Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В даній житловій будівлі зареєстровані її дочка [PERSON], [INFO], та онука [PERSON], [INFO], які з 2012 року не проживають за даною адресою. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача. [PERSON] мешкає у квартирі сама. Дочка позивача - [PERSON], приблизно у 1989 році поступила у технікум і більше вона її не бачила. Онука позивача [PERSON] мешкала разом з позивачем до 2012 року, а потім закінчила школу і виїхала. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача. Позивач мешкає сама. Відповідача [PERSON] вона не бачила дуже давно, останній раз вона приїжджала до позивача у 1999-2000 роках. Онука позивача [PERSON] не мешкає з позивачем приблизно з 2013 року. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло № 599 від 10.04.1998 року, виданого відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому, позивач [PERSON] є власником квартири № 82, розташованої за адресою: будинок № 29, вул. Курчатова, м. Сєвєродонецьк, Луганської області. Згідно з копією домової книги для прописки громадян, які мешкають в буд. 29, кв. 82 по вул. Курчатова м. Сєвєродонецька Луганської області, за зазначеною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання № 1083 від 27.06.2017, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON], окрім неї з 2012 року ніхто не проживає. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином,\~враховуючи,\~що відповідачі\~[PERSON] та\~[PERSON] за\~місцем реєстрації\~не проживають\~з 2012\~року без\~поважних причин,\~тобто більше\~одного року,\~суд вважає,\~що досліджені\~судом докази,\~свідчать про\~наявність обґрунтованих\~підстав для\~задоволення позову [PERSON] шляхом визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1066936159.1 від 21.06.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних долях.

Outcome: approved