Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,\~посилаючись на\~те,\~що вона являється власником будинку, що знаходиться по провулку Труда, буд. 31 в місті Черкаси на підставі договору дарування житлового будинку від 19.08.1998 року, який засвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 18.03.2003 року вона зареєструвала для проживання в будинку що знаходиться по провулку Труда, буд. 31 в м. Черкаси - свого сина громадянина [PERSON], який на даний час є відповідачем по справі. За останній 1 рік і 2 місяці відповідач по справі не зявляється по місцю реєстрації не проживає, участі в оплаті комунальних послуг та ремонті будинку не приймає, його місце знаходження їй не відомо. Його реєстрація в будинку не дає можливості оформити субсидію, тим самим спричиняє збитки та дискомфорт, оскільки вона несе додаткові витрати на житло, що для неї є суттєвим оскільки вона є пенсіонером і в неї інших додаткових доходів не має. Про те, що відповідач не проживає на протязі останнього 1 року і 2 місяців і майна його в будинку не має, можуть підтвердити свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за результатами чого складено довідку про склад сім'ї від 19.06.2018 року за № 99 та акт опитування свідків сусідів від 19.06.2018 року - не проживання відповідача громадянина [PERSON]. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Черкаси, провулок Труда, буд. 31. Зобовязати Виконком Черкаської міської Ради в особі Центра надання адміністративних послуг у м. Черкаси зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], за адресою: м. Черкаси, провулок Труда, буд. 31. Стягнути з відповідача суму судових витрат у розмірі 704,80 грн. 02.07.2018 року позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Черкаси, провулок Труда, буд. 31. Стягнути з відповідача суму судових витрат у розмірі 704,80 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобовязання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а повязаний з вирішенням питання щодо права на житло. Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником будинку, що знаходиться по провулку Труда, буд. 31 в місті Черкаси на підставі договору дарування житлового будинку від 19.08.1998 року, який засвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 18.03.2003 року позивач зареєструвала для проживання в будинку що знаходиться по провулку Труда, буд. 31 в м. Черкаси - свого сина громадянина [PERSON]. За останній 1 рік і 2 місяці відповідач по справі не зявляється по місцю реєстрації не проживає, участі в оплаті комунальних послуг та ремонті будинку не приймає, його місце знаходження їй не відомо. Його реєстрація в будинку не дає можливості оформити субсидію, тим самим спричиняє збитки та дискомфорт, оскільки вона несе додаткові витрати на житло, що для неї є суттєвим оскільки вона є пенсіонером і в неї інших додаткових доходів не має. Про те, що відповідач не проживає на протязі останнього 1 року і 2 місяців і майна його в будинку не має підтверджується довідкою про склад сім'ї від 19.06.2018 року за № 99 та актом опитування свідків сусідів від 19.06.2018 року про не проживання [PERSON] в будинку № 31 по провулку Труда в м. Черкаси. Тому є всі підстави вважати, що [PERSON] не користується житлом, де зареєстрований понад один рік без поважних причин. А тому, є всі правові підстави визнати його таким, що втратив право користування будинком № 31 по провулку Труда в м. Черкаси. Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснював, що дійсно в спірному будинку не проживає, комунальні послуги ним не сплачувались. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім'ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених обставин суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у належному позивачу будинку перешкоджає власнику в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, а відтак вбачає підстави для захисту порушеного права позивача в обраний ним спосіб - шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved