Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 грудня 2006 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] від шлюбу в них народилася дитина - [PERSON] . В 2010 році відносини між ними стали вкрай важкими. Розуміння життєвих питань були різними і погляди на сімейні обов`язки також не знаходили розуміння. 17 червня 2011 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області [PERSON] було засуджено до 11 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 08 липня 2011 року. За останньої відомою заявнику інформацією [PERSON] було направлено для відбування покарання до Мічурінської виправної колонії № 57. Подружні відносини між ним та заявником з 2010 року фактично припинилися. Спільного господарства вони не ведуть, жодної допомоги він не надає, спільного бюджету в них немає. Подальшого повернення до спільного проживання з [PERSON] заявник вважає неможливим. Сім`я фактично розпалася. Спільно набутого майна у них немає. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як визначено статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що 30 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації шлюбів 30.12.2006 року зроблено відповідний актовий запис № 698. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.3). [INFO] народився [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції (а.с.4). Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.06.2011 року [PERSON] за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави (а.с.9-16). Як вбачається з листа Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області №6342/201/01-2020 від 23.03.2020 року, здійснено перевірку відносно громадянина [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сіверськ Бахмутського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Наявна інформація за обліками обліково-довідкової картотеки УІАП ГУНП Донецької області, щодо притягнення громадянина [PERSON] до кримінальної відповідальності за вироком суду у вигляді позбавлення волі. Відомості, щодо звільнення зазначеної особи з місць позбавлення волі відсутні. Відповідно до обліків інформаційно-пошукових систем відносно громадянина [PERSON] відсутні будь-які відомості щодо його місцезнаходження після засудження згідно вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області (а.с.33). Як вбачається з довідки №237-03032020/14029 [PERSON] засуджений 17.06.2011 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.263 ч.1, 187 ч.4, 70 ч.1 до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 01.08.2011 року прибув до Мічурінської ВК Донецької області №57, даних про звільнення не має (а.с.34). Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що рішення заявника про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких заявник наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, та відповідає її дійсній волі, не зачіпає та не порушує її особисті та майнові права, та права її малолітньої дитини, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved