Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя в якому, згідно заяви про зміну предмета позову від 18 листопада 2020 року, просить, у порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, у розмірі 266430 грн. Обгрунтовано позов тим, що після укладення шлюбу сторони придбали автомобіль KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, який [PERSON] без згоди дружини подарував свої дочці від першого шлюбу - [PERSON] . Оскільки автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач просить стягнути з відповідчача, в порядку поділу майна подружжя, половину його вартості. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на автомобіль KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який 27.06.2020 зареєстрований за [PERSON] . У встановлений судом строк представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував придбання спірного автомобіля за спільні кошти подружжя та не надано доказів на підтвердження джерел придбання автомобіля. Натомість представник відповідача зазначає, що спірний автомобіль відповідачем був придбаний за власні кошти, які він отримав від колишньої дружини як компенсацію за належну йому частку у спільному сумісному майні, про що було складено розписку, а отже спірний автомобіль є особистим майном відповідача. Позивач надіслала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що з наданої відповідачем розписки про отримання від колишньої дружини грошових коштів, взагалі не вбачається факт передачі грошей, матеріальних цінностей чи документів, розписка не є борговим зобов`язанням, а носить компенсаційний характер за начебто належну відповідачу частку в спільному сумісному майні. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного документа, що підтверджував би перехід права власності від відповідача до його колишньої дружини, в матеріалах справи не міститься нотаріально посвідченого договору чи рішення суду про розподіл нерухомого майна між відповідачем та його колишньою дружиною. Також не надано до суду доказів на підтвердження того, що перелічене в розписці майно є спільним сумісним майном подружжя, було придбано в період шлюбу за спільні кошти та взагалі наявність такого майна, оскільки відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником майна за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради. 06 листопада 2020 року представник відповідача адвокат Бабинець С.П. через канцелярію суду подав клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки під час судового засідання, яке відбулося 05 листопада 2020 року, було встановлено, що вартість спірного транспортного засобу складає 532860 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2020 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Бабинця С.П. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. За клопотанням представника позивача, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2021 року у даній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля, з урахуванням його фізичного зносу, станом на дату його відчуження, а саме на 27.06.2020. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також представник відповідача зазначив, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач відмовилась від вимоги про визнання недійсним договору дарування спірного автомобіля. Таким чином, позивач погодилась з тим фактом, що відповідач подарував своїй дочці автомобіль, який був оцінений дарувальником у 20000 грн., а тому при відчуженні автомобіля [PERSON] не отримав жодної копійки за автомобіль, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення грошової компенсації. Представник третьої особи - Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області у судовому засіданні під час вирішення справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 464, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони дітей на мають. У період шлюбу подружжям було придбано автомобіль KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 61-64). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що спірний автомобіль був зареєстрований 21 травня 2016 року за [PERSON] (а/с 8). Як зазначила позивач, з березня 2020 року між нею та відповідачем стали напруженими сімейні відносини, почастішали сварки, деякий час вони проживали окремо. У кінці червня 2020 року позивач помітила, що реєстраційний номер їх спільного транспортного засобу автомобіль KIA SPORTAGE змінено, а саме: замість номеру [NUMBER] , присвоєно інший номер [NUMBER] . На її запитання причин зміни номера відповідач повідомив, що попередні номери випадково загубив, у зв`язку із чим отримав нові. Через сервіс моніторингу відкритих даних МВС України позивач за новим реєстраційним номером довідалася, що 27.06.2020 відбулася перереєстрація транспортного засобу за новим власником згідно договору дарування. Після отримання такої інформації відповідач зізнався, що через напружені сімейні відносини він дійсно вирішив без згоди позивача подарувати своїй дочці від першого шлюбу [PERSON] . Як вбачається з копії договору дарування від 27 червня 2020 року [PERSON] подарував [PERSON] автомобіль KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] . Відповідно до п. 4.1 договору вартість транспортного засобу сторони оцінили в 20000 грн. (а.с. 122). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль автомобіль KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] з 27.06.2020 зареєстрований за [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частина четверта статті 65\~СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої\~статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19. Відповідно до положень частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82\~ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено\~та не\~заперечується сторонами,\~що автомобіль KIA\~SPORTAGE,\~2016\~року випуску,\~сірого кольору,\~номер кузова\~ [NUMBER] \~був придбаний під час шлюбу сторін, проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя. Доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову щодо стягнення грошової компенсації половини вартості відчуженого автомобіля без оспорювання договору його дарування, суд вважає необґрунтованими, адже обраний позивачем спосіб захисту порушеного права узгоджується з вимогами чинного законодавства та відповідає правовим позиціям, висловленим у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Також суд вважає недоведеними доводи відповідача щодо автомобіль був придбаний за його особисті кошти, отримані від колишньої дружини [PERSON] у результаті поділу майна подружжя. В матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачем грошових коштів від колишньої дружини згідно розписки від 10 жовтня 2008 року, що міститься на а.с. 70 та придбання автомобіля за ці кошти. Також суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] , оскільки вона при допиті в якості свідка плуталася в свої показаннях, стверджуючи, що розписку про передачу коштів чоловіку писала або в 2015 або в 2016 році, хоча розписка датована 2008 роком. Крім того, свідок щодо передачі коштів вказала, що перший раз передала відповідачу 60000 у гривні, а потім виправилась, що мала на увазі долари США. Також свідок стверджувала, що до 2015 року вона проживала з відповідачем разом, а з позивачем він став проживати лише у 2015, хоча матеріалами справи підтверджено, що шлюб між сторонами зареєстровано 08 травня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб на а.с. 7. Крім того, суд вбачає зацікавленість свідка в результатах розгляду даної справи, оскільки спірний автомобіль відповідач подарував їх спільній дочці. За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 11 лютого 2021 року № 118/21/24, ринкова вартість автомобіля автомобіля KIA SPORTAGE, 2016 року випуску, сірого кольору VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , станом на 27.06.2020 з врахуванням пошкодженого передньої лівої двері та вітрового скла складає 383317 грн., без врахування вказаних пошкоджень складає 387302 грн. (а/с 173-180). З приводу зазначених у висновку експерта пошкоджень автомобіля позивач зазначила, що машина в її користуванні не перебувала, під час спільного проживання разом з відповідачем пошкоджень на автомобілі не було, а тому пошкодження могли виникнути вже після відчуження автомобіля, адже відповідач та новий власник не надали експерту матеріалів та не повідомили коли і при яких обставинах з`явилися пошкодження, хто є винним у їх заподіянні. Також позивач зазначила, що автомобіль є новим, був застрахований, а відповідач та новий власник автомобіля мають право на виплату страхового відшкодування, проте вони не повідомили чи отримували таке відшкодування. Оскільки відповідачем не надано суду та не повідомлено експерту коли та при яких обставинах було пошкоджено автомобіль, хто винний у заподіянні шкоди та чи виплачувалося страхове відшкодування, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості автомобіля в розмірі 193651 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial