Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири № 3 в житловому будинку № 15 за адресою: Богодухівський район, с. Первухінка, вул. Центральна та земельну ділянку площею 3,7394 га. (кадастровий № 6320855300:01:006:0060), розташованої на території Гутянської селищної ради Богодухівського району. Свої вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2013 року помер її чоловік [PERSON] і вона є спадкоємцем після його смерті за законом разом з сином [PERSON], який відмовився від частки у спадщині на її користь. Спадкове майно складається з частини квартири за адресою: [ADDRESS] та з земельної ділянки площею 3,7394 га. (кадастровий № 6320855300:01:006:0060), розташованої на території Гутянської селищної ради, Богодухівського району, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068862, виданого 17 грудня 2002 року. Згідно з витягом № НВ-6302315952015 від 21 грудня 2015 року земельна ділянка площею 3,7394 га. (кадастровий № 6320855300:01:006:0060), розташованої на території Гутянської селищної ради Богодухівського району, зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Квартира № 3 в житловому будинку № 15 за адресою: Богодухівський район, с. Первухінка, вул. Центральна, перебуває у власності [PERSON], [PERSON],[PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12 жовтня 2006 року. У встановлений законом строк після смерті чоловіка позивачка звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення їй було запропоновано представити свідоцтво про шлюб з спадкодавцем, паспорт та інші документи. Однак після предявлення документів виявилося, що в наданих документах існують розбіжності. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб прізвище позивачки та прізвище спадкодавця російською мовою записано як «Мирошниченко», згідно з паспортом позивачки її прізвище українською мовою записано як «Мирошниченко», а згідно з свідоцтвом про смерть її чоловіка прізвище українською мовою записано як «Мірошніченко». Тобто, існують розбіжності в написанні прізвища на українській мові між мною та чоловіком. Дана помилка виникла при невірному тлумаченні прізвища між українською та російською мовами. Вказані обставини перешкоджають позивачці отримати право на спадщину і не можливо юридично переоформити та зареєструвати спадкове майно на її імя, що змусило її звернутися до суду з позовом про визнання права, так як вона фактично вступила в управління та володіння цим майном, прийняла інше спадкове майно. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) В.П. та [PERSON] не зявились, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представники третьої особи Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно [PERSON] районного управління юстиції у Харківській області надав заяву про слухання справи за його відсутності, заперечень від нього не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову виходячи з наступного: Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №409559, виданого 11.09.2013 року Виконавчим комітетом Гутянської селищної ради Богодухівського району Харківської області, [PERSON] помер 11.09.2013 року у віці 53 років в с. Первухінка Богодухівського району Харківської області, актовий запис №33 від 11.09.2013р. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2006 року, виданого Гутянським селищним комітетом приватизації, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується також довідкою КП «[PERSON] БТІ» від 13.11.2015 року №208. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068862, виданого 17 грудня 2002 року [PERSON] районною державною адміністрацією, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,74 га. (кадастровий № 6320855300:01:006:0060), розташована на території Гутянської селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Обставина належності [PERSON]В зазначеної земельної ділянки підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6302315952015 від 21 грудня 2015 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36587036 від 11.02.2014 року, після померлого 11.09.2013 року [PERSON] [PERSON] держаною нотаріальною конторою 11.02.2014 року було заведено спадкову справу №54/2014. Проте нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжністю в написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця у документах, що підтверджують факт родинних відносин. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 492957, виконаному російською мовою, 23 липня 1992 року Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області зареєстровано шлюб між «Григоренко Натальей Николаевной», [INFO], уродженкою [INFO], та «Мирошниченко Владимиром Владимировичем», [INFO], уродженцем [INFO]. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище «Мирошниченко». В шлюбі народився син [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтво про народження серії V-ВЛ № 365921 від 01 жовтня 1992 року. При отриманні паспорту громадянина України прізвище сина було зазначено як на українській, так і на російській мовах «Мирошниченко». Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.ст. 12161218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки у суду не виникає сумнівів що позивач, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], що підтверджується зібраними доказами по справі обставина перебування їх у шлюбі, а в їхні прізвища в паспортах були записані не однаково в звязку різним перекладом з російської мови свідоцтва про укладення шлюбу. Крім того, відповідачі позовні вимоги визнали, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на зазначене в позові спадкове майно, а представник третьої особи не надав заперечень проти позову, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved