Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 20.04.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 розірваний. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . З часу припинення шлюбу діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видій його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначає, що [INFO] старша донька досягла повноліття, тому відповідно припинилася виплата аліментів по її утриманню та відповідно утриманню меншого сина. Син же потребує матеріального утримання для забезпечення його фізичного та духовного розвитку, нормального рівня життя. Однак відповідач будь-якої допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, [PERSON] вказує на можливість визначення мінімального розміру аліментів на дитину, що не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, яка отримана ним 08.08.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 2105013929096. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Відповідно до ст. 178, 279 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом установлено, що в шлюбі сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 (справа №127/14486/13-ц) з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 18.06.2013 і до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що при ухвалені цього рішення відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує про неотримання аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , оскільки їх виплата припинилася за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 з [INFO] внаслідок досягнення старшою донькою повноліття. Відповідно нею ставиться питання про стягнення окремо аліментів на сина. Однак із таким твердженням позивача [PERSON] суд не погоджується з огляду на норми ч. 2, 3 ст. 183 СК України, відповідно до яких, у випадку стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як убачається із матеріалів справи, [PERSON] з моменту досягнення старшою донькою повноліття, тобто [INFO] , і до моменту пред`явлення даного позову, до суду з вимогою про визначення розміру аліментів на меншого сина [PERSON] не зверталася. Отже, слід дійти висновку, що аліменти на сина з того часу стягуються в частці заробітку (доходу) батька відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, тобто з вирахуванням рівної частки, що припадала на доньку (1/6). У даний час, зі змісту позовних вимог [PERSON] убачається, що вона просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто фактично змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом цієї норми зміна способу стягнення аліментів не передбачає жодних умов, лише подання позову одержувача аліментів. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки це є правом позивача відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Щодо розміру аліментів, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Дитині, [PERSON] , на час розгляду справи виповнилося 10 років. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також положення ст.182 СК України, а тому, виходячи із засад справедливості, розумності та пропорційності, зважаючи на розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, за відсутності доказів неможливості відповідачем утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я та наявності на утриманні інших осіб суду, вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2013 у цивільній справі №127/14486/13-ц, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд звертає увагу, що позивач не надала жодних доказів в обґрунтування визначеного нею розміру аліментів. Суд також відмічає, що 08.07.2017 набрав чинності Закон України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, а 28.08.2018 - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», якими внесені зміни до законодавства України, зокрема щодо правового статусу аліментів (ст. 179 СК України) та закріплення їх мінімального розміру (ст. 182 СК України). Вищевказаними змінами законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). При цьому суд звертає увагу, що суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначений законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України). У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Сплата аліментів при визначеному новому способі та розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial