Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності, мотивуючи тим, що їй, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2014 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Трускавці по вул.. Садовій №29, який складається з трьох житлових кімнат площею 40,6 кв.м., кухні та підвалу. До нього належать господарські будівлі, замощення, огорожа, сарай. Також їй належить земельна ділянка площею 0,0689 га, кадастровий №4611500000:03:011:0017, розташована на території м. Трускавця по вул. Садова, 29 та призначена для обслуговування житлового будинку. В 2011 році [PERSON] було проведено реконструкцію вищезазначеного житлового будинку на зазначеній земельній ділянці, а саме: здійснено надбудову мансардного поверху площею 36,4 кв.м. та побудовано господарську будівлю (гараж) загальними розмірами (6,04 х 4,08 м. площею 24,6 кв.м.), внаслідок проведення реконструкції змінилася загальна та житлова площа будинку, а саме в даний час площа будинку №29 по вул. Садовій у м. Трускавці Львівської області становить: загальна 143,4 кв.м., житлова 77,5 кв.м. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Усе це здійснено [PERSON] за власні кошти без належно затвердженого проекту та інших належно оформлених документів Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, покладаючись при вирішенні даної справи на думку суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Трускавці по вул. Садовій №29, який складається з трьох житлових кімнат площею 40,6 кв.м., кухні та підвалу. До нього належать господарські будівлі, замощення, огорожа, сарай. Крім цього встановлено, що даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0689 га, кадастровий №4611500000:03:011:0017, яка розташована на території м. Трускавця по вул. Садова, 29 та призначена для обслуговування житлового будинку, яка також на праві приватної власності належить позивачці, підтвердженням чого є свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.02.2014 року. В 2011 році [PERSON] було проведено реконструкцію вищезазначеного житлового будинку на зазначеній земельній ділянці, а саме: здійснено надбудову мансардного поверху площею 36,4 кв.м. та побудовано господарську будівлю (гараж) загальними розмірами (6,04 х 4,08 м. площею 24,6 кв.м.), внаслідок проведення реконструкції змінилася загальна та житлова площа будинку. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 04.11.2013 року, загальна площа приміщень становить 143,4 кв.м., житлова 77,5 кв.м. Згідно ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до Постанови №6 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно п.8 Постанови №6 право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Зокрема, згідно із нормою частини 5 статті 376 ЦК України, яка регламентує порядок визнання права власності на майно, що виникло внаслідок самочинного будівництва, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Встановлено, що позивач дійсно без проектної та дозвільної документації здійснила реконструкцію вищезазначеного житлового будинку на зазначеній земельній ділянці, а саме: здійснено надбудову мансардного поверху площею 36,4 кв.м. та побудовано господарську будівлю (гараж) загальними розмірами (6,04 х 4,08 м. площею 24,6 кв.м.), тобто здійснила самовільне будівництво. Існуюча реконструкція не порушує прав сусідніх будинковолодінь, а також не суперечить вимогам Державних будівельних норм України, та збудована в межах земельної ділянки, яка належить позивачці на праві приватної власності. Будівництво (реконструкція) позивачем будинку не порушує також цільового призначення земельної ділянки, яка виділена для обслуговування житлового будинку. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, ч.2 цієї статті передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається за підставами, що незаборонені законом, зокрема із правочинів, ч. 2 цієї статті, передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги вищенаведене, зокрема те, що самочинне будівництво спірного нерухомого майна здійснено без порушення будівельних і технічних норм, а також те, що судом не здобуто доказів того, що таке будівництво суперечить суспільним інтересам чи порушує права інших осіб та що таким будівництвом порушені санітарно-технічні вимоги чи правила експлуатації будинку, суд не вбачає перешкод для задоволення позову, а вважає, що є достатньо підстав для задоволення такого і визнання за позивачем права власності на будинок з урахуванням самочинно проведеної реконструкції та добудови.

Outcome: approved