Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання у розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В позові посилається на те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому самостійного доходу не має, а відповідач добровільно, регулярно надавати матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини не бажає. У судове засідання позивач та відповідач надали заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач з позовом згоден. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 15.09.1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записаний відповідач [PERSON] Неповнолітні діти проживають разом з матірю позивачем по справі. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.02.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2017 року і до досягнення повноліття. Крім того з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання вагітної дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно до дня народження дитини, починаючи з 13.02.2017 року. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері, а відповідач в добровільному порядку регулярно виділяти грошові кошти на дитину відмовляється. Позивач самостійного доходу не має, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивача, яка самостійного доходу не має, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною; матеріальне становище платника аліментів, який працює, має стабільний заробіток та з якого стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та коштів на її утримання у розмірі 1/12 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved