Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів з наступними вимогами: визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви позивачем [PERSON] зазначено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1081 від 16.05.2009, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В. та на підставі договору купівлі-продажу № 1-1605 від 18.08.2009, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В., на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У її будинку зареєстровані вона та її онуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та правнучка - [PERSON] , [INFO] . Відповідачі фактично не проживають в цьому будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть і взагалі будинком вони не цікавляться. В будинку відсутні будь-які їхні особисті речі та меблі. Також, відповідачі будь-якого наміру повернутись в будинок не висловлювали. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам, а ні вона, а ні члени сім`ї не чинили. Через реєстрацію відповідачів вона позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їй на праві приватної власності майном, змушена сплачувати за них певні комунальні послуги та позбавлена можливості оформити житлову субсидію. Вважала, що є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні її права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідачів особами такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.10.2019 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 18.11.2019. 18.11.2019, 16.12.2019 за клопотаннями відповідачів відкладено підготовче засідання. До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано, позивач наполягала на позові, відповідачі позов не визнали, однак відзиву на позовну заяву, чи будь-яких доказів на спростування позову не надали. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2020. 06.02.2020 в зв`язку з першою неявкою відповідачів відкладено судовий розгляд. 03.03.2020 під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, спірним є право відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користуванні житловим приміщенням у виді будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] на підставі: Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1081 від 16.05.2009 посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В., Спадкова справа №\~596/2008, за реєстровим номером № 1-1081; Договору від 16.05.2009, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В., № 1-1095; Договору купівлі-продажу № 1-1605 від 18.08.2009 посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В., № 1-1605; Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а. с. 13-20). З домової книги для прописки громадян, з довідки Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області № 751 від 03.09.2019, інформації Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області № 02-19/1146, № 02-19/1145, № 02-19/1144 від 09.10.2019 та паспортів Серія МТ № 278935, Серія МТ № 475554, Серія МТ 454841 вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 7, 9, 11, 11-25, 27, 34-36). Даними акта, складеного 28.08.2019 депутатом Зідьківської сільської ради Зміївського району Харківської області Головань [PERSON] , у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] , 1997 року народження, [PERSON] , 2000 року народження, [PERSON] , [INFO] , та її дочка [PERSON] , 2016 року народження зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , в будинку, який належить їхній бабі [PERSON] , 1953 року народження, за місцем своєї реєстрації фактично не проживають вже більше трьох років (а. с. 26). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в належному їй будинку, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживають без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачами щодо збереження за ними права користування цим житловим приміщенням. Відповідачами не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору, питання щодо повернення судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved