Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку № 99 по вул.Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області. У належному їй будинку зареєстрований її рідний син - відповідач по справі [PERSON]. Відповідач не проживає у належному їй будинку з 2010 року, оскільки виїхав на постійне місце проживання у Російську Федерацію. Реєстрація відповідача за її місцем проживання не дає їй можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження будинком. Крім того, у неї виникають незручності, оскільки вона не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 99 по вул.Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обємі. Пояснила суду, що її син - відповідач по справі [PERSON] у 2009 році виїхав на заробітки у Російську Федерацію, має там свою сім'ю та не має наміру повертатися в Україну. Востаннє син приїжджав до неї у гості в 2010 році. Домовленості між ними про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності немає. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 99 по вул.Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 885280 від 23.01.2013р. та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112819, виданим 23.01.2013р. реєстраційною службою Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області. Як вбачається з довідки № 02/11.1-6212 від 14.12.2018р., виданої Здолбунівською міською радою Рівненської області, згідно відомостей органу реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знає сім'ю позивача з 2007 року, проживає по сусідству і часто буває у позивача вдома. Підтвердила, що син позивача [PERSON] проживає у Російській Федерації протягом останніх десяти років. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з травня 2013 року вона є сусідкою позивача, вони перебувають у дружніх стосунках і часто спілкуються. Стверджує, що за час знайомства з позивачем жодного разу не бачила її сина за місцем реєстрації проживання. Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки вони знають сім'ю позивача протягом багатьох років, постійно спілкуються з нею, підтримують дружні стосунки і часто бувають у неї вдома. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] понад шість місяців. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved