Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. Після одруження її сина [PERSON] з відповідачкою [PERSON], вона зареєструвала місце проживання останньої у власному домоволодінні. Вказала, що відповідачка жодного дня у її будинку не проживала, оскільки разом з сином винаймають власне житло. Вказуючи на те, що у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачка відмовляється, просила визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після одруження її сина з відповідачкою, погодилася зареєструвати її місце проживання у власному будинковолодінні, оскільки остання не була ніде зареєстрована. Зазначила, що жодного дня відповідачка в будинку, що належить їй не проживала. Вказала, що на її прохання відповідачка у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає, її життям не цікавиться. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Зазначила, що в будинку ніколи не проживала та не проживає, погоджувалась знятися з реєстрації, однак позивачка не бажала йти з нею у відповідну установу для та надати домову книгу, щоб забезпечити таку можливість. Вказала, що 20 лютого 2014 року знялась з реєстрації по [ADDRESS] та зареєструвалась по [ADDRESS]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в статті 64 цього Кодексу. Так, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS], Хмельницької області належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 18.10.2001 року, зареєстрованому в Шепетівському БТІ 19.10.2001 року за № 4598 (а.с.9), технічним паспортом на будинок від 26.11.2008 року (а.с.4-8). Відповідно до довідки квартального громадського комітету №2 від 15.01.2014 року в будинку [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована але не проживає (а.с.11). Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачка жодного дня у будинку не проживала, позивачка не вказала, в чому полягає порушення її права. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не набула права користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], оскільки, як слідує з пояснень сторін у вказаному будинку не проживала, у ньому було зареєстроване лише її місце проживання за спільною домовленістю сторін, без визначення строку такої реєстрації. 20.02.2014 року відповідачка [PERSON] знята з реєстрації по [ADDRESS], її місце проживання зареєстровано [ADDRESS], що підтверджується оглянутою в судовому засіданні сторінкою 12 паспорта громадянина України відповідачки [PERSON], ксерокопія якого долучена до матеріалів справи. З огляду на викладене, суд вважає, що не набувши права користування жилим приміщенням, відповідачка не може визнаватися такою, що втратила право, якого не набула. Судом установлено, що позивачка в суді не довела, що реєстрацією відповідачки у будинковолодінні, що належить позивачці були порушені, невизнані або оспорені її права, свободи чи інтереси, а також не надала доказів того, що зверталась до відповідачки з вимогою про зняття з реєстрації. Крім того, станом на час розгляду справи, відповідачка знята з реєстрації місця проживання у будинку, що належить позивачці на праві власності. Враховуючи вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, позивачкою не доведено порушення її законних прав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати та витрати на правову допомогу, понесені позивачкою не підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: dismissed