Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування [ADDRESS] В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] в м. Старобільськ Луганської області. В даному домоволодінні зареєстрована її донька [PERSON], яка вже декілька років мешкає за іншою адресою. Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачці володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй домоволодінням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Факт належності домоволодіння [ADDRESS], позивачці [PERSON] підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, копіями договорів дарування. Те, що відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області № 479 від 14.08.2015 року, копією домової книги. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У судовому засіданні встановлено, що договорами дарування житлового будинку позивачка [PERSON] набула право власності на житло, а саме домоволодіння [ADDRESS] Відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою більше одного року. Право користування житлом вона набула, як член сім'ї, оскільки вона є рідною донькою позивачки [PERSON] Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд робить висновок, що відповідач [PERSON] добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] оскільки вона в своїй заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачки позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України,

Outcome: approved