Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2001 року по 15.06.2016 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням суду з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 15.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час збільшуються потреби в навчанні, розвитку, лікуванні, в зв'язку з чим дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, а також збільшено суму прожиткового мінімуму на дитину, встановлену з 08.07.2017 року на 2017 рік. На даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування. Відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає, інших аліментних зобов'язань не має, має постійну, неофіційну роботу, працює не тільки в Україні, але й за кордоном, має автомобіль марки Chevrolet aveo, матеріальне становище відповідача значно покращилося. Позивач має на утриманні також і повнолітню доньку, яка у зв'язку з тривалим лікуванням втратила роботу. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі та просила їх задовольнити, а також винести заочне рішення, вважала неявку відповідача в судове засідання неповажною. Пояснила, що на час розгляду справи вона має задовільний стан здоров'я, перенесла онкологічне захворювання, працює завідуючою ЛДНЗ № 10, отримує середню заробітну плату у розмірі 5000 гривень, у праві власності нерухомого майна не має. На час розгляду справи сину виповнилося 14 років, він відвідує школу, кожного для потребує 15-20 гривень на харчування в період перебування у школі. Син має задовільний стан здоров'я, хворіє періодично на респіраторні захворювання, мав перелом лівої плечової кістки. Всі витрати щодо лікування періодичних захворювань та інших несе лише вона. Син також потребує на утримання щомісячно 500-700 гривень на харчування, за його проживання сплачуються комунальні послуги, які складають в неопалюваний період з розрахунку 500 гривень на трьох осіб, в опалюваний період з розрахунку 1500 гривень на трьох осіб. Крім того, син потребує придбання одягу для нього, що кожного сезону складає приблизно 3000-4000 гривень, оскільки син росте і у зв'язку з цим потрібно купувати відповідний одяг. Також позивач несе витрати на придбання шкільного приладдя, канцтоварів, зошитів, тощо для забезпечення сина при навчанні у школі. У дитини немає доходів, відсутнє належне їй рухоме чи нерухоме майно. Позивач зазначила, що відповідач має задовільний стан здоров'я, інвалідом не є, інших дітей не має, працездатний, працює будівельником за наймом. Відповідач будучі належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду телефонограму, в якій просив справу слуханням відкласти на іншу дату, але не раніше січня 2018 року, в зв'язку з тим, що він працює за межами України. Підтвердження викладеного, працевлаштованості за межами України відповідачем за допомогою поштового, електронного, або факсимільного зв'язку не надано. Вирішуючи питання щодо можливості проведення заочного розгляду справи, суд виходить з того, що відповідач був повідомлений про розгляд справи, про що свідчить в тому числі і надана ним телефонограма, що викладені відповідачем причини неявки до суду визнані судом неповажними з огляду на ненадання відповідачем підтверджень ним викладеного за допомогою електронного, поштового, або факсимільного зв'язку, а також з урахуванням вимог ст.. 157 ЦПК України щодо розумного строку розгляду справ, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справ про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав: Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2011 року по 15.06.2016 року /а.с. 6-7/, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Дитина після розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю [PERSON], має задовільний стан здоров'я, самостійних доходів не має. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, а саме з 15.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.8/. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.09.2016 року рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2016 року змінено, зменшено розмір аліментів стягнутих за вказаним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з 1200 гривень до 800 гривень. Рішення набрало законної сили 13.09.2016 року /а.с.9/. 28.09.2016 року [PERSON] було видано виконавчий лист. Щодо вимог позивача про збільшення розміру аліментів, то суд при вирішенні цього питання враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду від 16.08.2016 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 08.07.2017 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року - становить 1689 грн., з 1 травня 2017 року - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. Згідно пояснень позивача, на час розгляду справи вона має задовільний стан здоров'я, перенесла онкологічне захворювання, працює завідуючою ЛДНЗ № 10, отримує середню заробітну плату у розмірі 5000 гривень, у праві власності нерухомого майна не має. Сину виповнилося 14 років, він відвідує школу, кожного для потребує 15-20 гривень на харчування в період перебування у школі. Син має задовільний стан здоров'я, хворіє періодично на респіраторні захворювання, мав перелом лівої плечової кістки. Всі витрати щодо лікування періодичних захворювань та інших несе лише вона. Син також потребує на утримання щомісячно 500-700 гривень на харчування, за його проживання сплачуються комунальні послуги які складають в неопалюваний період з розрахунку 500 гривень на трьох осіб, в опалюваний період з розрахунку 1500 гривень на трьох осіб. Крім того, син потребує придбання одягу для нього, що кожного сезону складає приблизно 3000-4000 гривень, оскільки син росте і у зв'язку з цим потрібно купувати відповідний одяг. Також позивач несе витрати на придбання шкільного приладдя, канцтоварів, зошитів, тощо для забезпечення сина при навчанні у школі. У дитини немає доходів, відсутнє належне їй рухоме чи нерухоме майно. Відповідач має задовільний стан здоров'я, інвалідом не є, інших дітей не має, працездатний, працює будівельником за наймом. Отже, враховуючи що, починаючи з 08.07.2017 року законодавством визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який на даний час дорівнює 888,50 гривень, а з 1 грудня - 930 гривень, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який стягується з відповідача за рішенням суду від 16.08.2016 року (800 грн.) на теперішній час не відповідає вимогам законодавства та суперечить інтересам дитини. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд збільшує розмір аліментів до 1100 гривень з індексацією відповідно до закону. При цьому щодо вимог позивача про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вказує, що відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів, суд виходить з обов'язку обох батьків в рівних частках нести витрати по утриманню дитини, з урахуванням той обставини, що неповнолітній син на даний час перебуває на повному матеріальному забезпечені матері. Відповідач є працездатною особою, він не скористався своїм правом надати будь-які належні докази щодо погіршення свого матеріального чи сімейного стану, чи зменшення свого заробітку, чи погіршення стану здоров'я. Отже збільшений розмір аліментів зможе забезпечити виховання та утримання дитини на належному мінімальному рівні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial