Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що з відповідачем з 14.01.1994 по 25.10.2004 перебувала у шлюбі від якого мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків з моменту їх розлучення, не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, стосунки з нею та дитиною не підтримує взагалі протягом останніх 13 років. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 169, 224-226 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутностівідповідача, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради - висловила свою думку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. Вислухавши позивача та її представника, думку представника третьої особи, дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 14.01.1994 по 25.10.2004 ( а.с. 9-10). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8). Згідно з довідкою Чернігівського ліцею № 32, [PERSON], батько учня 5-б класу [PERSON], за період навчання дитини жодного разу до школи не приходив, не зустрічався з вчителями та адміністрацією ліцею з питань навчання та виховання сина, не цікавився його успіхами у навчанні. Вихованням [PERSON] займається виключно його мати- [PERSON] ( а.с. 11). Відповідно до довідки № 01-16/620 від 02.06.2017, дитина [PERSON], 2004 року народження перебуває на диспансерному обліку та зі слів дільничого лікаря дитину батько ніколи не приводив (а.с. 12). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.05.2000 [PERSON] визнано втративши право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] ( а.с. 13). Відповідно до довідки ЧМВ УМВС України в Чернігівській області 21.07.2015, в ході проведення перевірки було надано запит на адресу УДМС України в Чернігівській області, на який надійшла відповідь, про те, що за час проведення оперативно-розшукових заходів, місце проживання (місце знаходження) [PERSON] не встановлено ( а.с. 14). Відповідно до довідки ГУ НП в Чернігівській області 16.06.2017, за час проведення оперативно-розшукових заходів, місце проживання (місце знаходження) [PERSON] не встановлено ( а.с. 14). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та позивач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 3009 від 06.07.2017 (а.с. 15), проживають за адресою [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується актом КП «Новозаводське» від 03.07.2017 (а.с. 17). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.07.2017, за адресою: [ADDRESS] малолітньому [PERSON] для виховання та розвитку створено всі умови для навчання та відпочинку ( а.с. 18). Відповідно до рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 10.07.2017 № 145 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 19, 20). Суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення одного з батьків від виконання обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків; опікун; піклувальник; особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено і підтверджено належними доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню неповнолітньої доньки. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved