Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 17 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №16. Посилається на те, що з відповідачем спільне життя не склалось, у них несумісні характери, різні погляди на сім`ю та ведення господарства. Сім`я розпалась остаточно, шлюбні відносини носять лише формальний характер, примирення виключається. У шлюбі у них народилась дочка: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та просить залишити її там проживати і надалі. Ухвалою суду від 22.07.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, заперечувала проти надання строку для примирення, оскільки неодноразові спроби налагодити відносини з відповідачем не принесли результату. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив надати строк на примирення не менше одного місяця (а.с.26). Ухвалою суду від 06.09.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідння, у клопотанні відповідача щодо надання строку на примирення відмовлено з підстав категоричної позиції позивачки щодо ненадання строку на примирення та необхідності розірвання щлюбу, за відсутності будь-якого обгрунтування відповідачем надання такого, а також зважаючи на те, що надання строку для примирення є виключним правом суду. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області (а.с. 8). У шлюбі народилась дочка: [PERSON] , [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області (а.с.7). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування в шлюбі, вважаючи за необхідне розірвати шлюб, з підстав, вказаних у позові. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, не бажає примирення та надання строку для примирення судом. Суд зазначає, що зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч. 1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За таких обставин, примушування до перебування у шлюбі одного з подружжя, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону, в зв`язку із чим суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків і самої дитини. З огляду на це та внаслідок відсутності спору між сторонами відносно місця проживання [PERSON] , суд вважає доцільним залишити дитину на проживання з матір`ю за місцем її постійного проживання, що кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Позивачка вказала у судовому засіданні на відсутність необхідності вирішення питання по судових витратах, а відтак дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved