Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником будинку № 30 по вул. Молодіжній с. Зоря Пятихатськго району Дніпропетровської області. 06.12.2000 року у вказаному домоволодінні зареєструвала свого сина [PERSON], проте останній з моменту реєстрації в будинку не проживає, на даний час проживає в [INFO]. [PERSON] добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 30 по вул. Молодіжній в с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] тричі підряд 30.08.2017 року, 19.09.2017 року та 05.10.2017 року в судові засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток/а.с.22,25/. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не зявились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачку знає дуже давно, проживають в [INFO] по сусідству. Син позивачки [PERSON] з останньою не проживає понад 10 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідкою, остання проживає в [INFO]. ЇЇ син [PERSON] з нею не проживає, понад 10 років до матері не навідується. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння № 30 вул. Молодіжній в с. Зоря Пятихатськго району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майна/а.с.5/, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно/а.с.6/. Відповідно до копії домової книги реєстрації місця проживання громадян [PERSON], [INFO] зареєстрований у [INFO] з 06.12.2000 року/а.с.8-11/. Згідно довідки Зорянської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області № 365/2-07 від 07.08.2017 року [PERSON] у будинку № 30 по вул. Молодіжній с. Зоря Пятихатськго району Дніпропетровської області не проживає більше десяти років, мешкає без реєстрації в с. Касинівка, вул. Залізнична,15 Пятихатського району Дніпропетровської області/а.с.15/. У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен громадянин України має право на житло. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], скориставшись своїми правами, наданими власнику будинку, що передбачені ст. 150 ЖК та ч. 1 ст. 383 ЦК України надала відповідачу [PERSON], як члену її сім'ї право проживання (користування) спірним домоволодінням, зареєструвавши останнього у домоволодінні № 30 по вул. Молодіжній с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і вправі вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобов'язує. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку № 30 по вул. Молодіжній с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області понад один рік підтверджується довідкою Зорянської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області № 365/2-07 від 07.08.2017 року та показами свідків. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не з'являється понад один рік, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 30 по вул. Молодіжній с. Зоря Пятихатськго району Дніпропетровської області є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved