Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину та не надає матеріальної допомоги, необхідної для її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Донька хворіє та потребує витрат лікування. Крім того, вказує, що відповідач отримує постійний дохід та може сплачувати аліменти на дитину, оскільки інших осіб на утриманні не має. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не ухилявся від утримання доньки, на початку 2018 року добровільно надавав кошти в сумі 3000 грн. Крім того, купував подарунки. Вказував, що після припинення спільного проживання з позивачем, остання з дітьми залишилась проживати у їхній спільній чотирьохкімнатній квартирі і не мають перешкод у користуванні житлом. Іншого майна не придбавав, отримує пенсію за вислугу років та за станом здоров'я, перебуває на «Д» обліку у лікаря-терапевта з приводу ішемічної хвороби серця. Крім того, зазначив, що про стан здоров'я дитини відповідачу відомо. Витрати на лікування, зокрема рахунок ортодонтичного лікування не може братись до уваги як доказ понесених витрат позивачем, оскільки відповідач особисто сплатив 24 000 гривень в касу поліклініки. Просить позов задовольнити частково в розмірі 1500 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги є завищеними та необґрунтованими. Також зазначив, що доходи відповідача становить виключно пенсія. Заробітна плата не може братись до уваги як стабільний дохід, оскільки підприємство на якому працює відповідач визнано банкрутом, існує заборгованість по оплаті заробітної плати. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 1995 року (аркуш справи 5). Від даного шлюбу мають повнолітнього сина та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (аркуш справи 6). Згідно з статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а донька перебуває на утриманні матері. Також встановлено, що відповідач в добровільному порядку надавав допомогу позивачу на утримання дитини, залишив у їх розпорядження житло. Дана обставина позивачем не заперечувалась. Позивач, в свою чергу, наполягає на примусовому стягненні аліментів, оскільки з відповідачем у неї різні погляди на сімейне життя та обов'язки щодо виховання дитини, крім цього відповідач їй добровільно коштів не надає протягом останніх кількох місяців, доходів, які отримує позивач не вистачає на утримання дитини. Таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої дитини, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року становить 1944,00 гривень. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз правових норма дає підстави зробити висновок, що право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах. Судом встановлено, що відповідач отримує пенсію, офіційно працює, має регулярний дохід, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає. Також судом з виписок з медичної картки [PERSON] (аркуш справи 9, 38 - 49) встановлено, що дитина періодично проходить курси лікування. Однак жодних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на лікування дочки, у зв'язку з тяжкою хворобою суду не надано. Разом з тим судом не приймаються до уваги доводи відповідача в частині отримання доходів лише у вигляді пенсії, оскільки вони не підтвердженні належними та допустимими доказами. При цьому судом враховано, що в судовому засіданні відповідач пояснив, що він працює на приватному підприємстві «Мілкстар», однак прикомандирований до ПрАТ «Ратнівський моглокозавод». Дана обставина відповідає наявним в матеріалах справи доказам. Та обставина, що господарським судом Волинської області в лютому 2018 року порушено справу про банкрутство ПрАТ «Ратнівський молокозавод» не свідчить про відсутність доходів відповідача за основним місцем роботи. Будь яких інших доказів відсутності доходів, окрім пенсії, відповідачем не надано, як і доказів щодо стану його здоров'я. З врахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини в сумі 2100 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Крім того, враховано пояснення сторін про добровільне надання коштів відповідачем дітям. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 704,80 гривень. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов задоволено на 70 % (2100 грн. х 100 % : 3000 грн.), то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 493, 40 грн. (70 % х 704, 80 грн. : 100 %). Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial