Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2013 року з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що відповідач є суб?єктом підприємницької діяльності, але незважаючи на метеріальні можливості ухиляється від сплати аліментів. Крім того, на думку позивача, розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання сина у сумі 450 грн, є занадто низьким. Посалаючись на викладене, просила збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2013, шляхом зміни розміру аліментів з встановленої твердої суми на розмір аліментів, визначених від частки від доходу, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка до суду не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З копії сідоцтва про народження (серія1-ВЛ, № 336090) убачається, що 15 травня 2004 року [PERSON] народила сина [PERSON], батьком якого є [PERSON] (а.с.4). Судовим розглядом встановлено, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). З виконавчого листа від 01 лютого 2013 року, виданого Барвінківським районни судом Харківської області убачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 24 січня 2011 року до повноліття останнього (а.с. 7). Відповідно до ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Аналогічна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 713 грн. Ст.ст. 183,191 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, аліменти дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, який є працездатною молодою особою, офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, вважає за необхідне позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2013 року, і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved