Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. У заяві вказує, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишився на її утриманні та проживає разом з нею. На теперішній час дочка навчається в Запорізькому електротехнічному коледжі Запорізького національного технічного університету на другому курсі денної форми навчання., у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, хоча має таку можливість. На підставі викладеного позивач просила про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні позивач, третя особа підтримали позов з підстав, викладених у позові. Відповідач визнав позов частково. На обґрунтування заперечень посилається на те, що він знову одружився, разом з дружиною мають грошові зобовязання перед банківськими установами. У звязку з викладеним просить суд задовольнити позов частково і зменшити розмір аліментів до 1/5 частини його заробітку. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 11, яка є студентом другого курсу денного відділення Запорізького електротехнічного коледжу Запорізького національного технічного університету (а. с. 8-10). Згідно із ст. ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. В силу розяснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України обовязок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон повязує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює, отримує середню заробітну плату у розмірі 8060 гривень, непрацездатних дружину, батьків, інших дітей не має, тобто має надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Між тим, вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дочки до досягнення нею двадцяти трьох років задоволенню не підлягають з наступних підстав. Право на утримання невідємно повязане із навчанням, тому такі обставини, як закінчення навчання автоматично припиняють це право. Оскільки [PERSON] закінчує навчання 30.06.2018 року, з цього часу її право на утримання припиниться, але не позбавляє її права у разі продовження навчання у будь-якому навчальному закладі знову звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved