Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 23 березня 2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені з 19.05.2014 року, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилася, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення в газеті «Урядовий курєр» про розгляд справи на 05 червня 2015 року та 15 червня 2015 року, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 березня 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Урало-Кавказької селищної ради міста Краснодона Луганської області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І- ЕД № 163937 від 23 березня 2013 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачу змінити на дошлюбне «Новгородцева». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн., а також витрати повязані з публікацією оголошень у пресі в розмірі 840 грн. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved