Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 11.10.2016 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Секунської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , на даний момент разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи, що на примирення з відповідачем не згідна, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 19, 23), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст. 55 СК Українидружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст. 56 СК Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст. 105 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 110 СК Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони з 11.10.2016 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Секунської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с 6). Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). Позивач та відповідач на протязі одного року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « [PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved