Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що 23 жовтня 1999 року, між нею і вдповідачем - [PERSON], був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. В період шлюбу, за кошти батьків позивача в сумі 21500, 00 грн. ( отриманих від продажу квартири, яка залишилася мамі позивача в спадок, від її батьків, і переданих позивачу для придбання власного житла), а також за спільні кошти 8500,00 грн., які сторони накопичили в шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 2007 року ВЕК 875805, зареєстрованого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу за № 769, сторони придбали житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташованими за адресою [ADDRESS], вартість якого на той час становила 30 000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обовязків, визначених устатті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Право власності позивача на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташованими за адресою [ADDRESS] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.05.2007 року № 14568699. Місце реєстрації проживання позивача, а саме за адресою: буд. [ADDRESS] відображено у паспорті [NUMBER] та підтверджується довідкою Виконавчого комітету Хорольської міської ради від 26.10.2017 року № 6136. Згідно вказаної довідки та даних Домової книги, за вказаною адресою зареєстровані доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також колишній чоловік [PERSON]. Згідно ст.47 Конституції України конституційним правом кожної людини в тому числі дитини є право на житло. Норми ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечують право дитини на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. 18.12.2015 року сторони розірвали шлюб , що підтверджується рішенням суду від 18.12.2015 року по справі № 548/2204/ 15-ц. Проживаючи в одному будинку позивач змушена ділити кухню, посуд та інші місця спільного користування із чужою для неї людиною. На пропозицію позивача розділити будинок та надвірні будівлі і жити окремо колишній чоловік позивача відмовив і «виділив» їй та дітям дві кімнатки де вони з доньками сплять, зберігають власні речі та навчаються діти. На сьогоднішній день позивач із відповідачем не домовились про порядок поділу майна. Не погоджуючись із таким станом свого життя та життя дітей,

Outcome: approved