Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції в м.Луганську про зняття арешту з майна, в якому просила суд постановити рішення, яким зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON], що був накладений Відділом Державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції м. Луганська 22 січня 2014 року. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 02 листопада 2006 року між її чоловіком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) за яким остання передала чоловікові у власність квартиру №48 в будинку №14 розташовану на кв.50 лєт Октября в м. Луганську. При цьому, чоловік зобовязався надавати право довічного проживання у зазначені квартирі [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. 29 січня 2007 року [PERSON] помер. 06 липня 2009 року померла [PERSON]. 16 серпня 2011 року на підставі договору купівлі продажу [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру №23, що розташована за адресою: кВ. Молодьожний буд.1 «б» м. Луганськ. З травня 2014 року спільне життя подружжя [PERSON] не склалося. Чоловік виїхав до м.Старобільська де проживає і до теперішнього часу. Вони добровільно поділили спільне майно і за усною домовленістю з відповідачем належні йому на праві власності квартири, які залишилися у м. Луганську він подарував їй, але у звязку з проведенням у м.Луганську антитерористичної операції укладену угоду нотаріально не посвідчили. У липні 2015 року їй стало відомо, що Артемівським ВДВС м.Луганська 22.01.2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Артемівського районного суду м.Луганська про стягнення боргу на користь [PERSON] Те, що судом було прийнято таке судове рішення про стягнення боргу відомо не було. [PERSON] звертався до РВ Старобільського РВ ГУМВС України з приводу незаконного рішення Артемівського районного суду м.Луганська. Арешт на майно боржника позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися ним. У звязку з наведеним вважала, що має право на судовий захист. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення у пресі. Третя особа представник Відділу державної виконавчої служби Артемівського районного управління юстиції м.Луганська до суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 20 жовтня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 02 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду) за яким остання передала у власність [PERSON] квартиру №48 в будинку №14 розташовану на кв.50 лєт Октября в м. Луганську (а.с.11). [PERSON] зобовязався надавати право довічного проживання у зазначені квартирі [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. 29 січня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується копія свідоцтва про смерть (а.с.9). 06 липня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10) . 16 серпня 2011 року на підставі договору купівлі продажу [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру №23, що розташована за адресою: кВ. Молодьожний буд.1 «б» м. Луганськ, що підтверджується копія договору купівлі продажу та Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.15-16,17). Подружжя [PERSON] добровільно поділили майно придбане за час шлюбу, при цьому за домовленістю між ними належні [PERSON] на праві власності квартири, які залишилися у м.Луганську він подарував [PERSON], проте у звязку з проведенням у м.Луганську антитерористичної операції укладену між подружжям угоду нотаріально не посвідчили. Артемівським ВДВС м.Луганська 22.01.2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Артемівського районного суду м.Луганська про стягнення боргу на користь [PERSON] Те, що судом було прийнято судове рішення про стягнення боргу подружжю [PERSON] не відомо. [PERSON] звертався до РВ Старобільського РВ ГУМВС України з приводу незаконного рішення Артемівського районного суду м.Луганська, що підтверджується копією відповіді Начальника Старобільського РВ ГУМВС (а.с.19). Арешт на майно боржника позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися ним. Приймаючи до уваги, те, що на підставі усного договору з власником, квартира №48 в будинку №14 за адресою: кВ.50 лєт Октября, м.Луганську та квартира №23 в будинку №1 «б» за адресою: кВ.Молодьожний в м.Луганську, належать [PERSON], а не боржникові, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його підтверджено наявними доказами, а тому він підлягає повному задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, [PERSON] не порушує питання про стягнення його з відповідачів, а з власної ініціативи суд не може вийти за межі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved