Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованої особи Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Обґрунтовуючи свою заяву заявниця посилається на те, що 22 травня 2015 року в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-СР №261137. Починаючи з листопада 2000 року з [PERSON] проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу до дня його смерті в будинку №10 по вул.Пушкіна в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, що підтверджується довідкою Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 25 листопада 2015 року №4174. Головою домогосподарства була вона. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Черкаської області площею 1,7 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:1857 та яка належала померлому на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку Серії ЧР №146776, виданного на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 22 жовтня 2004 року №527. [PERSON] на день смерті проживав разом з нею однією сім»єю більше п»яти років. Від спадщини, що відкрилась після його смерті не відмовлялась. 24 листопада 2015 року звернулась до Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала померлому [PERSON], проте постановою нотаріуса отримала відмову про вчинення нотаріальної дії через відсутність рішення суду про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем більше п»яти років до дня його смерті. Інших спадкоємців не має, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Заявниця та її представник, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засідання 25 грудня 2015 року не з»явилися, проте взяли участь у судовому засіданні 09 грудня 2015 року та 17 грудня 2015 року, де вказали, що заяву підтримують та просили її задоволити, в подальшому представник надали заяву від 25 грудня 2015 року за №5628 про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що заяву підтримують повністю. Представник заінтересованої особи Мліївської сільської ради с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з»явився, електронною поштою надіслав лист від 17 грудня 2015 року №ЕП-789/15-Вх про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечив. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи те, що представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, то, суд, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі наявних у ній доказів. Суд, вислухавши думку сторін, які взяли участь у розгляді справи, враховуючи зміст листа заінтересованої особи, заслухавши свідчення свідків [PERSON] і [PERSON], які посвідчили той факт, що заявниця та [PERSON] проживали однією сім»єю, вели спільне господарство з листопада 2000 року та до дня його смерті, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця, відповідно до паспорта громадянина України Серії НС №249096 виданого на її ім»я, не перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.6). Згідно Державного Акта на право власності на земельну ділянку Серії ЧР №146776, виданого на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 22 жовтня 2004 року №527, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Мліївської сільської ради Черкаської області площею 1,7 га, кадастровий номер 7120385000:02:001:1857 (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Мліїівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 26 лютого 2015 року №290, [PERSON], згідно записів Погосподарської Книги №18 на 2011-2015 роки, є головою домогосподарства по вул.Пушкіна, №10 в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області (а.с.8). 22 травня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-СР №261137 (а.с.9). [PERSON] його смерті, заявниця, як особа яка спільно проживала з померлим більше як п»ять років, звернулася в Городищенську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину, проте отримала відмову (а.с.10). Як вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 листопада 2015 року, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність рішення суду, яке б підтверджувало факт спільного проживання з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 25 лютого 2015 року №4174, заявниця постійно проживала та вела спільне господарство в с.Мліїв по вул. Пушкіна, №10 Городищенського району Черкаської області з [PERSON] з 2000 року, який помер 22 травня 2015 року, що підтверджується свідками [PERSON] та [PERSON] у самій довідці (а.с.11). Згідно листа Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 24 грудня №850/01-164, після смерті [PERSON] у Городищенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №271/2015 за заявою про прийняття спадщини співжительки померлого [PERSON], інші спадкоємці померлого до нотаріальної контори не зверталися. На день відкриття спадкової справи, 29 липня 2015 року, зареєстрованих заповітів померлого не виявлено. Дана обставина свідчить про те, що заявниця, після померлого [PERSON], вчасно звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.28). У відповідності до ч.1 п.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заявниця не може належним чином оформити спадщину через відсутність рішення суду, яке б підтверджувало факт спільного проживання з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років до часу відкриття спадщини. Дана обставина створює перешкоди у вчиненні нотаріальних дій. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, остільки надасть їй право належним чином оформити спадщину. В судовому засіданні встановлено, що причиною, яка унеможливлює належним чином оформити спадщину заявницею, є відсутність факту спільного проживання з померлим [PERSON] не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Під час розгляду справи встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявниця, згідно паспорта громадянина України Серії НС № 249096 виданого на її ім»я, 20 березня 1979 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-СР № 270392, помер 25 серпня 1997 року (а.с.22). З наведеного слід вбачати, що заявниця під час спільного проживання з [PERSON], у шлюбі з іншою особою не перебувала і може мати право на спадкування за законом після померлого [PERSON], як спадкоємець четвертої черги. Предметом розгляду заяви є встановлення факту спільного проживання з померлим не менше, як п»ять років до часу відкриття спадщини, який необхідний заявниці для належного оформлення спадщини. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх свідчення об»єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Оскільки даний факт є дослідженим судом і письмовими доказами по справі, то суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлює факт спільного проживання заявниці з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років однією сім»єю до часу відкриття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявниця надала докази того, що вона прожила з померлим [PERSON] не менше, як п»ять років однією сім»єю до часу відкриття спадщини. Даний факт має для заявниці юридичне значення і в іншому порядку підтвердити його не має можливості, тому заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved