Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року, на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з однієї четвертої частини доходів платника аліментів на одну другу частину та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї другої частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. На обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2015 року з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідач, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 вересня 2015 року. Визначений судом розмір аліментів на теперішній час є значно меншим ніж прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку, і цих коштів недостатньо для матеріального утримання дитини в умовах збільшення рівня цін. Вона є багатодітною матір`ю, так як має на утриманні ще двох дітей: [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2004 року народження. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні їх дитини, приховує дійсний розмір своїх доходів, замається підробітками, отримує певний неофіційний дохід, але добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на ст. 180, ч.3 ст.181, ч.2 ст. 182, ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 192 СК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», вважає, що вона має право просити суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] з 1/4 до 1/2 частини доходів платника аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити з урахуванням визнання відповідачем позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, йому зрозумілі наслідки визнання ним позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних у суду матеріалів та ухвалити рішення, з урахуванням визнання позову відповідачем у справі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 жовтня 2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 вересня 2015 року (а.с. 1113). В позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач, який є працездатним, працює, має неофіційні додаткові доходи, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини своїх доходів, бо ніякої іншої допомоги на утримання дитини він не надає, а того розміру аліментів, що стягнуті з відповідача рішенням суду, не достатньо для матеріального утримання дитини у зв`язку зі збільшенням рівня цін та прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ ч.1\~ст.\~182\~СК України,\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~ 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частин\~1,\~2,\~3\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом.Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці до від шести до вісімнадцяти років з 01 липня 2020 року становить 2318,00 грн., а 50 відсотків відповідно становить 1159,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка, яка має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, має право просити суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , який буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшення рівня цін, що вплинуло на погіршення матеріального стану позивачки. Отже,\~ з\~ урахуванням\~згоди \~відповідача \~на збільшення\~ розміру\~аліментів до\~1/2\~частки його\~доходів,\~суд вважає,\~що розмір\~аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на \~користь позивачки\~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~може бути\~ збільшений\~ з\~1/4\~частини до\~1/2\~частини \~доходів платника\~аліментів, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Також суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подані позову. Оскільки позивачка, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, стягує з нього на користь держави 50 відсотків ставки судового збору, встановленої за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved