overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що подружні відносини між ними фактично припинені, вони не підтримують сімейно шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Сімейні стосунки налагодити не вбачається можливим, а у збереженні сімї жоден із них не зацікавлений. Основною причиною розпаду сімї є суперечливість характерів, різні погляди на життя та сімю, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довіри, втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного. У звязку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримала, при цьому, почснила, що сторони не проживають разом біля одного року. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснивши це тим, що по даному питанню сторони досягли згоди. За таких обставин, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 099138, виданим 02 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 листопада 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 138. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Петров», дружині «Петрова». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують протягом одного року. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач в силу того, що є інвалідом ІІ групи від сплати такого звільнена. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на сімейне життя, сімейні цінності та на ставлення один до одного, як подружжя. Впродовж останніх двох років вони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного побуту не ведуть, не спілкуються. Також зазначила, що пропонувала відповідачу подати заяву до відділу ДРАЦС, однак у запропонований нею день відповідач не прибув. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з гаявного в матеріалах справи поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 15 лютого 2021 року отримав ухвалу суду. 05 березня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2016 року Лопушненською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02 серпня 2016 року у Лопушненській сільській раді Кременецького району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 7. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі впродовж двох останніх років подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного побуту не ведуть, не спілкуються. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2019 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через його негативну поведінку - такий по відношенню до неї здійснював насильство, психологічний тиск, принижував гідність, застосовував фізичну силу, що проявлялося в спричиненні тілесних ушкоджень. У зв`язку з чим, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідач повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи отримав 19 квітня 2021 року, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву, як і будь-які інші заяви чи клопотання, суду не подав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2019 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 вересня 2019 року у Борщівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 147. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. Такі припинили шлбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати такого. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 2004 року. Від шлюбу мають двоє дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що на даний час сімейне життя між ними погіршилося, перестали розуміти один одного, все частіше стали виникати непорозуміння, які переростали у сімейні конфлікти, які відбувалися у присутності дітей. Крім того, дізналася що відповідач зраджує їй з іншою жінкою. Такі відносини призвели до того, що вони стали чужими людьми, будь-які почуття в неї до відповідача як чоловіка відсутні. За таких обставин вважає що шлюб став носити формальний характер, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач направила до суду заяву в електроній формі, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує, крім того зазначила що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 095925, виданого 06 листопада 2004 року Озерянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 06 листопада 2004 року у Озерянській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 14. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Мозиль». Від шлюбу мають двоє дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 квітня 2003 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що на протязі останніх кількох років, сімейне життя між сторонами погіршилося, вони перестали розуміти один одного. Відповідач все частіше став зловживати спиртним, виникали непорозуміння, які переростали в сімейні конфлікти, очевидцями чого були її батьки та син. Останнім часом викрадав із дому гроші. Повертаючись додому в нетверезому стані, влаштовував скандали та погрожував побиттям, обзивав нецензурними словами її та її батьків. Більше півтора місяця разом не проживають, відповідач почав переслідувати її. Життя стало нестерпним. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 078390, виданого 07 березня 2003 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 березня 2003 року у Кривченській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Горян». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2012 року, в якому у них народилися троє дітей, син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через пристрасть відповідача до алкоголю, з приводу чого між ними часто виникали сварки, під час яких відповідач неодноразово наносив їй побої, що відбувалось і в присутності дітей. Вказала, що протягом року сторони разом не проживають, будь-яких відносин не підтримують. Раніше зверталася до суду з заявою про розірвання шлюбу, де їм було надано строк для примирення терміном 2 місяці, після чого написала заяву про залишення позову без розгляду, з думкою що відповідач зміниться, однак цього не сталося. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в телефонограмі повідомив, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний, просив провести розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 083810, виданого 09 квітня 2012 року Пилипченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 09 квітня 2012 року у Пилипченській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Амбросійчук», дружині «Гринчук». Від шлюбу мають троє дітей, сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі більше року разом не проживають, спільного господарства неведуть, подружні відносини не підтримують. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2015 року, в якому у них народилися двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що після народження дітей, сімейне життя між ними значно погіршилось, вони перестали розуміти один одного, все частіше стали виникати непорозуміння, які переростали в сімейні конфлікти і все це відбувалося в присутності дітей. Відповідач ніде не працює і працювати не хоче, про неї та дітей не дбає. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, вони стали чужими людьми і у неї відсутні будь-які почуття до відповідача, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі. При цьому, зазначив, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого 10 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 листопада 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис №155. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові - «[PERSON]», дружині «[PERSON]». Від шлюбу мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на побудову сімейного життя та шлюбні обов»язки. Як наслідок, між ними зникло почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. На протязі останніх років між сторонами виникали часті сварки, які переростали у конфлікти. Психологічне та фізичне насилля з сторонни відповідача призвели до того, що сім»я фактично розпалася - на даний час подружні відносини не підтримують, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Поряд з тим зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з метою розірвання шлюбу, але відповідач в усній формі відмовлявся подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органу реєстрації актів цивільного стану, при цьому погрожував фізичною розправою. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 099001, виданого 10 серпня 2013 року Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 серпня 2013 року у Сапогівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 05. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Лапчук». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved