Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 600 грн., проводити розгляд справи без її участі (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без його участі (а.с. 25). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що уточнені вимоги позивача підлягають повному задоволенню, як такі що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Згідно наданої копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 02-47/46 від 23.02.2015 року мешкає з позивачем (а.с. 2, 7). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на день проголошення рішення суду становить для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 грн., з 1 грудня - 1167 грн. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача або на яких би сплачувалися аліменти, суду не надані. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність даних про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, а також те, що відповідач жодних заперечень щодо позову не надав, хоча мав таку можливість, та погодився з розміром аліментів у сумі 600 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved