Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 04 червня 2007 року з відповідачем перебувала з зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей їй не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно з моменту звернення до суду з даним позовом та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 17 (5886) від 28.01.2017 р.. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.11.2013 р. шлюб розірвано, рішення набрало законної сили 03.12.2013 р. (а. с. № 7). Від шлюбних відносин мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак з урахуванням обставини, зазначених у ст. 182 СК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, але не надає допомоги на їх утримання, чим порушує свій обовязок як батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття, встановлений ст. 182 СК України. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена, а також на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 гривень (а. с. № 23). А тому,

Outcome: approved