Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 800 грн. щомісячно, однак з часу постановлення даного рішення збільшилися витрати на утримання дітей, збільшився прожитковий мінімум для дітей, і коштів, які сплачує відповідач, недостатньо для можливості достатнього матеріального забезпечення дітей. Позивач подала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги просила задоволити. Відповідач також подав до суду заяву згідно з якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.07.2015 року до їх повноліття. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) . Згідно з даними відповіді від 14.03.2019 №1049719494 (а.с. 17) відповідач працює в ТзОВ «РУСИНІЯ». [PERSON] перебуває на обліку Мукачівського обєднаного УПФУ Закарпатської області як отримувач пенсії по інвалідності 3 група з 15.04.2016 довічно. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років (довідка від 19.03.2019 №27/01-10, а.с. 14). Приймаючи вищевказані фактичні обставини по справі суд також виходить з наступного. Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Поряд з цим, частиною першою ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як встановлено судом, з часу ухвалення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області рішення від 31.07.2015 року, у позивача змінилося матеріальне становище, з урахуванням знецінення купівельної спроможності національної валюти, тому є всі підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину). Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дітей, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. При цьому, визначаючи саме такий розмір аліментів суд виходить також з того, що на час звернення до суду збільшився прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, (сума аліментів за попереднім рішенням суду складає 800 грн.), тому з урахуванням відсутності доказів щодо скрутного матеріального становища відповідача, суд приходить до висновку про доцільність стягнення вищезазначеної суми аліментів з відповідача на утримання дітей, батьком яких він є. Задовольняючи позов суд також враховує те, що у відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позовні вимоги [PERSON] визнані відповідачем безумовно, тому підлягають задоволенню без зясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції). При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved