Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери та погляди на життя, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, їх шлюб носить формальний характер. В попереднє судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надавши заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, просив справу розглянути в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб виданого виконавчим комітетом Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області серії І-ВЛ №231685 від 29 червня 2014 року, сторони по справі 29 червня 2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 5. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетогм Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області серії І-ВЛ №368844 від 18 серпня 2014 року, [PERSON] народився 13 серпня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №16. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Між сторонами відсутнє нормальне спілкування, подружні стосунки не підтримують тривалий час. Конфлікт має не тимчасовий характер, примирення між ними неможливе. Відповідно до ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому, згідно зі ст. 112 СК України, їх шлюб підлягає розірванню. За таких обставин справи, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися позивач та відповідач, який не заперечував проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх сімї неможливі і буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище Литвишко. На підставі ст. ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved