Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, завданих злочином. Відповідно до ухвали суду від 10.09.2014 року до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних позовних вимог на стороні позивача були залучені ПАТ «Банк Руский стандарт», ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», ПАТ «Платинум Банк», ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ «Терра Банк», ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що відповідача [PERSON] за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2014 року було притягнуто до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вона була визнана потерпілою по цій справі. В результаті злочинних дій відповідача їй було заподіяно матеріальний збиток на суму 52000 грн., що встановлено вироком. Просила стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму. Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь також моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн. і яка виразилася в тому, що вона дуже нервувала через, те, що повинна повернути банкам гроші, якими насправді не користувалася. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.08.2014 року, в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково та суду пояснив, що відповідач [PERSON] не оспорювала розмір заподіяної нею матеріальної шкоди в ході розгляду матеріалів кримінального провадження, і цей розмір встановлено вироком суду, який набрав законної сили. В той же час, просив зменшити цю суму на суму платежів по кредитному договору з ПАТ «Банк Руский Стандарт», які сплачувала сама [PERSON] тричі по 1444,00 грн. та один раз 900,00 грн. Щодо суми моральної шкоди, то вважає, що її розмір позивачем завищений, і що цей розмір необхідно зменшити до 500,00 грн., що на його думку, є достатнім. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала пояснення свого представника, не заперечувала проти задоволення позовних вимог в зазначених ним розмірах. Представники третіх осіб - ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», ПАТ «Банк Руский стандарт», ПАТ КБ «ПриватБанк», в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник ПАТ «Кредитпромбанк» в заяві без дати та номера, яка отримана судом 29.09.2014 року електронною поштою, виявив бажання брати участь в розгляді справи, але в подальшому в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день час призначення справи до розгляду був повідомлений належним чином, телефонограмою. Клопотання про відкладення розгляду від нього не надходило. Представник ПАТ «Терра Банк» в заяві від 29.09.2014 року, яка отримана судом 29.09.2014 року електронною поштою, також виявив бажання брати участь розгляді справи та подати окремий позов в даній справі, але в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин про день час призначення справи до розгляду був повідомлений належним чином, телефонограмою. Клопотання про відкладення розгляду від нього не надходило. Представник третьої особи - ПАТ «Платинум Банк» в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за допомогою факсу, будь-яких заяв або клопотань від нього судом не отримано. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в ході судового розгляду, за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05.06.2014 року по кримінальному провадженню №233/8445/13-к [PERSON] було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, засуджено до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1500 грн. та звільнено від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році». Вирок суду набрав законної сили 05.07.2014 року. При розгляді кримінальної справи судом встановлено, що [PERSON] в період жовтня-листопада 2012 року, скориставшись довірливими відносинами з [PERSON], умовила останню оформити на себе шість кредитних договорів в різних банках, а саме: у ПАТ «Банк Руский Стандарт» за договором № 100850329 від 19.10.2012 року - на суму 15000 грн.; у ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» за договором №GP-3821503 від 26.10.2012 року - на суму 7000 грн.; у ПАТ «Платинум Банк» за договором №620/3248CLBPS від 07.11.2012 року - на суму 10000 грн.; у ПАТ «Кредитпромбанк» за договором №311/6688АСLAPTS від 21.11.2012 року - на суму 5000 грн.; у ПАТ «Терра Банк» за договором №131685 від 21.11.2012 року - на суму 10000 грн.; у ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором від 21.11.2012 року (рахунок [NUMBER]) - на суму 5000 грн., та розпорядилася кредитними коштами на свій розсуд, заподіявши [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 52000 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З урахуванням п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Той факт, що відповідач [PERSON] особисто вносила чотири платежі на користь ПАТ «»Банк Ренесанс Капітал» 16.11.2012 року, 07.12.2012 року, 18.12.2012 року та 21.01.2013 року в загальній сумі 5232 грн., не оспорювався сторонами, а тому не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі, встановленому вироком суду та в межах позовних вимог, підлягає задоволенню за винятком суми 5232 грн., яка сплачена відповідачем, оскільки такі вимоги є законними та обґрунтованими та повністю підтверджуються матеріалами справи. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї та близьких родичів. Частина 3 вказаної статті передбачає відшкодування моральної шкоди грішми. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд задовольняє позовні вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень п.п. 9, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та у відповідності до статей 23, 1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи той факт, що вироком суду встановлено наявність протиправної поведінки відповідача відносно позивача, а також беручі до уваги, що такою поведінкою відповідача позивачу дійсно було спричинено душевні страждання, які він описав в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають задоволенню, але розмір суми, що необхідно стягнути, підлягає зменшенню до 1000 грн., оскільки на думку суду саме такий розмір відповідає дійсній глибині страждань позивача, які вона перенесла в зв'язку із введенням її в оману відповідачем, порушенням життєвого ритму через необхідність спілкування з представниками кредитних установ щодо повернення кредитних коштів. Відповідно до ч. 3ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 467,68 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial