Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 07.10.2008 р. вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки Кадиєвецької сільської ради №1122 від 09.11.2020 р. у даному будинку зареєстровані її мати [PERSON] та її дядя [PERSON] - відповідач по справі. Відповідач з липня 1998 р. у будинку не проживає, не сплачує комунальних послуг, не несе інших витрат з утримання будинку та не приймає будь якої участі у спільному побуті, а також в селі не з`являється і добровільно знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача в зазначеному будинку ускладнює їй як власнику будинку можливість оформити субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки не має можливості надати довідку про доходи відповідача, що призводить до надмірних матеріальних витрат. Не проживання відповідача в будинку підтверджується актами обстеження. Позивач просить суд винести рішення яким: визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] ; судовий збір з відповідача прошу не стягувати. В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити, не заперечила щодо винесення заочного рішення по справі. Суду позивач пояснила, що приблизно в 2014 р. зареєструвала відповідача в будинку на прохання матері, однак він в її будинку жодного дня не проживав, місце його перебування їй не відоме, жодних витрат по утриманню будинку відповідач не несе. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в суді. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 07.10.2008 р. В будинку позивача зареєстровані її мати та її рідний дядько - відповідач по справі. Зазначені обставини підтверджуються копіями договору купівлі-продажу та довідки Кадиєвецької сільської ради № 1122 від 09.11.2020 р. Відповідач в будинку позивача не проживає, що підтверджується актами обстеження від 22.05.2000 року, 25.06.2020 року, 24.07.2020 року, 23.10.2020,27.08.2020 року, 25.09.2020 року(а.с.11-16), в яких зазначено, що він не проживає в будинку з липня 1998 р. по 2000 р., протягом цього часу в селі не з`являвся. Факт не проживання відповідача в зазначеному будинку також підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач в належному позивачу на праві власності будинку не проживає без поважних причин більше строку передбаченого ч.2 ст.405 ЦК України, витрат по утриманню будинку позивача не несе, його реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачу в отриманні субсидії, а тому позов підлягає до задоволення. На підставівикладеного,

Outcome: approved