Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію дітей без дозволу батька. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 14 квітня 2007 року по 31 липня 2018 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Позивачка зазначає, що з моменту шлюбу вони проживали у м. Суми, однак в подальшому їх відносини з чоловіком зіпсувались настільки, що вони вже не могли проживати разом, і вона змушена була переїхати на постійне проживання до своєї матері за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою вона та діти є зареєстрованими з 23 травня 2018 року. Судовим наказом Червонозаводського суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей. [PERSON] понад рік аліменти не сплачує, дітьми не цікавиться. Оскільки житлові умови, в яких вони проживають на даний час, а саме в однокімнатній квартирі проживає вона, двоє дітей та її мати - [PERSON] , то вони вирішили з метою покращення житлових умов продати квартиру та придбати квартиру більшої площі. Однак, для вирішення питання про продаж кватири і реєстрацію дітей у новій квартирі потрібна згода батька. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надати їй на це дозвіл, в зв`язку з цим позивачка звернулася до суду та просить надати дозвіл на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дітей, без згоди батька. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути вказані в ухвалі недоліки. 25 лютого 2020 року позивачка [PERSON] на виконання ухвали суду від 18 лютого 2020 року надала суду документи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання 30 квітня 2020 року о 09 год. 00 хв. 30 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду у зв`язку з неявкою сторін по справі, підготовче засідання відкладено до 17 червня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі з призначенням справи до розгляду по суті на 27 серпня 2020 року о 09 год. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено до судового розгляду на 28 жовтня 2020 року, о 09 год.30 хв. 28 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, розгляд справи відкладено до 02 лютого 2021 року, 13 год. 00 хв. В дане судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача за наявними в матеріалах справи доказами, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника третьої особи Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника та у винесенні рішення просить врахувати інтереси дітей (а.с.90). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 14 квітня 2007 року по 31 липня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року у справі № 646/1396/18 (а.с.26-27). Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.28,29). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщення осіб, яка сформована 24 січня 2020 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи: [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 1951 року народження (а.с.15) 17 січня 2020 року позивачка [PERSON] , звернулась до колишнього чоловіка - відповідача у справі [PERSON] з листом-проханням, в якому просила в добровільному порядку надати нотаріально завірений дозвіл на зняття дітей з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію дітей в новому місці проживання за місцем проживання матері (а.с.30). У знятті з реєстрації місця проживання позивачці Управлінням реєстрації місця проживання та Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради було відмовлено в зв`язку з відсутністю згоди батька - відповідача (а.с. 32,33). Відзив від відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] до суду не надходив. Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Під час судового розгляду не було встановлено обставин на спростування доводів позовної заяви про те, що відповідач відмовляється надавати письмову згоду на зміну місця реєстрації своїх малолітніх дітей. Між тим, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дітей, а зміна місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дітей передбаченої законодавством можливості брати участь у їх вихованні та спілкуванні з ними. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на зміну місця реєстрації проживання з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дітей. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, суду надано достатньо доказів того, що [PERSON] діє в інтересах малолітніх дітей, а також достатньо даних про те, що зміна реєстрації місця проживання дітей разом з матір`ю не зашкодить законним правам батька щодо обізнаності місця реєстрації своїх дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 840 грн.80 коп.

Outcome: approved