Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 29 квітня 2011 року відповідач [PERSON], який являється її братом, позичив у неї гроші в сумі 15000 доларів США, які зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року. Про отримання в борг грошей відповідач написав розписку. Однак, після спливу дати повернення боргу, відповідач [PERSON] борг не повернув, на її неодноразові прохання про повернення боргу, повернув 5000 доларів США, а 10000 доларів США, що еквівалентно 270000 грн. відповідно до курсу валют Національного банку України, не повернув до цього часу. Позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь гроші в сумі 270 000грн., що еквівалентно 10 000 (десять тисяч) доларам США, а також судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але, відповідно до заяви, яка є в справі, просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу. Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 2011 року позивачка [PERSON] дала в борг відповідачеві [PERSON] кошти в сумі 15 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи. Таким чином, сторони уклали договір позики. Договір є обов'язковим для виконання всіма його учасниками, відповідно до вимог ст.526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства; ст.527 ЦК України, згідно якої боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто; ст.530 ЦК України, згідно якої, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (дата) виконання боржником зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства, ст.1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивачка свої зобовязання за угодою виконала, передавши відповідачеві зазначену суму, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує. Як вбачається з пояснень позивачки, викладених у позові, відповідач повернув їй добровільно кошти в сумі 5000 доларів США. Цей факт не заперечується відповідачем. Докази на підтвердження факту виконання умов договору відповідач суду не надав, хоча, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки кошти за договором позики в сумі 270 000 грн., що еквівалентно 10 000 (десять тисяч) доларам США. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд також вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2700 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved