Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 квітня 1961 року сторони зареєстрували шлюб. 18 квітня 1961 року вони виїхали в м. Жезказаган Карагандинської області Республіки Казахстан, де проживали спільно сім'єю до 1968 року. В 1971 році позивач повернулася на постійне місце проживання в с. Котюжани Мурованокуриловецького району Вінницької області. З 1968 року між сторонами припинені фактичні шлюбні стосунки. Позивач з 1968 року не спілкувалася з відповідачем і їй невідоме його теперішнє місце проживання. Тому позивач вважає, що збереження сім'ї стало недоцільним та просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 29.11.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 02.01.2019 у справі закрито підготовче провадження, а справу призначеного до судового розгляду по суті на 23.01.2019. В судове засідання позивач не з'явилася, натомість подала заяву, у якій зазначила, що позов підтримує, на примирення не погоджується. Просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з'явився, у зв'язку з відсутністю відомостей про його зареєстроване місце проживання, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом оголошення викладеного на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 17). Суд вважав можливим розглянути справу у відсутності сторін, і ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 квітня 1961 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 5). Сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо (а.с. 4, 6). Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн 80 коп. сплаченого останньою судового збору.

Outcome: approved