Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 25 жовтня 2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області. Від спільного шлюбу мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з ініціативи чоловіка між ними часто виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх син, що негативним чином впливає на його стан. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено. Шлюб носить формальний характер, сторони проживають окремо, подальше збереження сім'ї є неможливим, примирення неможливе, а тому, просила суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позов та просила його задовольнити, підтвердила обставини, що викладені у позові. В судове засідання відповідач не зявився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами\~глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно повторного свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 169583 сторони перебувають у шлюбі від 25 жовтня 2014 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 169. Від спільного шлюбу мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-БВ № 263484 від 15 березня 2016 року. З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сторони на даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Факт окремого проживання позивача та відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим, а тому шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved