Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , який не є членом родини позивача. Відповідач з 2009 року фактично не проживав і не проживає по теперішній час у зазначеному будинку, у зв`язку з чим позивач змушена додатково нести витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не є членом її сім`ї, не проживає у вказаному будинку та добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування домоволодіння серії ВСЕ № 683522 від 05.11.2005, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., реєстр № 6517, яке вона придбала у [PERSON] ; копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 1696066 від 05.11.2005; копією Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно Сєвєродонецького міського бюро технічної інвентаризації № 9084532 від 28.11.2005. Згідно з довідкою про склад сім`ї № 856, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку 13.01.2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (стороння людина) [INFO] , [PERSON] (батько) [INFO] . Відповідно до копії акту перевірки факту проживання від 13.01.2021 було встановлено, що [PERSON] , 1988 року народження, з 2009 року зареєстрований, але не проживав і не проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується сусідами позивача. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у вказаному житлову будинку, не є його власником або членом сім`ї власника, існування реєстрації відповідача в будинку обмежує право власності позивача, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 38 про сплату судового збору від 16.01.2021 у сумі 908,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved