Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій в остаточних позовних вимогах просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1199 га, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» та витребувати зазначену частку земельної ділянки із володіння [PERSON] /а.с. 207-208 том 1/. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона та відповідач по справі [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2011 року до червня 2014 року, що підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року, яке залишено без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року. [PERSON] та [PERSON] під час сумісного проживання за спільні кошти придбано земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1199 га, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка». Відповідно до вимог ст. 74 СК України вищезазначена земельна ділянка є спільною сумісною власністю позивача та відповідача по справі [PERSON] Позивач зазначає, що спільне життя з [PERSON] у неї не склалося, в звязку з чим вона вирішила звернутися до суду з питанням про розподіл майна. Крім того, позивач зазначає, що [PERSON] продав спірну земельну ділянку, розпорядившись її часткою без її згоди, що грубо порушило її гарантовані законом права. Її частка незаконно перейшла у власність [PERSON] і тому підлягає витребуванню із її володіння. Позивач позбавлена можливості володіти та користуватися належною їй земельною ділянкою, бо вона незаконно поза її волею вибула з її володіння. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи /а.с. 15 том 2/, не з'явилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі /а.с. 19 том 2/. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи /а.с. 116-117, 126-127, 132-133, 145-146, 165-166, 172-173, 197-198, 212-213, 240-241 том 1, а.с. 1-2, 3-4 том 2/, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечувала, з наступних підстав. [PERSON] є власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2015 року № 45. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року змінено рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, - скасовано в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на 1/2 частку вищезазначеної земельної ділянки. [PERSON] набула правомірно право власності на спірне нерухоме майно, яке відповідно до вимог ст. 182 ЦК України зареєстровано в єдиному державному реєстрі речових прав. Так, судом встановлено спільне проживання позивача з [PERSON] в певний період, однак можливо сторони продовжували спільне проживання і надалі, і [PERSON], розпорядившись спірною земельною ділянкою, діяв в інтересах подружжя. Договір купівлі-продажу від 19 січня 2015 року №45 спірної земельної ділянки на даний час є дійсним, а тому не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року, ухваленому у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено юридичний факт сумісного проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у період з 01 квітня 2011 року по 15 червня 2014 року включно. Визнано земельну ділянку [NUMBER], площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», придбану на ім'я [PERSON] за договором купівлі-продажу від 30 січня 2014 року сумісно нажитим майном [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на ? частку земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1199, надану для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» у порядку поділу спільної сумісної власності, набутої під час сумісного проживання /а.с. 24-26 том 1/. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року - змінено, скасовано його в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» у порядку поділу спільної сумісної власності, набутої під час сумісного проживання /а.с. 225-226 том 1/. За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, судом було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу у період з 01 квітня 2011 року по 15 червня 2014 року включно. Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON], останній 30 січня 2014 року придбав земельну ділянку: [NUMBER], площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» /а.с. 18/, яка рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2015 року, залишеного без змін в цій частині рішенням апеляційного суду Харківської області /а.с. 24-26, 225- 226/ визнана сумісно нажитим майном [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частино 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Сторони проживали однією сім'єю до 15 червня 2014 року включно. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За змістом ст. 369 ЦК України встановлено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід зазначити, що 26 листопада 2014 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку: [NUMBER], площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О., зареєстровано в реєстрі за №1942 /а.с. 57/. В свою чергу [PERSON] 19 січня 2015 року продав, а [PERSON] купила земельну ділянку: [NUMBER], площею 0,1199 га, надану для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19 січня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О., зареєстровано в реєстрі за №115 /а.с. 82/. Отже, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що спірна земельна ділянка на праві приватної власності зареєстрована в цілому за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, реєстр №45, серія та номер: НАМ 129906, виданий 19 січня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. /а.с. 103/. Перелічені договори купівлі-продажу спірної земельної ділянки на теперішній час є чинними відповідно до вимог ст. 204 ЦК України. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ч. 2 ст. 318 ЦК України передбачають рівність перед законом усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На даний час [PERSON] є єдиним власником земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1199 га, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка», що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Її право власності на спірну земельну ділянку ніким не спростовано. Тому посилання позивача на те, що її частка земельної ділянки незаконно, без відповідної правової підстави перебуває у володінні [PERSON] є безпідставними, а вимоги, щодо витребування зазначеної частки із володіння останньої задоволенню не підлягають. Отже суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки [NUMBER], площею 0,1199 га, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Казка» та витребування зазначеної частки земельної ділянки із володіння [PERSON] є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, так як, позову з приводу визнання недійсними перелічених вище договорів купівлі-продажу земельної ділянки позивач не заявляла. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довела свій позов і відмовляє у задоволені позову та зазначає, що у разі усунення обставин, що стали підставою для відмови у позові, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду повторно з даним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed