Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою (уточненою) до [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину та про індексацію аліментів, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання - доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000 гривень щомісячно до закінчення навчання 30 липня 2020 року; збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, відкликати виконавчий лист №2/328/11/15, виданий 16 вересня 2015 року Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення з відповідача на її користь аліментів; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування суми індексації аліментів на неповнолітніх дітей за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно) в сумі 24939 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 16.09.2015 з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 18.03.2015 року, до досягнення дітьми повноліття. На виконання зазначеного судового рішення 16 вересня 2015 року був виданий виконавчий лист № 2/328/11/15, який знаходиться на виконанні в Токмацькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Діти проживають з позивачем. Старша донька [PERSON] [INFO] досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинено. Між тим, вона продовжує навчання в Токмацькому закладі середньої освіти №5 в 11 класі, датою закінчення навчання є 30 липня 2020 року. Відповідач має працездатний вік, добрий стан здоров`я, займається підприємницькою діяльністю, має можливість утримувати дітей, інших непрацездатних утриманців не має, будь які зобов`язання за іншими виконавчими документами у відповідача відсутні. Враховуючи викладене, те, що закінчення випускного класу школи пов`язано з великими матеріальними витратами на підготовку до вступу до вищого учбового закладу, на придбання випускного вбрання, додаткові заняття, посилаючись на ст.ст.199,200 СК України, просить визначити аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 8000 грн на період навчання, тобто до 30.07.2020 року. Крім того вважає, що на даний час розмір стягуваних аліментів на утримання другої доньки, - [PERSON] , який визначений зазначеним рішенням Токмацького районного суду у розмірі 1000 грн, є недостатнім для її належного утримання, оскільки з 2015 року значно зросли ціни, збільшилися витрати на її утримання, а саме на придбання одягу, взуття, харчування, дозвілля, літератури, засобів гігієни, додаткове навчання, розвитку особистих здібностей. Також донька має хронічні захворювання, часті ускладнення, на лікування яких витрачаються великі кошти. Вказує, що з часу присудження аліментів у розмірі 1000 грн на дитину (2015 рік), зріс прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років до 2218 гривень, встановлений розмір аліментів не є достатнім. В той же час матеріальне становище відповідача змінилося на краще, його бізнес успішно функціонує, сума доходу зросла. Тому, посилаючись на ст. 192 СК України, просить збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь неповнолітньої доньки, в твердій грошовій сумі в розмірі по 8000 грн щомісячно до повноліття дитини. Також позивач, посилаючись на положення ч.2 ст.184 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача індексацію аліментів на неповнолітніх дітей за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно) в сумі 24 939 грн, згідно з наданим позивачем розрахунком. Ухвалою від 30.03.2020 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області витребувано інформацію про розміри доходу відповідача [PERSON] за останні три роки. Відповідач [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача щодо збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину до 8000 грн щомісячно та сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 8000 грн, є завищеними. Він ніколи не відмовлявся матеріально утримувати своїх дітей, постійно, окрім сплачених аліментів, матеріально допомагає своїм дітям в середньому приблизно на 6000 грн а саме організовує літній відпочинок доньок, постійно купує їм одяг, продукти харчування, засоби гігієни, шкільне приладдя та інше, що є необхідним для розвитку дітей. Він є приватним підприємцем, його чистий дохід за 4 квартал 2019 року склав приблизно 30000-35000 грн, (тобто в місяць приблизно 12000 грн.), дохід за 1 квартал 2020 року склав приблизно 23000 грн., (тобто в місяць приблизно 7000 грн.), тому сплачувати аліменти на доньок в розмірі по 8000 грн на кожну дитину щомісячно він не має фінансової можливості. Крім того, з урахуванням, що заробітна плата позивачки складає в середньому 4000 грн, вважає, що позивачка взагалі має намір і себе матеріально забезпечувати за його рахунок. Посилається на те, що позивачем доказів зміни її чи його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них не надано. Також не надано будь-яких інших доказів, що давали б підстави для збільшення розміру аліментів та стягнення їх у заявленому позивачем розмірі, позивачем взагалі не надано суду будь-яких доказів його заробітку (доходу). Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, в розмірі 8000 грн зазначає, що донька [PERSON] продовжує навчатися в середній школі, а не в вищому навчальному закладі, де навчання в школі безоплатне, під час якого не потребується здійснення додаткових витрат на оренду гуртожитку або квартири, окремого харчування, тому вважає, що вимога про стягнення аліментів в розмірі 8000 грн. на повнолітню доньку нічим не обґрунтована та безпідставна. Щодо стягнення індексації аліментів вважає, що наданий позивачем розрахунок індексації з порушенням норм законодавства, оскільки за період з червня 2016 рок по березень 2020 року величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації у розмірі 103 відсотка, тому в задоволені зазначеної позовної вимоги просить відмовити. Враховуючи викладене, в задоволені позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, індексацію аліментів просить відмовити. До відзиву відповідачем долучений розрахунок зі сплати аліментів, наданий Токмацьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-східноо міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з виконання виконавчого листа №328/11/15 від 07.10.2015, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 2000 грн щомісячно, з якої вбачається, що [PERSON] за період з вересня 2015 року по лютий 2020 рік має переплату в розмірі 20629,67 грн. Позивачем надана відповідь на відзив, з якої вбачається, що на задоволенні позовних вимог наполягає, зазначає, що відповідач з 15.12.1997 року є фізичною особою підприємцем, знаходиться на обліку в Токмацькій ОДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності та є платником єдиного податку, має налагоджений бізнес, ряд працюючих об`єктів, вважає, що за останні роки дохід відповідача становив більш одного мільйона гривень на рік, за останній рік - близько 800 000 грн, але доказів цього надати не може, оскільки ці дані може надати тільки ОДПІ. Посилання відповідача на те, що він добровільно надає дітям близько 6000 грн щомісяця разом з аліментами свідчить про те, що він може надавати дітям більшу допомогу. Крім того, відповідач рідко, не регулярно, не узгоджуючи з першочерговими потребами дітей купує дітям дорогі речі - за останні два роки ще два смартфони, зимове пальто старшій доньці, купляв путівки у дитячий табір відпочинку, інколи, коли бачиться з дітьми купує їм солодощі, фрукти, що, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач прагне укріпити свій авторитет і показати, що він може все. Відповідач має переплату з аліментів, але це пояснюється тим, що з ним була домовленість про придбання речей для дітей. Враховуючи, що діти потребують щоденних витрат на харчування, одяг, засоби гігієни, на забезпечення їх життєздатності, розвиток особистих здібностей, двоє дітей проживають разом з позивачем, наполягає на стягненні з позивача аліментів саме у визначеному у позові розмірі - 8000 гривень на одну дитину. Крім того, посилаючись на додану до заперечень на відзив довідку Токмацької БЛІЛ зазначає, що діти часто хворіють, потребують додаткового медичного догляду з боку вузькопрофільнйх лікарів, потребують санаторно - курортного лікування, тому частина отриманих аліментів витрачається на придбання недешевих лікарських засобів. Також вважає, що наданий нею розрахунок індексації аліментів є правильним, натомість наданий відповідачем розрахунок індексу споживчих цін не відповідає вимогам діючого законодавства. З огляду на вказане, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання позивач, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що даних про чистий отримуваний дохід відповідача позивач [PERSON] не має. Вважає, що зазначені у позові суми аліментів в розмірі 8000 гривень на одну дитину є достатніми для утримання дітей. Також вважає, що з часу призначення аліментів у відповідача відбулися зміни в майновому стані, зокрема, з наданої ОДПІ довідки вбачається збільшення валового доходу відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він, дійсно, є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування та має мінливий дохід, зокрема, у квітні 2020 року мав прибуток приблизно 4000- 5000 грн, у травні 2020 року мав збитки. Підприємницькою діяльністю займається разом з батьком, який також зареєстрований, як підприємець. Саме його батько, як підприємець, має виробничі приміщення, займається підприємницькою діяльністю, з якої отримує прибуток. Його батько надає відповідачу гроші на онуків, однак розраховувати на ці гроші відповідач не може, бо то гроші батька. Вказав, що зазначений у довідці Головного управління ДПС у Запорізькій області за 2017-2019р.р. дохід є валовим, тобто зазначений без вирахування податків та зборів та валових витрат (зокрема закупівлі матеріалів, оплати послуг тощо). Він постійно добровільно надає матеріальну допомогу донькам грошима, в розмірі приблизно 1000 - 1500 гривень на тиждень, купує донькам продукти харчування, одяг, мобільні гаджети, крім цього, має переплату з аліментів. Відповідач і надалі готовий надавати допомогу дітям у добровільному порядку, але вважає, що зазначений у позові розмір аліментів - 8000 гривень на одну дитину, є необґрунтований та сильно завищений, він позовні вимоги в цій частині визнає частково, погоджується виплачувати аліменти в розмірі по 1500 гривень на одну дитину протягом зазначеного у позові проміжку часу. У стягненні індексації аліментів просив відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зіст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року у цивільній справі №328/2599/15-ц, яке оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.03.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 30.09.2015. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач сплачує аліменти, визначені за рішенням суду, заборгованості не має. З наданого відповідачем [PERSON] розрахунку Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо сплати аліментів з виконання виконавчого листа №328/11/15 від 07.10.2015, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 2000 грн щомісячно, вбачається, що [PERSON] за період з вересня 2015 року по лютий 2020 року має переплату в розмірі 20629,67 грн. У свідоцтвах про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , сторони у справі зазначені батьками, що сторонами не оспорюється. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за вих. № 1 від 12.02.2020 ОСББ «Шевченка, 49». Згідно з довідкою про доходи, наданою Комунальним підприємством «Міськводоканал» Токмацької міської ради, позивач [PERSON] працює контролером водопровідного господарства в Комунальному підприємстві «Міськводоканал» Токмацької міської ради, загальна сума доходу за період з січня 2019 року по грудень 2019 року становить 53586,56 грн. Відповідно до довідки за №4 від 10.02.2020, виданої директором Токмацького навчального закладу середньої освіти №5, [PERSON] навчається в зазначеному навчальному закладі в 11-а класі, навчання закінчується 26 червня 2020 року. Довідкою за №17 від 03.06.2020 року Токмацького закладу загальної середньої освіти №5 Токмацької міської ради Запорізької області підтверджується, що [PERSON] навчається в 11- А класі зазначеного навчального закладу, навчання буде продовжено до 30 липня 2020 року. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. В п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року,- держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни матеріального стану. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім того, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Розмежування між ними, дійсно, є не досить явним, якщо дитина вирішила продовжити навчання відразу по закінченні загальноосвітнього навчального закладу. Якщо обов`язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p.). Відповідно до абз. 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду судом досліджувався матеріальний стан відповідача. Як зазначено в рішенніТокмацького районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року у цивільній справі №328/2599/15-ц, згідно з відповідю Токмацької об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області № 784/10/08-33-1701/15 від 07.07.2015 року [PERSON] знаходиться на обліку в Токмацькій ОДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності з 15.12.1997 року. Згідно з наданою податковою декларацією платника єдиного податку сума його доходу за 2014 рік склала 315307,00 грн. Відповідно до розрахунку Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) по сплаті аліментів з виконання виконавчого листа №328/11/15 від 07.10.2015, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 2000 грн щомісячно, [PERSON] за період з вересня 2015 року по лютий 2020 рік має переплату в розмірі 20629,67 грн. Як вбачається з наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач [PERSON] з грудня 1997 року зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця за видами діяльності: код КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур»; код КВЕД 45.20 «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний); код КВЕД 45.32 «Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів»; код КВЕД 68.20 «Надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна». З наданих на виконання ухвали суду Головним управлінням ДПС у Запорізькій області відомостей за вих.№21551/10/08-01-02-01-08 від 06.04.2020 вбачається, що згідно з наданою податковою звітністю, доходи від підприємницької діяльності ФОП [PERSON] рнкопп [NUMBER] складають: за 2017 рік - 478792,20 грн, за 2018 рік, - 1049712,09 грн, за 2019 рік, - 732471,29 грн. В той же час, як вбачається з наданих Головним управлінням ДПС у Запорізькій області відомостей про доходи від підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , зазначений саме загальний (валовий) дохід фізичної особи - підприємця відповідача [PERSON] , тобто без вирахування податків та зборів, валових витрат останнього (витрати на закупівлю матеріалів, вартість отриманих та наданих послуг тощо). При цьому, судом враховуються положення статті 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Дана редакція ст.195 СК України почала діяти на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набув чинності 1 липня 2017 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має мінливий дохід, який з часу призначення судом аліментів на утримання дітей, тобто з 2015 року, збільшився, що вбачається з рішенняТокмацького районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року у цивільній справі №328/2599/15-ц та з інформації наданої Головним управлінням ДПС у Запорізькій області. В той же час, будь-яких відомостей про свій стан здоров`я, сімейного та матеріального стану, будь-яких зобов`язань іншого характеру, які не дозволяють виплачувати аліменти у збільшеному розмірі, відповідач суду не наддав. Щодо посилань відповідача на те, що заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів позивач має намір матеріально забезпечувати за його рахунок саме себе, суд зауважує, що частинами 1 та 2 статті 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до статті 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Будь-яких доказів щодо нецільового витрачення позивачем отримуваних від відповідача на утримання дітей аліментів немає, звернень з цього приводу у відповідні органи, або відкриття у банківській установі рахунків для отримання аліментів на ім`я дітей, відповідачем не надано. При цьому, доводи позивача про те, що відповідач отримує високий дохід, який би дозволив йому виплачувати аліменти на дітей у визначеному позивачем розмірі, належними та допустимими доказами не підтверджено. Поданий позивачем в якості доказу витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не може бути прийнятий судом як доказ зазначеного в позові наявності у відповідача налагодженого бізнесу з ремонту та продажу запчастин, трьох СТО по ремонту автомобілів в різних районах м.Токмак, семі гаражів на території колишнього АТП м.Токмак, а також наявності найманих працівників, значного зростання суми доходів відповідача. Оцінивши надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що стягуються з відповідача на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 вересня 2008 року у цивільній справі №328/2599/15-ц. Крім того, після ухвалення зазначеного рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.03.2015 року до досягнення дітьми повноліття, донька сторін [PERSON] стала повнолітньою, відтак, з урахуванням вищенаведеного, попередньо визначений судом розмір аліментів підлягає зміні. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] навчається в 11-а класі Токмацького навчального закладу середньої освіти №5 з терміном навчання до 26 червня 2020 року, зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , - позивачем у справі. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі 622/373/16-ц). Згідно з ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Навчання [PERSON] у випускному класі навчального закладу середньої освіти виключає можливість її працевлаштування, тому потреба доньки сторін у матеріальній допомозі батьків є очевидною. На переконання суду, у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку, однак розмір зазн6ачених витрат стороною позивача не підтверджений. При цьому судом враховується, що витрати на навчання у школі, придбання учбової літератури та навчального приладдя для навчання та підготовки до тестування, проходження тестування є основними, повсякденними, звичайними витратами з утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, адже такі витрати по суті є виконанням обов`язку батьків, передбаченого ч.3 ст.150 СК України, згідно з якою батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, але діти проживають з матір`ю і вона несе основний тягар їх утримання. Жодних письмових доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, покращення його майнового стану настільки, що б давало можливість зробити висновок щодо спроможності надавати щомісяця аліменти у заявленому позивачем розмірі, суду не надано. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан відповідача змінився, він має переплату по аліментах, позивачем не заперечувалось що [PERSON] бере участь в утриманні дітей окрім сплати присуджених судом аліментів, на що виділяє додаткові кошти. Однак позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження щомісячних витрат на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, суд не може прийняти доводи позивача про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 8000,00 гривень щомісячно, до закінчення навчання 26 червня 2020 року, оскільки позивачкою не доведено потреб [PERSON] та [PERSON] у аліментах саме у такому розмірі, як і не доведено майнової можливості відповідача сплачувати у зазначеному розмірі аліменти. Щодо посилань позивача, як на підставу стягнення аліментів у зазначеному нею розмірі, на наявність у [PERSON] та [PERSON] ряду захворювань та понесених позивачем витрат на лікування дітей, суд зазначає наступне. Як вбачається зі змісту довідки КНП «Токмацький ЦПМСД» за №314/04 від 25.03.2020, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться під наглядом лікаря-педіатра дільничного амбулаторії ЗПСМ № 1 [PERSON] . Дитина, [PERSON] , [INFO] , хронічних захворювань не має, спостереження лікарів - спеціалістів потребує за вимогою, на даний момент санаторно - курортного лікування не потребує, режим харчування повинен бути триразовим (сніданок, обід, вечеря) або чотириразовим, проміжок часу між прийомами їжі має складати не менше чотирьох-п`яти годин. Режим харчування-визначає також кількість їжі. Розмір порцій повинен бути адекватний, сприяти найбільш оптимальному обміну речовин і засвоєнню їжі, містити достатню кількість жирів, білків, вуглеводів, мікроелементів та вітамінів для нормального розвитку дитячого організму. Дитина, [PERSON] , [INFO] , хронічних захворювань не має, спостереження лікарів - спеціалістів потребує за вимогою: лікаря - офтальмолога 1 раз на рік, санаторно - курортного лікування потребує за рекомендацією лікаря - офтальмолога та педіатра (офтальмологічний профіль, пульмонологічний профіль). Режим харчування повинен бути триразовим (сніданок, обід, вечеря) або чотириразовим, проміжок часу між прийомами їжі має складати не менше чотирьох-п`яти годин. Режим харчування визначає кількість їжі. Розмір порцій повинен бути адекватний, сприяти найбільш оптимальному обміну речовин і засвоєнню їжі, містити достатню кількість продуктів, які багаті антиоксидантами, вітамінами А, Е і С. В раціоні повинні бути достатня кількість жирів, білків, вуглеводів, мікроелементів для нормального розвитку дитячого організму. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Приблизний перелік особливих обставин міститься в ч. 1 ст. 185 СК України. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Проте з наданої медичної довідки суд позбавлений можливості достовірно встановити необхідність регулярного щомісячного лікування або обстеження [PERSON] та [PERSON] та його точний розмір. Так, зазначена довідка не містить даних відносно того, що [PERSON] та [PERSON] протягом певного тривалого періоду часу в майбутньому потребують приймання тих чи інших лікарських препаратів або проходження тих чи інших медичних процедур. При цьому, в наданій позивачем довідці КНП «Токмацький ЦПМСД» за №314/04 від 25.03.2020 щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дані про захворювання [PERSON] наведені лише з 2017 року, що не дає суду встановити, чи існували зазначені обставини на час призначення аліментів, тобто до 2015 року. Щодо даних про захворювання [PERSON] , то з вищезазначеної довідки вбачається, що остання хворіє з 2006 року переважно простудними захворюваннями, тобто вказані обставини існували й на момент ухвалення рішення Токмацьким районним судом Запорізької області від 16.09.2015. Також суд зауважує, що за своєю правовою природою витрати, пов`язані з витратами на лікування дитини, є додатковими витратами і їх стягнення у випадку спору передбачене ст. 185 СК України. При цьому, суд зауважує, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч.1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст.185 Сімейного кодексу України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування суми індексації аліментів на неповнолітніх дітей за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно) в сумі 24939,00 грн, суд зазначає наступне. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок) зі змінами. Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103». Таким чином, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 24 грудня 2015 року, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки. Даний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у справі № 127/8260/17-ц від 26 вересня 2018 року та у справі №165/2594/17 (провадження № 61-44526св18) від 25 березня 2020 року. Суд звертає увагу на те, що з наданого розрахунку позивача вбачається, що сума індексації аліментів за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно), яка склала 24939,00 грн, розрахована за кожний місяць, проте такий розрахунок не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки здійснений за методикою, яка не відповідає Додатку 2 Порядку, що визначено для індексації аліментів. Виходячи з наведеного, з урахуванням офіційних даних, опублікованих на офіційному веб-порталі Державної служби статистики України, а також даних, що містяться на сайті газети Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно), індекс спожитих цін на товари та послуги складає: 2016 рік: червень 99,8 не перевищило поріг індексації; липень 99,9 не перевищило поріг індексації; серпень 99,7 не перевищило поріг індексації; вересень 101,8 не перевищило поріг індексації; жовтень 102,8 не перевищило поріг індексації; листопад 101,8 не перевищило поріг індексації; грудень 100,9 не перевищило поріг індексації; 2017 рік: січень 101,1 не перевищило поріг індексації; лютий 101,0 не перевищило поріг індексації; березень 101,8 не перевищило поріг індексації; квітень 100,9 не перевищило поріг індексації; травень 101,3 не перевищило поріг індексації; червень 101,6 не перевищило поріг індексації; липень 100,2 не перевищило поріг індексації; серпень 99,9 не перевищило поріг індексації; вересень 102,0 не перевищило поріг індексації; жовтень 101,2 не перевищило поріг індексації; листопад 100,9 не перевищило поріг індексації; грудень 101,0 не перевищило поріг індексації; 2018 рік: січень 101,5 не перевищило поріг індексації; лютий 100,9 не перевищило поріг індексації; березень 101,1 не перевищило поріг індексації; квітень 100,8 не перевищило поріг індексації; травень 100,0 не перевищило поріг індексації; червень 100,0 не перевищило поріг індексації; липень 99,3 не перевищило поріг індексації; серпень 100,0 не перевищило поріг індексації; вересень 101,9 не перевищило поріг індексації; жовтень 101,7 не перевищило поріг індексації; листопад 101,4 не перевищило поріг індексації; грудень 100,8 не перевищило поріг індексації; 2019 рік: січень 101,0 не перевищило поріг індексації; лютий 100,5 не перевищило поріг індексації; березень 100,9 не перевищило поріг індексації; квітень 101,0 не перевищило поріг індексації; травень 100,7 не перевищило поріг індексації; червень 99,5 не перевищило поріг індексації; липень 99,4 не перевищило поріг індексації; серпень 99,7 не перевищило поріг індексації; вересень 100,7 не перевищило поріг індексації; жовтень 100,7 не перевищило поріг індексації; листопад 100,1 не перевищило поріг індексації; грудень 99,8 не перевищило поріг індексації; 2020 рік: січень 100,2 не перевищило поріг індексації; лютий 99,7 не перевищило поріг індексації; Тобто, за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно), індекс спожитих цін на товари та послуги не перевищував поріг індексації, який дорівнює 103%. Оскільки за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно), індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації у розмірі 103%, тому індексація у вказаний період не може бути нарахована. Таким чином, наданий позивачкою розрахунок індексації аліментів не відповідає вимогам закону, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування суми індексації аліментів на неповнолітніх дітей за період з червня 2016 року по лютий 2020 року (включно) в сумі 24 939,00 грн, задоволенню не підлягають. Аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, з урахуванням наданих доказів пояснень відповідача та представника позивача, часткового визнання позовних вимог відповідачем в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зміни розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 16 вересня 2015 року по цивільній справі №328/2599/15-ц. При визначенні зміненого розміру аліментів, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, але діти проживають з матір`ю і вона несе основний тягар їх утримання, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, до закінчення навчання, а саме до 30 липня 2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1681,60 грн. (840,80 грн х 2) слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial