Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинено. З цього ж часу [PERSON] не спілкується з дитиною, не приймає участі у її виховані та житті. З цих підстав просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому зазначив, що сторони перебували у шлюбі та мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, проживають сторони окремо. Дитина проживає з матір'ю. З листопада 2015 року [PERSON] стала відмовляти [PERSON] у побаченнях з сином. З цих підстав просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з [PERSON], [INFO]; визначити такий спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином щотижня - у неділю з 8.00 год. до 20.00 год. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечувала та пояснила, що [PERSON] не спілкується з дитиною, не приймає участі у її виховані та житті. Дитина вважає батьком нового чоловіка [PERSON] [PERSON] свій зустрічний позов підтримав, проти задоволення позову [PERSON] заперечував та пояснив, що до листопада 2015 року він мав змогу бачитись з дитиною, покупав дитині іграшки та одяг. Після цього через сварку з [PERSON] йому заборонили бачитись з дитиною. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з [PERSON], а [PERSON] проживає окремо від дитини. Між сторонами немає згоди щодо участі [PERSON] у вихованні дитини. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження сторін, свідоцтвом про народження дитини, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.04.2015 року про розірвання шлюбу між сторонами. Не заперечують ці обставини і самі сторони. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що [PERSON] не довела суду тієї обставини, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, за клопотанням [PERSON] в суді були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали що [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. Разом з тим, суд критично ставиться до показань цих свідків, оскільки вони є рідними та близькими особами, друзями [PERSON] Крім того, показання цих свідків спростовуються показаннями свідків, допитаних за клопотанням [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали що до листопада 2015 року [PERSON] систематично бачився з дитиною, спілкувався з нею, брав до себе додому. Ці обставини підтверджуються також фотографіями, наданими [PERSON], на яких відображено спілкування [PERSON] з дитиною. Аналізуючи пояснення сторін, показання допитаних у справі свідків, суд приходить до висновку, що саме неприємні стосунки та особисті образи між [PERSON] та [PERSON] у вересні-жовтні 2015 року призвели до того, що [PERSON] перестав спілкуватися з дитиною, сподіваючись на те, що згодом його стосунки з [PERSON] покращаться та він зможе продовжити спілкування з дитиною. У свою чергу нове подружнє життя [PERSON], її шлюб з [PERSON] ще далі віддалили [PERSON] від дитини. За таких обставин суд вважає, що підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав не мається. Разом з тим, суд вважає за потрібне попередити [PERSON], що така його пасивна поведінка по відношенню до виховання дитини в подальшому може привести до втрати батьківського зв'язку з дитиною, втрати почуття емоційної близькості до нього з боку дитини, а як наслідок, може бути і підставою для звернення у подальшому з позовом про позбавлення його батьківських прав. Не спростовують висновків суду про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав і інші надані [PERSON] докази, а саме: довідка з лікувального закладу від 24.02.2016 року, відповідь та психолого-педагогічний висновок з УВК «Авторська школа Бойко», які хоча і свідчать про не участь [PERSON] у лікуванні та виховному процесі дитини, але не враховують всіх обставин взаємовідносин, що склалися між сторонами та їх дитиною та викладені вище у рішенні. Також суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки цей висновок має формальний характер та не враховує всіх обставин взаємовідносин, що склалися між сторонами та їх дитиною та викладені вище у рішенні. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тому суд вважає справедливим визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO], наступним чином: систематичні побачення у неділю кожного тижня кожного місяця з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин у присутності матері дитини - [PERSON]. Своє рішення суд мотивує наступним. З пояснень сторін та показань допитаних свідків, суд робить висновок про те, що [PERSON] фактично не чинить перешкод відповідачу у вихованні дитини, але через те, що сторони припинили шлюбні відносини та мають неприємні стосунки, а також через те, що [PERSON] одружилася з новим чоловіком, вона фактично обмежила спілкування [PERSON] з дитиною, оскільки вважає, що так краще для самої дитини. Разом з тим, суд вважає, що право [PERSON] щодо виховання своєї дитини закріплене у ст.151 СК України і останній такого права не позбавлений. Однак, зважаючи на малий вік дитини, а також графік роботи батьків, розкладу дня дитини, суд вважає, що зазначений вище порядок участі [PERSON] у вихованні дитини буде відповідати інтересам самої дитини та не буде порушувати прав батьків. Крім того, суд вважає, що враховуючи викладені вище обставини відносин між батьками та дитиною, систематичні побачення слід проводити у присутності матері. Разом з тим, по мірі налагодження психоемоційного контакту між [PERSON] та дитиною, суд вважає, що спосіб участі позивача у вихованні дитини може бути згодом змінений, як в частині збільшення тривалості побачень, так і проведення їх без участі матері. Суд також не погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність участі [PERSON] у вихованні дитини через доцільність позбавлення його батьківських прав, оскільки суд вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав не мається. В частині зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити з таких підстав. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що [PERSON] не довів суду порушення такого його права з боку [PERSON] Так, аналіз зазначених вище доказів свідчить про те, що дії [PERSON] не були направлені на свідоме перешкоджання [PERSON] у вихованні дитини. Але взаємні особисті образи між сторонами, нове подружнє життя [PERSON] спонукало її до такої поведінки, яка, як вона вважала, відповідала інтересам самої дитини. Судові витрати між сторонами суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України. При цьому оскільки при подачі зустрічного позову [PERSON] ним помилково було сплачено судовий збір лише щодо однієї позовної вимоги, а щодо другої позовної вимоги судовий збір сплачено не було, приймаючи до уваги часткове задоволення його позову, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам, а з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. пропорційно тієї частини позовних вимог, у задоволенні якої судом було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial