Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 01 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2015 року був розірвано. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач, про що зроблено відповідний запис у свідоцтві про народження за №2735. Ще з травня 2014 року, після фактичного розпаду сім»ї, відповідач не приймає участі у вихованні та догляду за дитиною, аліменти на його утримання не надає, не цікавиться його здоров'ям та розвитком. Окрім того їй стало відомо про намір відповідача переїхати на постійне місце проживання за кордон. В свою чергу дитина потребує оздоровлення, яке вона планує надавати за кордоном, однак у зв'язку з ухиленням відповідача від спілкування як з нею так і з дитиною, вона не має можливості оформити проїзні документи на виїзд дитини за кордон та отримати від батька дозвіл на виїзд дитини за кордон. У зв'язку з викладеним вона просить надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] [INFO], за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], до набуття дитиною шістнадцятирічного віку та дозволити їй без згоди [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітньому [PERSON] [INFO], за межі України до досягнення ним шістнадцятирічного віку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. Шлюб між ними розірвано та дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У п.3, підп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Зі сторони позивачки до суду не надано доказу тому, що вона зверталася до відповідача за дозволом на виїзд їхньої доньки за кордон, до конкретної країни, з вказівкою мети поїздки та терміну перебування дитини за кордоном , а також щодо надання дозволу на виготовлення проїзного документу для дитини. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також із матеріалів справи вбачається, що позивачем не зазначено держави в яку має виїхати дитина, часовий проміжок перебування у цій державі та мету такого виїзду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed