Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позов мотивувала тим, що з 1997 року по 2002 рік вона перебувала в шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час йому виповнилося вісімнадцять років. З 01.09.2015 року він навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія». За відсутності місця в гуртожитку син вимушено проживає на квартирі. Через матеріальні труднощі в сімї, її зарплати не вистачає на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 600 грн щомісячно до закінчення ним навчання 30 червня 2019 року. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі (а.с. 8). Відповідач в судове засідання також не з'явився, теж подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 10). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-АМ № 059291 від 01.12.1998 року). В даний час син [PERSON] є студентом 2-го курсу Національного університету «Одеська юридична академія», денної форми навчання (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 198 та ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що [PERSON] навчається та потребує матеріальної допомоги. Відповідач позов визнав у повному обсязі, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу. При цьому, судом враховується обовязок обох батьків утримувати дитину та їх можливість. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дитини, буде визначення аліментів у розмірі про який просить позивач. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved