Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 15 липня 2011 року. Під час шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 5 вересня 2011 року з відповідача стягувалися аліменти на дитину в розмірі 400 гривень щомісячно, а рішенням суду від 3 жовтня 2017 року збільшено розмір аліментів на дитину до 1000 гривень щомісячно. Вказуючи, що вона працює директором Турійського МБК і отримує мінімальну заробітну плату, стягуваних аліментів їй не вистачає для належного забезпечення потреб дитини, позивач просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30). 22 жовтня 2020 року позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати без її участі (а.с. 31). Відповідач у судове засідання не з`явився, 26 жовтня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає частково, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1200 гривень, просив справу розглядати без його участі (а.с. 32). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 15 липня 2011 року розірвано (а.с. 3) і під час якого у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] (а.с. 5). Дитина проживає разом із позивачем (а.с. 6). Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 5 вересня 2011 року року, яке набрало законної сили, ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 24 червня 2011 року та до досягнення нею повноліття (а.с. 4). Відповідно до рішення Турійського районного суду Волинської області суду від 3 жовтня 2017 року розмір стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на дитину збільшено до 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення нею повноліття (а.с. 38). Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилалася на положення статті 192 СК України. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, у зв`язку з чим зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них або існування інших об`єктивних причин, на що посилалася позивач звертаючись до суду, може бути підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів, у зв`язку з чим суд вважає за можливе та справедливим переглянути розмір стягуваних із відповідача аліментів. За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і на батька, як позивач, так і відповідач є працездатними особами, позивач працює директором Турійського МБК, що свідчить про наявність регулярних і стабільних доходів, однак, довідку про доходи суду не надала, дитина проживає разом з позивачем, відповідач працює на посаді голови Фермерського господарства «Світанок-Агро», отримує заробітну плату в розмірі 4723 гривні (а.с. 34), сплачує щомісяця аліменти, одружився [INFO] та має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка часто хворіє (а.с. 35-37). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, будь-яких доказів на підтвердження зміни свого матеріального або сімейного стану, стану здоров`я позивач, як одержувач аліментів, суду не надала. За таких обставин справи, а також враховуючи, що прожитковий мінімум на дитину від шести до вісімнадцяти років на час розгляду справи становить 2318 гривень, відповідач виконує свій обов`язок по сплаті аліментів, однак визнав частково позов і погодився сплачувати аліменти у більшому розмірі, то виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність фактичних і правових підстав для часткового задоволення позову і збільшення розміру аліментів на дитину, які стягуються відповідно до рішення суду з відповідача в користь позивача, до 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, будучи переконаним в тому, що такий розмір відповідатиме вимогам достатності і справедливості з урахуванням матеріального та сімейного стану платника і одержувача аліментів. Доводи позивача про необхідність збільшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що дитина навчається у Турійській музичній школі (фах баян), та відвідує клас вокально-естрадного співу в Ковельському народному домі «Просвіта» на платній основі, що тягне за собою витрати у розмірі 4000 гривень щомісяця, суд до уваги не приймає, оскільки такі витрати в контексті положень статті 185 СК України є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини), участь в яких батьки зобов`язані брати незалежно від стягнення з них аліментів, і такі витрати не можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. Крім того, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення, однак у позовній заяві такі вимоги до відповідача відсутні, а суд відповідно до імперативних вимог частини першої статті 13 ЦПК України розглядає справи виключно в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 1.1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, статті 141 ЦПК України з урахуванням пропорційності задоволених вимог (20 %) з відповідача в дохід держави слід стягнути 168 гривень 16 копійок судового збору. На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191, 192 СК України та

Outcome: partial