Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, набутого під час шлюбу, а саме житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], просила суд постановити рішення, яким визнати за нею та відповідачем по справі право власності по ? частині вказаного житлового будинку, як спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що з 10.09.1994 року з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Під час проживання у шлюбі ними за договором купівлі-продажу від 21 березня 2006 року було придбано недобудований житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований в [ADDRESS] га земельній ділянці площею 600 кв. м.. Вказаний будинок був ними спільно добудований у 2006 році та почали проживати в ньому. У 2012 році припинили шлюбні стосунки. На теперішній час виникла потреба в розділі вказаного будинку, оскільки сторони не визнають права власності кожного на частину житлового будинку. Позов підтримала повністю, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача заявлений позов визнав повністю, не заперечив проти визнання права власності по ? частині вказаного житлового будинку за позивачем та відповідачем, як спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу. Відповідно до ст.174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 10.09.1994р. позивач з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі РАЦС Цюрупинського РУЮ що підтверджується свідоцтвом про одруження. Судом встановлено, що за час спільного проживання в шлюбі у 2006 році спільними зусиллями сторін по справі був придбаний та добудований житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. У зв'язку зі спором, що виник між сторонами щодо поділу майна, позивач просить вищезазначений житловий будинок поділити, визнавши за сторонами право власності за кожним по ? частині вказаного житлового будинку. За даними технічного паспорту житловий будинок має 126,2 кв. м. загальної площі, з якої 63,9 кв. м. житлової та 62,3 кв. м. допоміжної (підсобної). За договором купівлі-продожу від 01.03.2006 року [PERSON] набула у власність будинок з господарчими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.ст.61, 63 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є будь-яке рухоме та нерухоме майно набуте подружжям у період шлюбу. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, розпорядження та користування майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 1 ст.69 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст.372 Цивільного кодексу (далі ЦК) України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає позов позивача обґрунтованим, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved