Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у заяві, що 06.06.2015 року з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Великокопанівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 09. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем припинено у вересні 2019 року. Шлюб тривалий час носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, майновий спір відсутній, проживають окремо і на примирення з відповідачем не згодна, на розірванні шлюбу наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити її чинне прізвище « [PERSON] ». Позивачем до суду подано заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у підготовче та у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошень на веб-сайті Цюрупинського районного суду. Заяв та клопотань не находило, відзив на позов від нього також не надійшов. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Великокопанівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.06.2015 р. (а.с.6) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.12.2015 р. ( а.с.7). Дитина проживає з позивачем. Спільне життя подружжя припинили у вересні 2019 року і не відновлювали їх, намірів на примирення не виказують. Майновий спір відсутній. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, оскільки вона наполягає на його розірванні, подружні стосунки між сторонами припинено і не відновлювалися, що свідчить про тривалість формального існування шлюбу, намірів на примирення та відновлення сім`ї жодна із сторін не виказує, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд приходить до висновку про необхідність залишити позивачу її чинне прізвище « [PERSON] » на задоволення її клопотання. Судові витрати , понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача На пiдставi викладеного,

Outcome: approved