Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем та про стягнення аліментів , вказавши, що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 10.09.2016 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем припинене з вересня 2017 року через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на шлюб та сім»ю. Оскільки примирення неможливе , просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . Також, позивачка , з огляду на те, що неповнолітня дитина проживає з нею, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 /4 частини доходу відповідача щомісячно, та аліменти на її утримання в розмірі 1 /4 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві позов визнав в повному обсязі , справу просив розглядати у його відсутність. З огляду на визнання відповідачем позову, суд , на підставі ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України, ввважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 26 вересня 2003 року та мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За змістом \~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до пояснень сторін , викладених в наданих суду заявах , вони не бажають більше підтримувати шлюбні стосунки . Вважають, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів , суд виходить з наступного. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Згідо свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком неповнолітньої дитини є [PERSON] відповідач по справі , а матір»ю є позивачка [PERSON]. На теперішній час неповнолітня дитина проживає з матір»ю, що відповідачем не оспорювалося. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан та матеріальне становище неповнолітньої дитини, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача інших утриманців. За таких умов, враховуючи , що неповнолітня дитина проживає з матір»ю, відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу доньці та її матері у визначеному позивачем розмірі , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1 / 4 частини доходу , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1 / 4 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. При цьому , суд зазначає, що присуджені аліменти забезпечать належне утримання неповнолітньої дитини та її матері , а також зазначений розмір є таким, що відповідатиме можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу Питання про судові витрати слід вирішити згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112, 180-182, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved