Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №57 в будинку №1А по вул.. Велика Набережна (50 років СРСР) в м. Кременчуці. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності серія САЕ № 340686 на праві приватної власності належить 3/4 частина квартири [ADDRESS]. Інша 1/4 частина вказаної квартири на праві власності належать її малолітньому сину [PERSON] на підставі договору про припинення права на аліменти на дитину у зв»язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 16.02.2018 року. Згідно довідки про склад сімї № 5068/32 від 16.07.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані вона, її син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік, про що складено відповідні Акти представниками обслуговуючої організації ТОВ «Житлорембудсервіс». Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сімї відповідачу не чинили і не чинять. Через реєстрацію в помешканні Відповідача вона змушена нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються на фактично зареєстрованих осіб. Крім того, через реєстрацію Відповідача за її адресою його доходи впливають на розмір призначеної їй житлової субсидії. [PERSON] вимушена значні кошти витрачати на оплату послуг, які нараховуються на Відповідача, а на її утриманні перебуває малолітній син. Вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 57 в будинку № 1А по вулиці 50 років СРСР в місті Кременчук у звязку з тривалою, понад один рік відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому вона, як власник 3/4 часток вказаного житла та законний представник її сина [PERSON] - власника ? частки житла, змушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач здійснює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №9353709 від 13.09.2013 року, яке видане 13.09.2013 року Реєстраційною службою Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області [PERSON] на праві власності належить 3/4 частка, а [PERSON] належить 1/4 частка квартири [ADDRESS]. Відповідно до договору про припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно від 16.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №677, припинено право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Тобто судом встановлено, що на даний час, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №9353709, яке видане 13.09.2013 року Реєстраційною службою Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області та договору про припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно від 16.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №677, [PERSON] на праві власності належить 3/4 частка, а неповнолітньому сину сторін [PERSON] на праві власності належить 1/4 частка квартири [ADDRESS]. Як вбачається із довідки, виданої ТОВ «Житлорембудсервіс» 16.07.2018 року за вих.№5068/32, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. Актом №712 від 02.06.2017 року та Актом №621 від 16.07.2018 року, які складені працівниками ТОВ «Житлорембудсервіс» встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі №57, яка знаходиться в будинку №1А по вулиці Велика Набережна в м.Кременчуці з березня 2017 року по теперішній час. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється сусідом позивачки. З березня 2017 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] А в м. Кременчуці не проживає та з цього часу відповідача у квартирі він не бачив. До квартири позивача він не заходив, а тому йому невідомо чи маються особисті речі [PERSON] в квартирі. Зі слів позивача йому відомо, що [PERSON] живе в іншому місці. Причини не проживання [PERSON] йому невідомі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач по справі його сестра. Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] А в м. Кременчуці не проживає більше року, комунальні платежі не сплачує. Він відвідує сестру 2-3 рази на місяць і жодного разу [PERSON] не бачив. Спілкувався з сином сестри та [PERSON], який йому повідомляв, що батько з ними не живе. Позивач також неодноразово йому повідомляла, що [PERSON] з ними не проживає. Згідно ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч.1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які \~мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб. Ч.1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи те, що як встановлено судом, право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру припинено, останній не проживає в квартирі №57 в будинку №1 А по вул.Велика Набережна в м.Кременчуці Полтавської області з березня 2017 року, тобто більше року, а також те, що судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved