Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання позивача в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення їх спільною дитиною трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила, що згідно актового запису № 4410 від 13.09.2019 року зареєстрованого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області вона перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі. До початку листопада 2019 року вони з відповідачем проживали разом та вели спільне сімейне життя та господарство, однак останнім часом між ними почали виникати сварки та конфліктні ситуації, у зв`язку з чим шлюбні стосунки були припинені. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно не надає коштів або матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, пояснила, що у зв`язку з складним матеріальним становищем вона також потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. 06.11.2020 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання позивача в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення їх спільною дитиною трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування уточненої позовної заяви вказала, що відповідач на теперішній час офіційно не працевлаштований, а тому вона вважає за доцільне змінити позовні вимоги в часині стягнення аліментів на дитину, та стягувати їх з відповідача у твердій грошовій сумі. Також, вказала, що відповідач на теперішній час добровільно коштів на утримання дитини і дружини не надає. Окрім того, пояснила, що відповідач спричинив їй тілесні ушкодження та неодноразово влаштовував сімейні сварки наслідок чого стало відкриття кримінального провадження відносно нього за ч. 2 ст. 125 КК України, та складання адміністративного протоколу за ст. 173-2 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. До судового засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом надсилання судових повісток у вигляді sms-повідомлень, про причини неявки суду не повідомив. В наданому до суду відзиві на позов зазначив, що на теперішній час він офіційно не працевлаштований, що підтверджується довідкою ДКЗ про перебування на обліку, через прийняття карантинних заходів, у зв`язку із Covid-19. Також, він є внутрішньо переміщеною особою та мешкає в орендованій квартирі, на його утриманні перебуває матір, яка хворіє на цукровий діабет 2-го типу, та перебуває на лікуванні на непідконтрольній території. Враховуючи наведене, зазначив, що він не має можливості утримувати свою дружину. Окрім того, пояснив, що дружина не дає йому можливості спілкуватися з дитиною, перешкоджає йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Таким чином, він вказав, що усвідомлюючи необхідність утримання дитини він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 13.09.2019 року виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 27.03.2020 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с. 10). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.06.2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків виданих Київським управлінням Головного управління ДПС у Харківській області № 8951/Л/20-40-57-11-17-1372 від 25.09.2020 року [PERSON] за період з 3 кварталу 2019 року по 2 квартал 2020 року отримав сукупний дохід в розмірі 7242,08 грн. Довідкою Харківського міського центру зайнятості Державного центру зайнятості № 4600 від 24.11.2020 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Харківському МЦЗ з 18.11.2020 року, та згідно довідки Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради № 1265 від 25.09.2020 року [PERSON] , [INFO] не перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради і ніяких видів соціальних допомоги не отримує (а.с. 66, 67). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). А частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з липня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком до шести років складає 2013 грн. З пояснень відповідача вбачається, що він не працевлаштований, постійного доходу не має, вказані доводи позивачем не спростовані, доказів того, що відповідач має можливість надавати утримання дитині в розмірі 4500 грн. суду не надано. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, матеріали справи даних щодо інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не містять, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні не надано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), відповідачем також не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1006,50 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини аліменти до досягнення дитиною трьох років. Згідно до ч. 6 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Суд зауважує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, доказів, що свідчать про наявність тяжких захворювань, інвалідності чи не можливості надавати матеріальну допомогу дитині та дружині відповідачем надано не було. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.06.2020 року до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial