Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно до її повноліття та повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. щомісячно на період її навчання та до досягнення нею віку 23 років. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 1999 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] та повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається на другому курсі денної форми навчання Київського національного торговельно-економічного університету. У свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком. Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, відповідач зловживає спиртним, з приводу чого між ними часто виникали сварки та різного роду конфлікти, які відбувалися у присутності дітей. Між сторонами втрачені взаєморозуміння та взаємоповага, шлюб носить лише формальний характер. Протягом останніх п`яти років відносини між ними погіршилися. На даний час сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, подружні стосунки не підтримують. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, наміру зберегти сім`ю не має. Крім того, вказує, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, на даний час потребують матеріальної допомоги батька. Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання, домовленості щодо участі батька дітей в їх утриманні між сторонами не досягнуто. Відповідач працює неофіційно, має стабільний дохід, інших утриманців не має, взмозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також їх малолітньої дочки. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей у вказаному позивачем розмірі не заперечував. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 1999 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] та повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . У свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком. Спільне сімейне життя у сторін не склалося, різного роду непорозуміння та часті конфлікти між ними, що відбувалися у присутності дітей, призвели до погіршення стосунків та розпаду сім`ї. Сторони тривалий час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім`ю не мають. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд приходить до висновку про те, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя сторін та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача, їх дітей, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 41 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище одержувача та платника аліментів, те, що відповідач працює, має стабільний дохід, є здоровим, працездатним, інших утриманців не має. За наведених обставин та відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд вважає за вірне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн. щомісячно. Також встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] на даний час продовжує своє навчання на другому курсі денної форми навчання Київського національного торговельно-економічного університету, що підтверджується довідкою Київського національного торговельно-економічного університету № 30\\20 від 03.02.2020 р. та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стттею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, працює неофіційно, має стабільний дохід, інших утриманців не має, суд дійшов висновку, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка у зв`язку з навчанням потребує такої допомоги батьків. Таким чином суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, на період її навчання та до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12 лютого 2020 року. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Питання про розподіл судових витрат в частині позовних вимог про розірвання шлюбу суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved