Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні квартирою №24 в будинку №1 А по вулиці Чумацький шлях в м.Кременчуці Полтавської області та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою №24 в будинку №1 А по вулиці Чумацький шлях в м.Кременчуці Полтавської області Свої вимоги мотивувала тим, що 03\~серпня 1991\~року нею\~було укладено\~шлюб із\~відповідачем \~[PERSON].У 2003 році, її мати [PERSON] прописала їх сімю (її та відповідача з їх дітьми) у належну на той час їй квартиру за адресою: м.Кременчук, вул..Сербіченко (нині вул.Чумацький Шлях) 6.1 А кв.24. 06 грудня 2004 року її мати [PERSON] подарувала їй вищезазначену квартиру. З цього часу вона являється власницею квартири №24, яка знаходиться в будинку №1А по вулиці Сербіченка (нині вул.Чумацький Шлях) в м.Кременчуці. 09\~лютого 2011\~року було\~розірвано шлюб\~між нею\~та відповідачем\~[PERSON].\~Приблизно через\~рік після\~розірвання шлюбу\~Відповідач фактично\~виїхав з\~квартири у\~невідомому їй\~напрямку.\~Про адресу\~свого нового\~місця проживання\~Відповідач її\~не повідомив.Таким чином,\~приблизно з\~2012\~року по\~теперішній час\~Відповідач у\~вище зазначеній\~квартирі не\~проживає.На даний\~час у\~квартирі №24,\~яка знаходиться\~в будинку\~№1А\~по вулиці\~Чумацький Шлях\~(колишня\~вул.\~Сербіченка)\~в м.Кременчуці\~зареєстровано троє\~осіб:\~вона,\~їх син\~[PERSON]\~та колишній\~чоловік [PERSON].Наявність реєстрації\~у її\~квартирі сторонньої\~людини створює\~їй перешкоди\~у розпорядженні\~власністю,\~оскільки у\~будь-який\~час дана\~особа зможе\~претендувати на\~право проживання\~у цій\~квартирі,\~мотивуючи тим,\~що має\~у ньому\~реєстрацію місця\~постійного проживання.Відповідач не\~доводиться їй\~членом сімї,\~що в\~силу вищенаведених\~вимог закону\~абсолютно виключає\~його право\~на користування\~житлом,\~яке належить\~їй на\~праві приватної\~власності.\~Будь-яких\~договорів щодо\~його права\~на користуванням\~її квартирою\~вона з\~ним не\~укладала.\~Відповідач виселився\~добровільно,\~однак,\~зніматися з\~реєстраційного обліку\~він небажає, та у будь-який час матиме правові підстави для вселення до вказаної квартири. Таким чином, оскільки відповідач у квартирі не проживає більше пяти років, не несе витрати по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, не є членом її сімї, він вважається таким, що втратив право користування житлом. Враховуючи вищевикладене, вона змушена була звернутися до суду. В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Представник третьої особи Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та представника третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] суду пояснили, що вони являються сусідами сторін по справі. Їм достовірно відомо, що [PERSON] з зими 2012 року в квартирі [ADDRESS] не проживає та місце його проживання їм на даний час невідоме. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І КЕ №067534, яке видане 09.02.2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану кременчуцького міського управління юстиції. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується договором дарування квартири від 06.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №20852, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається із довідки (витяг з особового рахунку №72024), виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» 21.06.2018 року за вих.№1348/36, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Актом про не проживання від 21.06.2018 року складеного працівниками ТОВ «Місто для людей Кременчук» встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі №24, яка знаходиться в будинку №1А по вулиці Чумацький шлях в м.Кременчуці з 2016 року по теперішній час. Згідно ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Тобто право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14 Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] не є власником (співвласником) спірної квартири, не є членом сім»ї власника квартири, у вказаній квартирі не проживає понад один рік, доказів, щоб свідчили про наявність у відповідача права користування спірною квартирою суду не надано, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved