Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визначити, що частка [PERSON] , померлої [INFO] , у праві приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0496 га з кадастровим номером 5610100000:01:025:0143, що розташована за адресою: [ADDRESS] та 2, цільового призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, становить 1/5 її частини (тобто 0, 00992 га або 99,2 кв м). В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її тітка, [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За час життя тітка склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського округу Рівненської області Матвейчук М.О., зареєстрованого 07.02.1996 у реєстрі № 39, в якому [PERSON] заповіла позивачці все своє майно. Після смерті тітки відкрилася спадщина на її майно, у тому числі на частку у праві приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса Мурашко Людмили Олександрівни із заявою про прийняття спадщини, 10 липня 2020 року нотаріусом Мурашко Л.О. видано для [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме - на квартиру [ADDRESS] та зареєстроване її речове право на дане житло. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій розташований будинок, оскільки земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності та частки кожного зі співвласників не виділені, у зв`язку з чим неможливо встановити склад спадкового майна, позивачці рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Тобто, позивачка є спадкоємицею своєї тітки за заповітом, однак не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, так як частки співвласників за життя тітки не були визначені, і визначити їх у нотаріальному порядку не має можливості через смерть однієї зі співвласників. Тому у [PERSON] є перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, через що вона вимушена в судовому порядку здійснювати захист своїх спадкових прав на земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, тітка позивачки [PERSON] померла [INFO] . Суд встановив, що 10.07.2020 нотаріусом позивачці було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом р.№ 1302 на квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 37265126 від 10.07.2020, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 215874591 від 10.07.2020. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 380520 від 19.06.2006, земельна ділянка площею 0,0496 га з кадастровим номером 5610100000:01:025:0143, що розташована за адресою: [ADDRESS] та 2, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належала на праві спільної сумісної власності померлій тітці позивачки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачам по справі) на праві спільної сумісної власності. Відповідно до листа № 22301-16 від 09.11.2020 приватного нотаріуса Мурашко Л.О., у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну померлій тітці позивачки частку земельної ділянки [PERSON] відмовлено, оскільки частка померлої тітки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не була визначена за її життя. Тому у позивачки є перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, і вона вимушена в судовому порядку здійснювати захист своїх спадкових прав на земельну ділянку. Згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0005243332020 від 13.07.2020, земельна ділянка площею 0,0496 га з кадастровим номером 5610100000:01:025:0143, що розташована за адресою: [ADDRESS] та 2, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належала на праві спільної сумісної власності померлій тітці позивачки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачам по справі) на праві спільної сумісної власності. Позивачка у своїй позовній заяві вказує, що є спадкоємицею своєї померлої тітки за заповітом, однак не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, так як частки співвласників не визначені, і визначити їх у нотаріальному порядку немає можливості через смерть однієї зі співвласників. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). За правилами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Згідно ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п.«г» ч.1 ст.87 ЗК України). За нормами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності 5 співвласників (серед яких співвласницею була і померла [PERSON] ), то відповідно їх частки вважаються рівними і кожному належить 1/5 частини земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] та 2 в м.Рівне . Згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи сукупність наведених та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що способом захисту прав позивачки буде визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що дасть можливість отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну її тітці частку земельної ділянки. За таких обставин та враховуючи, що іншого способу захисту прав позивачки немає, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved