Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, вказавши, що між ними зареєстровано шлюб 07.03.2017 року ,що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ №154193, актовий запис № 200. Під час шлюбу у сторін народилася неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 274854, актовий запис № 91. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з початку 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Позивач з дитиною проживає окремо від відповідача. Примирення і збереження сімї між ними не можливе, тому шлюб необхідно розірвати, місце проживання дитини визначити з матірю, судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду клопотання, згідно якого прохає розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Враховуючи клопотання сторін, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 07.03.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ №154193, виданим 07.03.2017 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління у Полтавській області, актовий запис № 200. Дошлюбне прізвище позивача Кравченко. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 274854, виданим 19.01.2018 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління у Полтавській області, актовий запис № 91. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з початку 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Позивач з дитиною проживає окремо від відповідача. Примирення і збереження сімї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Кавлак». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено,що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, тому враховуючи згоду відповідача, суд вважає за можливе місце проживання дитини визначити з матірю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved