем. Відповідач колишній чоловік, шлюб з ним розірвано рішенням суду від 06.10.2014 p. Жодних договорів (як в усній так і в письмовій формі) про проживання відповідача в її житловому будинку після їх розлучення не було. Після розлучення вони з відповідачем спільного господарства не вели, з липня 2016 р. в житловому приміщенні будинку [ADDRESS] відповідач не проживає. Добровільно здійснити дії по припиненню реєстрації місця проживання відповідач не бажає. Право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком [ADDRESS] ) підлягає припиненню на її вимогу як власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст. 406 ЦК України відповідно до якої сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивач просить суд винести рішення яким: визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в будинку [ADDRESS] який є її приватною власністю. В суді позивач та її представник позов підтримали, просять його задовольнити. Представник відповідача в суді уточнені вимоги позивача визнав, не заперечив щодо їх задоволення. Суду представник відповідача пояснив, що її довіритель має місце проживання, проживає із матір`ю в селі Збруч Кам`янець-Подільського району. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником будинку [ADDRESS] згідно договору дарування від 03.10.1972 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.1982 р.(а.с.6-9). Сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 16.12.1972 р. який розірвано рішенням суду від 06.10.2014 р.(а.с.10). Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16.04.2018 р. по справі № 676/6474/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - юридичне управління Кам`янець-Подільської міської ради, про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили 22.05.2018 р., в задоволенні позовних вимог позивача заявлених на підставі ст.405 ЦК України було відмовлено. Згідно наданих суду позивачем доказів відповідач в її житловому будинку після винесення вищевказаного рішення по справі № 676/6474/17 не проживав, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 26.04.2018 р.(а.с.12), від 15.05.2018 р.(а.с.13), від 10.07.2018 р.(а.с.14), від 09.07.2019 р.(а.с.15). Згідно довідки настоятеля монастиря Згромадження Пасіоністів від 25.07.2019 р. відповідач постійно проживав при монастирі з 18.04.2018 р. по 10.07.2019 р.(а.с.16). За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ч.2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи ті обставини, що: представник відповідача в суді позов визнав, визнання позову не суперечить закону, представником визнано позов з врахуванням його повноважень; відповідач після винесення рішення суду по справі № 676/6474/17 в належному позивачу будинку не проживав більше року, спроб вселитися в житловий будинок позивача до 15.07.2019 р. не вживав(відповідно до змісту постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.08.2019 р. по справі № 676/5206/19(а.с.83-85)), з позовом до суду про вселення звернувся 25.10.2019 р. який залишив залишив без розгляду; відповідач забезпечений іншим житлом в с.Збруч Кам`янець-Подільського району; сторони перебувають тривалий час в неприязних відносинах оскільки відповідач неодноразово після розірвання шлюбу вчиняв протиправні дії відносно колишньої дружини, що підтверджується довідкою Кам`янець-Подільського відділу поліції(а.с.71), копією постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.07.2015 р.(а.с.82); в будинку позивача який містить дві житлові кімнати існує невідповідність нормі житлової площі яка припадає на одну особу нормі встановленій у ст. 47 ЖК України; реєстрація відповідача в будинку позивача перешкоджає їй оформити субсидію, розпоряджатися своїм майном, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved