Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач пояснює тим, що вона є власником житлового будинку № 43 по вул. Новоселівській у м. Золотоноша, Черкаської області на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 02.09.2004р. В даному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який в будинку не проживає. В добровільному порядку відповідач не бажає вирішити даний спір та виписатись з будинку. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не зявився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, не подав відзив, тому за вказаних обставин суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 02.09.2004 року, [PERSON] є власником будинку № 43 по вул. Новоселівській в м. Золотоноша, Черкаської області, що підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4644866 від 06.09.2004 року. У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії I-TN № 0264414 від 20.05.1997р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 20.05.1997р. З довідки голови квартального комітету від 20.06.2018р. вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO], за цією адресою зареєстрований [PERSON], але він не проживає за цією адресою. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON] від 20.07.2017р. та від 19.06.2018р. вбачається, що в будинку № 43 по вул. Новоселівській м. Золотоноша зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично з 10.08.2010 року не проживає. При обстеженні домоволодіння даного громадянина не виявлено, сусіди також підтверджують факт не проживання даного громадянина за вище вказаною адресою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не являється власником будинку № 43 по вул. Новоселівській в м. Золотоноша, Черкаської області, наймачем не являється, зареєстрований в даному будинку, але фактично не проживає там більше року, чим порушує право позивача на власність. Враховуючи вище викладене позов [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved