Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з будинку. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником будинку, який знаходиться за адресою по вул. Шевченка, 92 в с. Мошни, Черкаського району, Черкаської області, на підставі договору дарування № 631883 серії АВА від 07.06.1999 року, в якому проживає та зареєстрована. Разом з нею в даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] з 30.12.2009 року, який є її сином, але жодного дня він з нею не проживав. З жовтня місяця 2010 року звязок з ним втрачений. Після підвищення тарифів на оплату житлово-комунальних послуг її сімя потребує отримання субсидії, але реєстрація відповідача без фактичного проживання в будинку, негативно впливає на одержання житлових субсидій. Факт непроживання ним понад 7 років, підтверджують свідки: сусіди по вулиці. В звязку з чим вимушена звернутись до суду. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком за адресою: Черкаський район, с. Мошни, вул. Шевченка, 92. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву, в котрій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи. Місце проживання його не відоме, тому про дату, час і місце проведення судового засідання була дана обява в газеті «Черкаський Край», в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи. А тому суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів юридичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагання усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Позивачу [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок за адресою: вул. Шевченка, 92 в с. Мошни, Черкаського району, Черкаської області. З нею в будинку прописаний її син [PERSON], що є відповідачем по справі. Проте вже тривалий час він не проживає у даному будинку, не оплачує комунальних послуг та не бере участі у його утриманні. Він фактично не проживає за даною адресою з грудня 2012 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 07.11.2016 року, проведеним Мошнівською сільською радою. Для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідно зняти з реєстрації [PERSON] Реєстрація відповідача у належному позивачеві на праві приватної власності домоволодінні порушує її права та призводить до нарахування комунальних платежів, які вона вимушена сплачувати. Судом встановлено, що відповідач у вказаному будинку фактично не проживає з грудня 2012 року. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] є таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Черкаська обл., Черкаський район, с. Мошни, вул. Шевченко, буд. 92. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved