Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 12 червня 2010 року. Від подружнього життя вони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріально дітей не забезпечує. Оскільки відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо утримання дітей, вважає, що вправі вимагати від нього сплату аліментів на утримання дітей за судовим рішенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин. Суд, вислухавши думку позивачки, яка не заперечував проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 12 червня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого віддлом реєжстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 12.06.2010 року. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 23 липня 2010 року, малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 24 вересня 2010 року та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 28 липня 2015 року. Малолітні діти проживають з матір»ю - позивачкою по справі та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою ТОВ «Добробит» №196/34 від 16.02.2016 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати малолітніх дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про своїх дітей. Таким чином, виходячи з інтересів малолітніх дітей, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved