Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 січня 2016 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №\~04. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 13.01.2016 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу дітей не мають. З березня 2021 року сімейне життя припинилося, мешкають окремо, в різних населених пунктах, не спілкуються, їхній шлюб і їхні відносини мають формальний характер, спільне господарство не ведуть. Вона не має бажання знаходитися в формально сімейних відносинах, у зв`язку з чим має намір розірвати шлюб. Добровільно вирішити питання про розірвання шлюбу виявилося не можливим. Просила розірвати шлюб, змінити їй прізвище на дошлюбне, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 18.10.2021. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності на позовних вимогах наполягала. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] позов визнав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що також бажає розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.01.2016 (а. с. 6). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зі змісту позовної заяви та пояснень відповідача, наданих ним в суді, слідує, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені тривалий час, заходи до збереження сім`ї виявилися безрезультатними. На час судового розгляду сторони проживають окремо тривалий час, спільне господарство не ведуть. Отже, доводи позивача про те, що подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам належить визнати доведеними. За таких обставин, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно дос вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір, сплачений при поданні позову.

Outcome: approved