Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 1995 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, часті сварки та різного роду конфлікти призвели до погіршення стосунків між ними. Строни втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам, наміру зберегти сім`ю не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. При цьому також пояснила, що відносини між сторонами погіршилися через те, що відповідач зловживає спиртним, спроби лікування позитивного результату не дали. Крім того, відповідач матеріально сім`ю не забезпечує, утриманням та вихованням неповнолітньої дочки не займається. Більше семи років вони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім`ю не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 1995 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося, неналежна поведінка відповідача, зловживання ним спиртними напоями, часті конфліки призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї. Більше семи років сторони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, наміру зберегти сім`ю не мають. Таким чином, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд дійшов висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача та наведені вище обставини є підставою для розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved