Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, який згодом уточнила, змінивши предмет позову /а.с.156/, мотивуючи тим, що на початку 2006 року познайомилася з [PERSON] З 31.05.2006 року вони почали проживати разом як чоловік і жінка, хоча і не зареєстрували шлюбу. Вона вселилася до [PERSON] у квартиру [ADDRESS], після чого вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а [INFO] [PERSON] помер, вона його поховала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із зазначеної вище квартири, в якій вони разом проживали. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є його син [PERSON], який однак, за життя батька ніяк йому не допомагав, не був на похованні, неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, тобто не виконував встановленого ч.1 ст. 172 СК України обов'язку щодо піклування про свого батька. Вона як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до дня відкриття спадщини, є спадкоємицею за законом четвертої черги, однак на підставі ч.2 ст. 1259 ЦК України бажає отри мати право на спадкування нарівні зі спадкоємцем першої черги, оскільки протягом останніх років життя [PERSON] саме вона опікувалась ним, надавала йому матеріальну та іншу допомогу, оскільки він через похилий вік та незадовільний стан здоров'я був у безпорадному стані, часто знаходився на стаціонарному лікуванні, потребував сторонньої допомоги, піклування і такий догляд та утримання надавала саме вона. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 25.10.2018 року позбавив повноважень свого представника адвоката [PERSON] і повністю визнав позов, просив його задовольнити. Пояснив, що не оспорює обставин, якими позивачка обґрунтовує позовні вимоги, позов визнає повністю, наслідки визнання позову йому відомі і зрозумілі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити повністю. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер в м. Первомайську Миколаївської області [INFO] у віці 60 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.10/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування та записом про реєстрацію права власності /а.с.15/. [PERSON] не залишив заповіту. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син [PERSON] - відповідач у справі [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину, що підтверджується інформацією зі спадкової справи № 23/2017, заведеної після смерті [PERSON] /а.с.32-67/. Судом встановлено, що з 31.05.2006 року [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік і жінка, вели спільне господарство. Вони переважно жили у квартирі [PERSON] по вул. Коротченка, 14/30, також іноді проживали у будинку [PERSON] по [ADDRESS], де обробляли город. Зазначені обставини не оспорювались відповідачем і підтверджені в судому засіданні наданими позивачкою фотокартками /а.с.19-20/, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому судом встановлено, що ані [PERSON], ані [PERSON] в період сумісного проживання у зареєстрованих шлюбах з іншими особами та між собою не перебували. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивачка та [PERSON] з 31.05.2006 року дійсно проживали однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, оскільки були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, тобто встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю надасть позивачці можливість отримати статус спадкоємця четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Такий факт має для неї юридичне значення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що останні роки свого життя [PERSON] хворів, потребував лікування і сторонньої допомоги після травми спини, що також визнано відповідачем і підтверджується довідками лікарень /а.с.16-18,138,140/ та поясненнями тих же свідків. Зазначені особи також підтвердили, що допомогу [PERSON] надавала жінка [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Встановлені судом обставини дають суду підстави для задоволення позову в частині надання позивачці правна спадкування після смерті [PERSON] разом зі спадкоємцем першої черги. Позивач [PERSON] просила не стягувати з відповідача судові витрати на її користь. Крім того, у зв'язку із задоволенням позову на підставі ч.7 ст. 158 ЦПК України слід скасувати застосовані раніше судом в наданій справі заходи забезпечення позову у вигляді арешту спадкового майна.

Outcome: approved