Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 21.04.2007 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], який проживає з нею. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки вони з відповідачем через постійні сварки тривалий час шлюбні відносини не підтримують. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не бажає розуміти сутності проблем, піклуватися про побудову сімейних відносин, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 21.07.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви (а.с.14) просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає примирення неможливим. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, вважає примирення неможливим (а.с.15). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 21.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №027646, виданим 21.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №064668, виданого 09.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.7). Як вбачається з довідки ОСББ Добробут,14 №166 від 18.07.2016 року дитина проживає з позивачем (а.с.5). Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, не має інших утриманців, малолітня дитина сторін проживає з матірю, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.07.2016 року та до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved