Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 12.01.2015 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення суду. Сторони мають дитину [PERSON] Рішенням суду місце проживання дитини визначено з позивачкою. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи приходить, до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане 08.04.2003 року відділом РАГС Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука. Представник позивача та відповідач в судовому засіданні визнали, що рішенням суду розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], місце проживання дитини [PERSON] визначено з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України,думку відповідача, який визнав позовні вимоги, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved