Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 06 червня 1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Відповідач вирішити питання в позасудовому порядку відмовився, у звязку із чим була змушена звернутися із позовом до суду. Вказує на те, що шлюбні стосунки поступово почали між ними погіршуватись через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, на підставі чого в сімї виникали сварки. Зявилась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. З 2010 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Кожен з подружжя створив нову сімю. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач в підготовче судове засіданні не зявився, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, строк для примирення просив не надавати. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та\~[PERSON] зареєстрували шлюб 06 червня 1992року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 178, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 075415, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Від спільного проживання сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають з 2010 року. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Кожен з подружжя створив нову сімю. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved