Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Техмолпром» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати. У позовній заяві позивач вказує, що на підставі наказу № 280 від 04.11.2006 була прийнята на роботу оброблювачем технологічних місткостей і тари третього розряду в ЗАТ «Гадячсир». 24.06.2011 її переведено у ТОВ «Техмолпром» на посаду інженера лаборанта. Проте протягом останніх років відповідач затримував виплату заробітної плати, а потім взагалі припинив її виплачувати, що стало причиною її звільнення з роботи 22 січня 2019 року. На день звільнення підприємство мало перед нею заборгованість по заробітній плати в сумі 17843,07 грн, тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 17843,07 грн, в якому також просила стягнути з відповідача моральну компенсацію в розмірі 20000 грн, посилаючись на те, що вона одна виховує двох неповнолітніх дітей, які протягом останніх років часто хворіли, що змушувало її лікувати їх за кошти, які брала в кредит чи позичала, що приносило їй незручності в інших сферах життя. 01 квітня 2019 року позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Окрім того, посилаючись на часткову виплату відповідачем заборгованості по заробітній платі, просила стягнути з ТОВ «Техмолпром» на її користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 15843 грн 07 коп. Представник відповідача ТОВ «Техмолпром» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Техмолпром» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2011 року, на підставі наказу № 53-К в24.06.2011, [PERSON] прийнято інженером - лаборантом лабораторії з контролю виробництва ТОВ «Техмолпром» у порядку переведення, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача. 22 січня 2019 року [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, про що також зазначено у трудовій книжці. Заборгованість ТОВ «Техмолпром» по заробітній платі [PERSON] станом на 22.01.2019 становила 17843,07 грн, що підтверджується довідкою № 15 від 22.01.2019. Відповідачем часткового погашено заборгованість по заробітній платі, її розмір станом на 01.04.2019 становить 15843,07 грн. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України , предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що заборгованість ТОВ «Техмолпром» по заробітній платі позивачу не сплачена та становить 15843,07 грн, з цих підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати підлягають до задоволення. Позивачем [PERSON] також заявлено вимогу до ТОВ «Техмолпром» про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в 20000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд, враховуючи наявність бездіяльності відповідача, яка полягає у несвоєчасній виплаті заробітної плати позивачу, терміни її затримки, наслідки які наступили від цього, а саме скрутне матеріальне становище, перебування на її утриманні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та докладання, у зв'язку з цим, позивачем додаткових зусиль, для організації свого життя, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що моральна шкода була заподіяна позивачу, яка підлягає до стягнення з відповідача, але у меншому розмірі, ніж заявлено нею, з підстав необґрунтованості такого розміру позивачем. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1536 грн 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial