Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб, укладений 03.11.2002 між нею та [PERSON] . Зазначила, що вони від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, у зв`язку із чим сторони у справі припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 16.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, також було встановлено строки для реалізації прав сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про проведення судового засідання. Розглядаючи справу без проведення судового засідання суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного. 03.11.2002 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лугинського районного управління юстиції в Житомирській області, про що складено актовий запис № 39, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03.11.2002 вказаним органом. Від шлюбу сторони справи мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання яких з позову не вбачається. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося й почуття згасли через різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, що, відповідно, призвело до припинення сімейних стосунків. Примирення між сторонами та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Від так, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного Кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позивачка має право іменуваться прізвищем [PERSON] за законом, що не вимагає прийняття рішення судом. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн., адже судом задоволено одну з двох заявлених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112, 113, 114-115 СК України,

Outcome: partial