Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 07 жовтня 2015 року у м. Туніс із громадянином Туніської Республіки [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. В сім`ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. З травня 2019 року шлюбні відносини між ними припинили своє існування, спільне господарство не ведеться. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Дій, визначених ст.\~178 ЦПК України\~відповідачем не вчинено. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюбу 07 жовтня 2015 року у місті Туніс Туніської Республіки, Акт №1629 ( а.с.8-12). Від сумісного\~життя сторони\~мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який, як вбачається із довідки № 5-1553 від 02.11.2020 Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрований та проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 7, 24). Частиною 2 ст. 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно із ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння з травня 2019 року. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, сторони спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved