Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на період його навчання. В судове засідання позивач не з?явилася, однак надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання також не з?явився, але надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу без його участі. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 17.04.2003 р. про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. № 3). Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], (а. с. № 2). В даний час син навчається в Національному університеті кораблебудування ім Академіка Макарова (м. Миколаїв) на 1-му курсі на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2014 р. по 30.06.2018 р. (а. с. № 5). [PERSON] у зв'язку з навчанням ніде не працює, знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. В силу ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідач працює в ТОВ «АТБ-Маркет», має постійний заробіток та згоден сплачувати позивачу аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином 23 років за умови навчання. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у частці від його заробітку. Що стосується вимог позивача в частині мінімального розміру аліментів - не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вони не можуть бути задоволенні, оскільки такого порядку не передбачено Законом, а ст. 185 СК України, яка передбачає мінімальний розмір аліментів - не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стосується неповнолітніх дітей, тобто осіб до 18 років. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена. На підставі викладеного та

Outcome: partial