Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») на її користь 772\~514,68 грн., з яких: 570229,48 грн. в якості повернення виконаного за недійсним правочином; 97454,56грн.в якості процентів за безпідставне користування грошовими коштами; 2226,84 грн. в якості відшкодування збитків, понесених для оплати комісії банку за перерахування коштів; 102129,63 грн. в якості відшкодування збитків, понесених на оплату послуг ПП «Спеціальне підприємство Юстиція»; 474,17 грн. в якості відшкодування збитків, понесених для оплати комісії банку за перерахування коштів на рахунок ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Позивачка також просила стягнути з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 57022,95 грн. в якості повернення безпідставного набутого майна; 9745,46 в якості процентів за безпідставне користування її грошовими коштами. З Головного управління юстиції в Харківській області позивачка просила стягнути на її користь 115,26 грн. в якості повернення безпідставно набутого майна; 19.70 грн. в якості процентів за безпідставне користування її грошовими коштами. Також просила стягнути з відповідачів на її користь понесені витрати на оплату судового збору. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та зазначив, що 13 вересня 2012 року на прилюдних торгах по реалізації нерухомого майна, позивач придбала трикімнатну квартиру № 19, по вул..Отакара Яроша,22 в м.Харкові. Ціна продажу склала 729497,34 грн. ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» проводило прилюдні торги і в якості винагороди за послуги з реалізації майна отримала на свій рахунок від позивачки 102129,63 грн. На рахунок Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відкритий в Головному управлянні державної казначейської служби України в Харківській області було перераховано 627367,71 грн. В свою чергу Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відповідно до розпорядження № 2014391/17 від 18.09.2012 р. перерахував: -570229,48 грн. на рахунок ПАТ «ВТБ Банк» ; - 57022,95 грн. до Державного бюджету України на рахунок Державної казначейської служби України у Дзержинському районі м.Харкова в якості виконавчого збору; 115,26 грн. на спеціальний реєстраційний рахунок Головного управління юстиції в Харківській області в якості витрат на проведення виконавчих дій. Після продажу квартири рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.11.2012 року прилюдні торги від 07.09.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна квартири [ADDRESS] були визнані недійсними, скасований протокол проведення прилюдних торгів від 07.09.2012 року, скасований акт державного виконавця від 13.09.2012 р. та свідоцтво за номером 415. Ухвалами апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2013 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.07.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином в результаті прийняття відповідних судових рішень позивачка була позбавлена свого права на придбану квартиру, однак сплачені нею грошові кошти особами, які їх отримали, не повернули. В судовому засіданні представник ПАТ «ВТБ Банк» [PERSON] проти позову заперечував, надав до справи письмовий відгук (а.с. 96-99) Представник відповідача посилався на те, що на момент перерахування Дзержинським ВДВС ХМУЮ та зарахування ПАТ «ВТБ Банк» коштів в сумі 570229,48 грн. існували законні підстави для їх отримання, рішення про визнання правочину недійсним було відсутнє. ПАТ «ВТБ Банк» міг повернути отримані ним кошти на вимогу платника Дзержинського ВДВС ХМУЮ, але останній не звертався з вимогою про повернення коштів. Позивачка також не зверталася до банку з вимогою про повернення коштів. Представник Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти стягнення з управління 115,26 грн. в якості повернення безпідставно набутого майна та 19,70 грн. у якості процентів за безпідставне користування грошима позивачки. Подала письмові заперечення (а.с.72-75) у яких зазначено, що з [PERSON] на підставі постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій прийнятої відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» були стягнуті грошові кошти в розмірі 115 грн. в якості компенсації витрат виконавчого провадження на спеціальний реєстраційний рахунок Головного управління юстиції у Харківській області. Вказані кошти не були одержані та збережені безпідставно в розумінні ст.1212 ЦК України то нарахування позивачкою процентів за користування вищевказаними, коштами є необґрунтованим та безпідставним. Представник Дзержинського ВДВС ХМУЮ [PERSON] також не визнала позовні вимоги позивачки. підстави невизнання позову зазначила у письмових запереченнях (а.с. 115-119). В судовому засіданні представник пояснила, що державним виконавцем були повністю перераховані кошти, отримані від реалізації вказаного нерухомого майна стягувачу та до Державного бюджету України, а тому підстав вважати, що ВДВС ХМЮ зберіг майно без достатньої правової підстави не має. Представник управління Державної казначейської служби України в Дзержинському районі м. Харкова [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, пояснив, що позовна заява не містить доказів безпідставного набуття майна (коштів) Державним бюджетом України. Відповідно виписки по рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області 18.09.2012 з рахунку Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ судовий збір у сумі 57022,95 грн. стягнутий з [PERSON] на підстави постанови державного виконавця за виконавчим провадженням. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився. Представник 3-ї особи Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що реєстраційною службою реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] не проводилась. Представник [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечувала, пояснила, що реєстрація права власності на квартиру №19 по вул. Отакара Яроша№22 за [PERSON] на даний час не скасована. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд позовні вимоги позивачки задовольняє частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 20.04.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за [PERSON], з метою задоволення вимог ПАТ «ВТБ Банк» про погашення заборгованості позичальника ТОВ «Багатопрофільне виробниче комерційне підприємство «СВ» на суму 3680438,36 грн. 08.07.2010 року постановою старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ за виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження ВП № 20142391 про звернення стягнення на трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] 18.07.2012 року між Харківською філією приватного підприємства «СП Юстиція» та Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції укладено договір № 02/498/12/і про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки). 07.09.2012 року Харківською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за наслідками яких, згідно протоколу № 123-02/498/121 затверджено директором ХФ ПП «СП Юстиція» [PERSON], переможцем прилюдних торгів визнано [PERSON], яка сплатила за вказану квартиру 729497,34 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.11.2012 року задоволено позов [PERSON], визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 91 від 20.04.2010 року приватного нотаріуса ХМНЮ [PERSON]; визнано недійсними публічні торги від 07.09.2012 року з реалізації квартири № 19 по вул Отакара Яроша,22 в м.Харкові, переможцем яких стала [PERSON]; скасовано складений ХФ ПП «СП Юстиція» протокол проведення прилюдних торгів від 07.09.2010 р.; скасовано акт державного виконавця від 13.09.2012 р. про реалізацію арештованого майна; скасовано свідоцтво видане [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] на квартиру №19 по вул Отакара Яроша,22. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.02.2013р. рішення Дзержинського районного суду м.Харкова залишено без змін. Також без змін залишені рішення судів Вищим спеціалізованим судом України від 31.07.2013 року. Публічні торги визнано недійсними з підстав порушення вимог закону, зокрема, звернення ПАТ «ВТБ Банк» до нотаріуса для вчинення виконавчого напису не повідомивши його про наявність невирішених справ щодо заборгованості, а також видачі [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] свідоцтва на квартиру всупереч ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.10.2012 р. про заборону відчуження спірної квартири, та порушення ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, Методики оцінки майна та інших нормативних актів під час здійснення оцінки предмету іпотеки. Цивільно-правовими наслідками визнання недійсності укладеного на торгах договору відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України є реституція повернення сторін договору до первісного стану. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визначено недійсним. Загальним наслідком недійсності правочину є реституція. Виходячи зі змісту реституції в зобовязально-правових відносинах захисту права власності, її метою є поновлення того майнового становища сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину. При цьому особливістю реституції, як наслідку недійсності правочину в захисті права власності полягає у можливості її застосування незалежно від наявності вини і заподіяної таким правочином шкоди. Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Судом встановлено, що кошти, які надійшли на депозитний рахунок Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від реалізації квартири [ADDRESS] були розподілені державною виконавчою службою відповідно до вимог ст.43 закону України «Про виконавче провадження». 19.09.2012 року на підставі розпорядження ст.державного виконавця Кунєвої М.І. № 20142391/17 з депозитного рахунку виконавчої служби грошові кошти, отримані від реалізації квартири на прилюдних торгах були перераховані стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» у сумі 570229,48 грн.; Головному управлінню Державного казначейства України в Харківській області у сумі 57022,95 грн. у якості виконавчого збору; Головному управлінню юстиції в Харківській області у сумі 115 грн.28 коп. на його спеціальний реєстраційний рахунок у якості оплати витрат на проведення виконавчих дій. ПП «СП Юстиція» на свій рахунок отримали 102\~129 грн.63 коп. Суд вважає, що кошти , які отримані ПАТ «ВТБ Банк» як кредитором в рахунок погашення боргу за кредитним договором, але за рахунок реалізованого в примусовому порядку майна боржника та внаслідок продажу на прилюдних торгах, які визнані судом недійсними, підлягають поверненню позивачки у розмірі 570229,48 грн., як безпідставно отримані. У правовій позиції Верховного Суду України (справа №6-1884цс15) зазначено, що наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем є спеціалізована організація. Судом встановлено, що Харківська філія приватного підприємства «СП Юстиція» на підставі укладеного договору з ДВС прийняла нерухоме майно на реалізацію, провела прилюдні торги від свого імені, виступаючи продавцем, та затвердила протокол їх проведення, а також отримала в якості комісійної винагороди 102 129,63 грн. Отже, укладений договір між ДВС і Харківською філією приватного підприємства «СП Юстиція» за своєю правовою природою є договором комісії, тому відчужувачем майна за таким договором є спеціалізована організація як комісіонер, що відповідає вимогам ст.ст.1011-1013 ЦК України. За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст.1011 ЦК України). Отримана винагорода у розмірі 102129,63 грн. підлягає стягненню на користь позивачки з Харківської філії ПП «СП Юстиція». Однак, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців діяльність ПП «СП Юстиція» припинено 04.07.2014 Враховуючи те, що негативні для позивачки наслідки у вигляді понесених збитків настали саме внаслідок винних протиправних дій ПАТ «БТБ Банк», який достеменно знав про наявність судових спорів зі своїм боржником, однак зловживаючи своїм правом, звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису до моменту вирішення судових справ по суті,чим умисно створив передумови для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що фактично стало підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. За таких підстав, суд у відповідності з ч.2 ст.216 ЦК України вважає за необхідне стягнути з ПАТ «ВТБ Банк» на користь позивачки спричинені їй збитки у розмірі 102\~129.63 грн., понесених на оплату послуг ПП СП Юстиція», 474,17 грн. понесених для оплати комісії банку за перерахування коштів на рахунок ПП «СП Юстиція», а також 2226,84 грн. понесені збитки для оплати комісії банку за внесення позивачкою коштів на рахунок Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.. Також суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління юстиції 115,26 грн. понесені збитки у якості оплати витрат на проведення виконавчих дій. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. №45, яка набрала чинності 06.02.2013 р.) Пунктом 16 Порядку визначено випадки, в яких з Державного бюджету України за судовим рішенням можуть бути списані грошові кошти в безспірному порядку. Одним із таких випадків є списання коштів, що надійшли в інший установлений законодавством спосіб (п.п.5 п.16). Суд вважає, що надходження до Державного бюджету України коштів у якості виконавчого збору, які були сплачені позивачкою, є випадком їх надходження в установлений законодавством спосіб, а враховуючи безпідставність їх надходження до Державного бюджету України, суд грошові кошти у сумі 57022,95 грн. в якості виконавчого збору, які були перераховані на рахунок Управління Державної казначейської служби в Дзержинському районі м.Харкова стягує з відділу ДВС на користь позивачки шляхом списання коштів Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень з рахунків Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, а в разі відсутності у зазначеному державному органі відповідних призначень, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Суд відмовляє позивачки в частині позовних вимог про стягнення з відповідачів грошових коштів у якості процентів за безпідставне користування її грошима, оскільки при застосуванні реституції стягнення процентів не передбачено. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн.

Outcome: partial