Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений нею із відповідачем 10.02.2018 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, актовий запис № 213. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 10.02.2018 рокуперебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років подружнє життя поступово погіршувалось, було втрачено почуття любові та взаємопідтримки, стали частими сварки, вони стали жити окремим життям, чому понад півтора року вони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. За наведених обставин шлюб з відповідачем носить лише формальний характер і примирення між ними є неможливим. Сім`я фактично розпалась, відтак, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливими, оскільки таке суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позову та просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 10.02.2018 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис № 213 /а.с. 4/. Від спільного подружнього життя у них є донька - [PERSON] , [INFO] /а.с. 5-7/. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, між ними тривалий час немає взаєморозуміння, півтора року вони не живуть разом, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість конфлікту між ними. Сторони втратили один до одного хороші почуття та примиритися не бажають. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, а від так суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 280-282, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved