Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 08 листопада 2016 року. На даний час сторони разом не проживають, дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просить задовольнити їх повністю. Пояснила, що на даний час шлюб між ними розірвано, дочка проживає з нею. Відповідач частково матеріальну допомогу надає, купує одяг дитині, продукти харчування. Однак, вважає. що така допомога має носити регулярний характер. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, однак згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, який просить позивач. Пояснив, що оскільки періодично їздить на роботу за кордон, тому не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини регулярно. Однак, жодного разу не відмовив позивачу в наданні матеріальної допомоги на утримання дочки. Він і надалі має намір брати участь у вихованні та утриманні своєї дочки. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 листопада 2016 року, укладений в Радивилівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (а.с.6) В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони вказані батьками (а.с.7). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою, виданою Радивилівською міською радою Рівненської області №01.05-15/779 від 10.09.2020 (а.с.3). Як роз`яснено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч.2\~ст.184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дитини поданий до суду 13 жовтня 2020 року. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у\~ст. 3 ЦК України\~засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дітей, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною, суд приходить до висновку, що вона може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей. Доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти та непрацездатні члени сім`ї, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дитини, відповідачем, суду не представлено. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, відповідач не заперечує щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 гривень щомісячно. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Враховуючи всі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання сина, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі. встановленому на день подання позову до суду - 840,80 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial