Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері у розмірі 1/5 частини з усіх заробітку відповідача, починаючи з дати подання позову і довічно, а також додаткових витрат у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дати подання позову і довічно. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона має хронічні захворювання, похилого віку, отримує пенсію за віком, часто хворіє, більшість коштів витрачає ліки, а відповідач, який має стабільну роботу, систематичної матеріальної допомоги їй не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином. В матеріалах справи є заява позивача про підтримання позовних вимог і розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява відповідача про визнання позовних вимог і розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 СК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з нормами ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Нормами ст.206 СК України визначено, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, повязаних з лікуванням та доглядом за ними. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як було встановлено матеріалами справи, матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.14) . Відповідно до посвідчення, виданого Суворовським управлінням Пенсійного фонду в м. Одесі, [PERSON] з 16.01.2005 р. отримує пенсію за віком. Судом встановлено, що позивачка є непрацездатною, має хронічні захворювання:сечокам'яну хворобу, правобічний пієлонефрит, гіпертонічну хворобу 2 ст., остеохондроз, грижі меж хребтових дисків, деформуючий сіонилез, що підтверджується копіями виписок з історій хвороб та висновків медичних досліджень. Відповідач в своїй заяві не заперечував, що є працездатним та на постійній основі працює в ПАТ «Одесаобленерго». Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] з урахуванням матеріального положення обох сторін, стану здоров'я матері, її віку та тієї обставини, що повнолітні працездатні діти зобов'язані утримувати своїх батьків, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі 1/5 частини від доходів відповідача. . Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Із наданих доказів видно, що з 2009 р. позивач хворіє та періодично знаходилася на лікуванні в Одеській обласній клінічній лікарні, однак заявлена вимога про стягнення додаткових витрат у розмірі 1/5 частини від доходів відповідача є не законною, оскільки по-перше, відповідно до вимог ст.206 СК України вона може бути визначена лише як одноразова виплата, а по друге на підставі належних доказів. Як видно з матеріалів справи належних доказів про розмір витрачених позивачем коштів на лікування не представлено, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: partial