Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що хоча і перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який уклала 16.09.1989 року, однак він має лише формальний характер, між ними назавжди втрачені почуття поваги та любові один до одного. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з січня 2012 року, а з квітня 2012 року вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. У зв'язку з чим просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також, вказує, що в даний час їхній син навчається на 4 курсі Національного університету цивільного захисту України за денною формою навчання з повним відшкодуванням вартості навчання, у зв'язку з чим він потребує коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. На утримання сина відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому також просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином 23-х років, або до припинення ним навчання. В судове засідання позивач не з'явилася. Про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою участників процесу в судове засідання фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. За таких обставин, враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 вересня 1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного виконавчого комітету у Миколаївській області, за актовим записом № 63 (а.с.4). Як вбачається із свідоцтва про народження сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно представленої довідки (а.с.7), [PERSON] дійсно навчається на 4 курсі Національного університету цивільного захисту України за денною формою навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків для оплати навчання, проживання та придбання побутових речей. Термін навчання з 01.09.2010 р. до 30.06.2014 р. (а.с.8). Ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, як це передбачено ст. 109 СК України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги, чим порушує вимоги ст.199 Сімейного Кодексу України, яка зобов'язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23-х років. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги зазначене та обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів і які передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином 23-х років, за умови його навчання. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн. в дохід держави, а також з відповідача на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 229,41 грн.

Outcome: approved