Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди спричиненої злочином. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивачка посилається на те, що 19 червня 2011 року біля 16 години на березі каналу, розташованому неподалік земельних ділянок по [ADDRESS], поблизу річки Вільшанка, відповідачка [PERSON] в ході ініційованої нею сварки підійшла до неї та правою рукою схопивши за волосся ззаду та потягнувши його на себе, повалила її на землю. В подальшому, перебуваючи на землі, відповідач коліном правої ноги, надавивши на її шию спереду, утримувала в положенні лежачи на спині, при цьому не відпускаючи волосся, тягнула на себе. Після цього їй вдалося підвестися на ноги, але [PERSON] не припинила свої протиправні дії та нижньою частиною долоні правої руки нанесла удар в область лівого ока обличчя. Внаслідок злочинних дій [PERSON] їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та крововиливу правого плечового суглобу та правої гомілки. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1933 від 23 серпня 2014 року встановлено, що вона отримала тілесні ушкодження, які відносять до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад (закрита черепно-мозкова травма), та до легких тілесних ушкоджень (крововилив правого плечового суглобу та правої гомілки). На лікування було витрачено 2641,56 грн.. Крім того, під час побиття з неї було зірвано золотий ланцюжок вагою 7 грам, вартістю 2940грн. та підвіску вагою 1,5 грам, вартістю 630 грн., а всього на загальну суму 6211,56 грн.. У зв»язку з нанесеними тілесними ушкодженнями зазнала і моральної шкоди, яка знайшла вираз у душевних стражданнях, від прилюдних ображень та нанесення побоїв, які викликали психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, привели до погіршення здоров»я та самопочуття, часто впадає в депресії, змушена шукати моральної та психологічної підтримки серед своїх знайомих та друзів. Моральні страждання посилюють і ті обставини, що при зустрічах відповідач по відношенню до неї веде себе неадекватно. Спричинені психологічні страждання мають продовжуваний характер і інтенсивний характер, порушують життєві плани та перспективи, переживання за майбутнє набули широкого кола меж. Потрачено багато часу на захист прав у суді. Відповідач відмовилася вибачатися та відшкодувати моральну шкоду, заподіяну злочином, яку оцінює в сумі 10000 грн.. Вина [PERSON] підтверджується ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30.12.2014 року, відповідно до якої вона, як обвинувачена була звільнена від кримінальної відповідальності у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2ст.125 КК України, у зв»язку із закінченням строків давності, на що була її згода. За таких обставин вона змушена звернутися до суду, за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачка та її представник позов не визнали, просили відмовити у задоволенні, мотивуючи тим, що від конфлікту який виник 19.06.2011 року біля 16 години по [ADDRESS], поблизу річки Вільшанка, матеріальної і моральної шкоди позивачці [PERSON] спричинено не було, позовні вимоги вважають надуманими, безпідставними та такими, що не узгоджуються із реальним перебігом подій. Згідно ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.Позивачка та відповідачка у судові засідання з»являлися, але на слухання 25 грудня 2015 року не з»явилися, заявивши клопотання про продовження слухання без них. Участь взяла представник відповідача [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідчення свідка [PERSON] про те, що вона, як мати потерпілої, допомагала коштами на лікування та бачила, що саме від дій [PERSON] донька вимушена була звертатися за медичною допомогою, і знає на даний час які неприязні стосунки між сторонами у справі, що продовжує негативно відображатися на стані здоров»я позивачки, свідка [PERSON], про те, що після подій 2011 року позивачка, часто перебуває в депресіях, плаче, жаліється на головні болі, свідка [PERSON] про те, що бійка з участю позивачки і відповідачки мала місце, але підстав для грошової компенсації не вбачає, остільки [PERSON] особисто спровокувала непорозуміння, дослідивши матеріали кримінального провадження №12013250110000747 та докази у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу. Предметом вимоги позивача є стягнення матеріальної і моральної шкоди спричиненої злочином Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - відшкодування шкоди. Згідно 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що на розгляді Городищенського районного суду Черкаської області перебувало кримінальне провадження №12013250110000747 за ч.2 ст.125 КК України по обвинуваченню [PERSON] (а.с.1).Згідно матеріалів кримінального провадження було встановлено, що 19.06.2011 року близько 16 год. 00 хв. на березі каналу, що розташований неподалік земельних ділянок по [ADDRESS], поблизу річки «Вільшанка», між [PERSON], [PERSON], [PERSON] - з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - з другої сторони, виникла конфлікта ситуація та сварка. Під час вказаної сварки [PERSON], маючи на меті нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], підійшла до останньої та правою рукою схопивши за волосся ззаду та потягнувши їх, повалила [PERSON] на землю. В подальшому, перебуваючи на землі, [PERSON] коліном правої ноги, надавивши шию, спереду, утримувала [PERSON] в положені лежачи на спині, при цьому, не відпускаючи волосся тягнула їх на себе. Після того, як [PERSON] піднялася на ноги, та перебувала в місці бійки, [PERSON] підійшовши до [PERSON] умисно, нижньою частиною долонної частини правої руки нанесла удар в область лівого ока обличчя. Під час вказаних подій, згідно висновку судово-медичної експертизи №1933 від 23.08.2014 року встановлено, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відносять до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад (закрита черепно-мозкова травма), та до легких тілесних ушкоджень (крововилив правого плечового суглобу та правої гомілки) (а.с.21-23). По вказаному кримінальному провадженню позивача [PERSON] було визнано потерпілою та було роз»яснено право звернутись до суду з позовом про відшкодування завданих збитків (а.с.21-23). Матеріальну шкоду позивач оцінює в 6211,56 грн. До вказаних матеріальних збитків входять витрати пов»язані з лікуванням та втратою під час бійки золотих прикрас (а.с.6-19). Окрім того злочинними діями відповідача позивачу було завдано значної моральної шкоди, яку оцінює в 10000 грн.. Вищезазначена шкода виразилась в фізичному болі та душевних стражданнях, депресії, яких остання зазнала у зв»язку з скоєним злочином (а.с.6-7,15.17). Внаслідок злочинних дій відповідачки, позивачка отримала тілесні ушкодження, які відносять до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад (закрита черепно-мозкова травма), та до легких тілесних ушкоджень (крововилив правого плечового суглобу та правої гомілки) (а.с.18). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з положень ст.23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з ушкодженням здоров»я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з роміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року [PERSON], відповідача у справі, звільнено як підозрювану від кримінальної відповідальності за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2ст.125 КК України у зв»язку із закінченням строків давності. При цьому підозрювана і потерпіла не заперечувала щодо такого судового рішення.Потерпіла, позивачка у справі, при винесенні ухвали судом, просила врахувати, що підсудна [PERSON] завдану їй моральну і матеріальну шкоду не відшкодувала і планує звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.21). Ухвала суду набрала законної сили. Враховуючи те, що ухвала суду відносно [PERSON] набрала законної сили, враховуючи пояснення сторін та докази досліджені судом, суд приходить до висновку, що злочином, у вчиненні якого підозрювалася [PERSON], дійсно заподіяна матеріальна шкода, встановлено розмір заподіяної шкоди, шкода заподіяна саме з вини відповідача. Оцінка наданих доказів, дає, підстави суду, стверджувати, що вартість лікування позивача проведено за власні кошти, і це підтверджується товарними чеками та квитанціями про придбання медичних препаратів(а.с.9-13). Цих обставин та доказів відповідачка не заперечила. Із-за нечитабельності копій товарних чеків та квитанцій від 24.06.2011 року, 03.07.2011, суд не може, їх визнати доказами про витрати позивача, остільки їх зміст не підтверджує суті позовних вимог. Дослідивши матеріали кримінального провадження та оцінивши докази позивача про втрату золотих прикрас під час бійки, суд, не знаходить відповідного спростування цих обставин і приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є недоведеними і в їх задоволенні слід відмовити, як і при вирішенні питання про витрати на правову допомогу, оплата яких у визначений чинним законодавством спосіб не доведена і не підтверджена (19-20). Щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, то він визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чом у полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, не вправі збирати докази за власною ініціативою. Через недостатність доказів у справі, що обґрунтовували позовні вимоги, судом було запропоновано позивачці представити додаткові докази, як стороні, яка несе обов»язок доказування, проте вони суду надані не були. Суду, мають бути представлені і письмові докази - будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи, а такі як не надані так і відсутні за своїм можливим походженням. Суд вважає, що позивачці дійсно заподіяно і моральну шкоду, однак вказаний розмір моральної шкоди перед судом в повній мірі не доведено. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із того, що неправомірними діями відповідачки заподіяно позивачці моральну шкоду, яка виразилася в переживаннях пов'язаних з протиправною поведінкою відповідачки, та в зв'язку з ушкодженням здоров'я (п.п. 2, 3 ст. 23 ЦК України) Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, вважає за необхідне та можливе, зобов»язати відповідачку відшкодувати позивачці моральну шкоду у розмірі 5000 грн., що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та матеріальну шкоду в розмірі 2093,88грн., а всього на загальну суму 7093,88грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved