Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Ізмаїльський\~ РВ ГУДМС України в Одеській області, про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами №235, розташованого по вул.Кишинівська в м.Ізмаїл Одеської області, на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕМ №059313 від 20.12.2006 року. В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі, проте вони там не проживають, оскільки вони є колишніми власниками, обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг не виконують. Через реєстрацію відповідачів вона обмежена у праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслали, своєї думки щодо позову не висловили. Зі згоди позивача та представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕМ №059313 від 20.12.2006 року [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами №235, розташований по вул.Кишинівська в м.Ізмаїл Одеської області. Відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO]. Разом з тим, за місцем реєстрації не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, розташованому по вул. Кишинівська, №235 в м.Ізмаїл Одеської області, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved