Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини ycix видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свою вимогу пояснила тим, що малолітній син знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка з сином проживає окремо від відповідача.\~ Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, вихованням сина не займається. Оскільки відповідач добровільно допомогу не надає, що змушує її подати позов про стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала і просить їх задоволити. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи належним чином про що свідчить копія оголошення, розміщеного на офіційному сайті судової влади. Суд, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.04.2005 року, згідно свідоцтва про шлюб від 15.04.2005 р. Серія [NUMBER] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.12.2008 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 01.06.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 статті 181 СКУ передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СКУ визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: матеріальне становище дитини та платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю і знаходиться\~ на її утримані. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, вихованням сина не займається. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За ч.1 п.1\~ст.367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved