Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною фізичної особи [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; встановлення опіки та призначення [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , опікуном над недієздатною [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що [PERSON] є рідною тіткою заявника та стверджує, що остання, починаючи з молодих років хворіє хронічним психічним захворюванням, є інвалідом другої групи загальних захворювань та перебуває на обліку в Територіальному медичному об`єднанні «Психіатрія» в місті Києві (Київська міська клінічна психоневрологічна лікарня №1), у відділені №8 по догляду за хронічними хворими на психічні розлади. Має хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обслуговувати себе у побуті, тобто є недієздатною та потребує опіки. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.07.2019 відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. 22.10.2019 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва призначено по справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, судово-психіатричну експертизу, проведення якої, у встановлений законом строк, доручено судовим експертам у сфері судово-психіатричних експертиз Київського міського центру судово-психіатричної експертизи. На вирішення експерта поставлено питання: 1)Чи страждає [PERSON] , [INFO] , психічним захворюванням? Якщо так, то з якого часу і яким саме? 2)Чи є це захворювання [PERSON] , [INFO] , тимчасовим психічним розладом здоров`я або стійким психічним захворюванням? 3)Чи здатна [PERSON] , [INFO] , внаслідок цього захворювання усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними? 02.04.2020 від Київського міського центру судово-психіатричної експертизи надійшли матеріали цивільної справи та висновок судово-психіатричного експерта у відношенні [PERSON] . [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Орган опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому, від представника заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої остання просила розглянути справу без представника органу опіки і піклування повнолітніх осіб Солом`янської РДА. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ч.3 ст.297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу повинен встановлюватися відповідно до загальновизнаних міжнародник стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб. У цьому положенні також зазначено, що діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах безпосередньо не пов`язаних зі станом його або її психічного здоров`я. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року №6-384цс16. У рішенні «Руденко проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 та 4, стоїть у першому ряду фундаментальних прав, які захищають фізичну безпеку людини, та на її важливості у демократичному суспільстві (рішення у справах «Маккей проти Сполученого Королівства» (McKay v. the United Kingdom), та «Шторк проти Німеччини» (Storck v. Germany)). За практикою Європейського суду з прав людини («Агопян до України»), словосполучення «згідно із законом» пункту 2 статті 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції по суті робить посилання на національне законодавство та передбачає обов`язок дотримуватися його матеріально-правових та процесуальних норм (див. рішення від 30 вересня 2010 року у справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine)). Згідно з висновку судово-психіатричного експерта №142 від 03.03.2020, вбачається, що у теперішній час [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді Шизофренії параноїчної, безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект. Згіднро з наданою на експертизу медичною документацією, [PERSON] страждає на Шизофренію параноїдну з 1976 року. У теперішній час [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді Шизофренії параноїчної, безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект. За психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] - особа, про визнання якої недієздатною подано заяву, виявлено наявність стійких та значно виражених психічних і поведінкових порушень, які за своїм характером та ступенем вираженості, не здатна керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, потребує встановлення над нею опіки. Відтак суд приходить до висновку, що втручання у приватне життя [PERSON] , про яке йдеться, не суперечить національному законодавству та відповідає вимогам законності, передбачених статтею 8 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». Враховуючи викладене, суд вважає, що існують законні підстави для визнання [PERSON] , недієздатною. Згідно до ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2019 встановлено факт родинних зв`язків, а саме, що [PERSON] , [INFO] є рідною тіткою [PERSON] . Так, поданням органу опіки та піклування, яке є обов`язковим для вирішення питання судом про призначення опікуна, встановлюється доцільність призначення заявника опікуном над недієздатною особою, що проявляється в дослідженні обставин, які мають значення, а саме: чи є особа забезпечена матеріально та житлом, чи є медичні протипоказання для призначення її опікуном, як характеризується за місцем проживання, та який санітарно-гігієнічний стан утримання житла та чи задовільні житлово-побутові умови для проживання недієздатної особи. При призначенні опікуна, суд враховує подання органу опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.09.2020 №108-11906 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] . Медичних протипоказань для призначення заявника опікуном немає. Матеріально та житлом забезпечена, за місцем роботи характеризується позитивно. Санітарно-гігієнічні та житлово-побутові умови проживання задовільні. При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті, згідно з частиною 7 вказаної статті Кодексу. На підставі вищевикладеного, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved