Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. На даний час з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сімї неможливим. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Карась». Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи позивач, в підготовче засідання не зявилася. Надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в підготовче засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи. Як слідує з положень\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Малиш) відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції у Чернігівській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 43. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який, як вбачається із довідки Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 458 від 23.04.2018 проживає разом із позивачем [PERSON] ( а.с. 8, 9 ). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved