Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона, позивачка, є власницею вказаного будинку. В даному будинку зареєстрований [PERSON] , котрий не проживає в будинку з 2004 року, добровільно покинув будинок, не сплачує витрати на його утримання. Вона, позивачка, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернулася до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Права власника жилого будинку визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Ця обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157143195 від 21.02.2019 та копією договору довічного утримання (догляду) від 21.02.2019. Відповідач зареєстрований в належному позивачці на праві власності будинку, однак в цьому будинку не проживає з 2004 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі витягом з рішення виконкому Городоцької міської ради Хмельницької області №107/2020 від 11.08.2020, в якій зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] з 2004 року в будинку позивача по [ADDRESS] не проживає. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, який на праві власності належить позивачці, чинить останній перешкоди як власнику житлового приміщення, оскільки вона не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 840,80 грн., оскільки позивачка є інвалідом 2 групи та звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved