Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, у якому просить суд визнати домоволодіння №17-а, по вул.Коваленко в м.Старобільськ Луганської області - спільною сумісною власності подружжя, визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння №17-а, по вул. Коваленко в м.Старобільськ Луганської області, визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння №17-а, по вул. Коваленко в м.Старобільськ Луганської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 27 березня 2005 року. Крім того, [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, у якому просить суд встановити факт її проживання з [PERSON], однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 17 червня 1995 року по березень 2005 року, визнати домоволодіння №17-а, по вул. Коваленко в м.Старобільськ Луганської області - спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на домоволодіння №17-а, по вул. Коваленко в м.Старобільськ Луганської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 27 березня 2005 року. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що з 05 листопада 1978 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - відповідачів по справі. Рішенням міської ради від 24.08.1982 року її чоловікові було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва за адресою: вул. Коваленко 17-а в м. Старобільськ Луганської області. Вони разом за спільні кошти будували цей будинок, 17.08.1988 року вони отримали технічний паспорт на вказане домоволодіння. 16.06.1995 року шлюб між ними було розірвано і [PERSON] переїхав жити за іншою адресою, залишивши будинок їм з дітьми. Майнового спору між ними не було, а вони разом з дітьми залишились мешкати за вказаною адресою. Після розірвання шлюбу з 1995 року вони знову стали мешкати разом, разом вели спільне господарство, але шлюб не укладали, оскільки діти вже виросли і вони не вважали за потрібне реєструвати шлюб. 27 березня 2005 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Коваленко 17-а в м.Старобільськ, Луганської області. Спадкоємцями першої черги за законом є їх діти [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані і мешкають разом з нею за вказаною адресою, але від прийняття спадщини вони відмовляються, тому вона вважає, що має право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки вони разом будували та мешкали у вказаному будинку, а після смерті вона поховала чоловіка, тому вказане домоволодіння є їх з померлим спільною сумісною власністю. Раніше вона не зверталась для оформлення спадщини у звязку зі скрутним матеріальним становищем. У нотаріальній конторі вона не може оформити спадщину після смерті [PERSON] у звязку з тим, що пропустила строки звернення з заявою про прийняття спадщини,у звязку з чим вимушена звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], допитавши свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що вона знає позивача [PERSON], яка проживала з [PERSON] як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу після розірвання між ним шлюбу з літа 1995 року по день його смерті за адресою: вул. Коваленко, 17-а, м. Старобільськ. У березні 2005 року [PERSON] помер. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача [PERSON], яка проживала з [PERSON] як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу після розірвання між ним шлюбу з літа 1995 року по день його смерті за адресою: вул. Коваленко, 17-а, м. Старобільськ. 27.03.2005 року [PERSON] помер. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] у суду не викликають сумнівів, тому що вони не протиречать іншим показанням, а також доповнюють інші докази по справі. У судовому засіданні встановлено, що з 05 листопада 1978 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей - відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Старобільської міської ради від 24.08.1982 року [PERSON] було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва за адресою: вул. Коваленко 17-а в м. Старобільськ Луганської області. 17.08.1988 року [PERSON] було видано технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Коваленко, 17-а, м. Старобільськ Луганської області. 16.06.1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Проте після розірвання шлюбу вони знову стали мешкати разом, разом вели спільне господарство, але шлюб не укладали. 27 березня 2005 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Коваленко 17-а в м. Старобільськ, Луганської області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є їх діти [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані і мешкають разом з позивачкою [PERSON] у спірному будинку за вищевказаною адресою, але від прийняття спадщини вони відмовляються, про що свідчать їх заяви про визнання позову. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 17 червня 1995 року по березень 2005 року проживала разом з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 74 Сімейного кодексу України, - якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього кодексу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, - у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обєктом права спадкування є спадок. До складу спадщини входять ті права та обовязки, які переходять до спадкоємців. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає, що домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Коваленко, 17-а, м. Старобільськ Луганської області, є спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та позивача по справі [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом з [PERSON] за адресою: вул. Коваленко, 17-а, м. Старобільськ Луганської області та вона не заявила про відмову від спадщини після смерті [PERSON], то відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] та має право на спадкове майно після його смерті. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 60, 70, 74 СК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved