Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з 23 лютого 1989 року є власником будинку за адресою: [ADDRESS] прописана в даному будинку та проживає постійно. Також в будинку зареєстрований, але не проживає колишній чоловік позивача - відповідач по справі [PERSON] Відповідач [PERSON] вже 3 роки не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в будинку не має і, взагалі будинком він не цікавиться. Факт реєстрації відповідача перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй будинком, на підставі чого позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує (а.с. 19). Відповідачі по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 18). Відповідач по справі Підгорівська сільська рада Старобільського району Луганської області в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника та прийняття рішення згідно чинного законодавства (а.с. 16). У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння (а.с. 5), копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 6-8) вбачається, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до довідки № 1376 від 12.09.2018, виданої Підгорівською сільською радою Старобільського району Луганської області (а.с. 4), акту встановлення фактичного не проживання особи за адресою [ADDRESS] (а.с. 9) відповідач [PERSON] не проживають у [ADDRESS] з червня місяця 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а згідно другого речення частини 2 ст. 64 ЖК України членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації більше року та втратив право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власником - позивачем [PERSON] її права власності на будинок, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved