Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 28 жовтня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала сварки на побутовому підґрунті, внаслідок чого шлюбні відносини припинені. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 18). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, а/з № 293, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. (а.с. 8). Причиною розірвання шлюбу є сварки на побутовому підґрунті, внаслідок чого шлюбні відносини припинені. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як зазначено у позовній заяві неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем, але доказів щодо фактичного місця проживання неповнолітньої дитини суду не надано, тому суд позбавлений можливості визначити місце проживання дитини з позивачем. Таким чином, є підстави для часткового задоволення позову, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, оскільки позивачем при пред'явлені позову сплачений судовий збір лише за одну позовну вимогу, то необхідно стягнути з позивача судовий збір за другу позовну вимогу щодо встановлення місця проживання неповнолітньої дитини у розмірі передбаченому п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо вимог немайнового характеру, який становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а судовий збір сплачений позивачем при пред'явлені позову відповідач повинен повернути позивачу, але враховуючи ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за другу позовну вимогу щодо встановлення місця проживання неповнолітньої дитини у розмірі передбаченому п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо вимог немайнового характеру, який становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Outcome: partial