Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що 22 вересня 2016 року між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,2 м?, житловою площею 30,2 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1012. Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31589448 від 27.09.2016 16:06:06 щодо реєстрації права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. Після укладення договору купівлі-продажу відповідачі звільнили спірну квартиру, однак з реєстраційного обліку не знялися, незважаючи нате що тривалий в квартирі не проживають, позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляду справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання на повторний виклик суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідачки при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 22 вересня 2016 року посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1012, [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] «Продавець», з однієї сторони, та [PERSON] «Покупець», з другої сторони, уклали договір про таке: на умовах передбачений цим Договором, Продавець передав майно у власність Покупця, а Покупець прийняв у власність двокімнатну квартиру під номером 16 (шістнадцять), яка знаходиться у будинку номер 68 (шістдесят вісім) по вулиці Болгарській в місті Одесі Одеської області, загальна площа квартири 30,2 кв.м, житлова площа квартири становить 20,9 кв.м. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивачка надала суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, номер довідки 69112772, дата час формування 27.09.2016 року, з якої вбачається, що за позивачкою за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна, зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31589448 від 27.09.2016 року. З довідки (виписки із домової книги про склад родини та реєстрацію) № 209 від 02.02.2017 року, виданій КП ЖКС «Хмельницький», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Проаналізувавши вищенаведену довідку про стан сімї та прописку, суд приходить до висновку, що в квартирі належній на праві приватної власності позивачці по справі зареєстровані члени сімї колишнього власника квартири [PERSON]. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.ч.1-2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів\~\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,\~\~ або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивачка, як власниця житла, має право вимагати усунення будь-яких перешкод стосовно належного їй на праві власності нерухомого майна. Відповідно до висновків, що містяться в ухвалах у справах: № 6-10723 св 08, № 6-2778 св 08, № 6-55662 св 10, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, а отже припинення права приватної власності на будинок( квартиру) припиняє право членів його сімї на користування цим будинком (квартирою). Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved