Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1\~000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення ними повноліття, Мотивуючи тим, що 28.02.2006 р. вони з відповідачем уклали шлюб, під час якого у них народилися троє дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав просить суд розірвати шлюб між сторонами. Також, з посиланням на приписи ст.ст. 180, 181 СК України, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1\~000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше у твердій грошовій сумі 1\~000 (одна тисяча) гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач, якого підтримав його представник, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо розірвання шлюбу і стягнення з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі та спосіб. Ухвалою суду від 13.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження із призначенням підготовчого засідання. Інших процесуальних дій не вчинялося. З урахуванням того, що відповідач у підготовчому засіданні заявив про визнання позову, судом постановлено ухвалу про розгляд справи по суті та ухвалення рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову, і прийняття такого визнання судом. Суд, заслухавши пояснення у вступному слові позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 11, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 008823, видане 28 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 4). Під час шлюбу у сторін народилися: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких зазначено [PERSON], а матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження: серії І-ГЮ № 240413, виданий 24.09.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (повторне) (а.с. 7), серії 1-ГЮ № 059009, виданий 19.10.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 8), серії 1-ГЮ № 118757, виданий 19.04.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 6). З пояснень сторін, наданих у судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається, що сімя фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі та на утримання, вважаючи за необхідне розірвати шлюб та стягнути аліменти, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до змісту ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України, держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сімї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Як вбачається із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на встановлене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.02.2006 року ВРАЦС Радивилівського РУЮ Рівненської області, актовий запис № 11. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на те, що дитина проживає з позивачкою та у суду відсутні відомості про досягнення домовленості між нею і відповідачем про способи та обсяг участі матері в утриманні дитини (грошова або натуральна форма, розмір аліментів, першочергові потреби, які необхідні дітям з урахуванням їх віку та рівня розвитку, тощо), а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дітей, а отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми, з огляду на що суд вбачає підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі та способі, визначених позивачкою. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 15.01.2018 року, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з того, що відповідально до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із квитанції квитанції № 7, дата здійснення операції 11 січня 2018 року, о 09:18:08, ТВБВ 10017/0129, роб. стан 5129, призначення платежу: *; 101; [NUMBER]; для оплати судового збору у розмірі, [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн. за подання позову щодо розірвання шлюбу. А відтак, з огляду на визнання позову до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 352,4 грн., та стягнення з відповідача на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору, що становить 352,4 грн. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнути з [PERSON] на користь держави судового збіру у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved