Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, фактично відповідач [PERSON] понад один рік - з березня 2015 року, без поважних причин, не проживає у вказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих його речей в будинку немає і він взагалі не цікавиться будинком. З реєстрації в будинку відповідач не знімається, чим чинять позивачу перешкоди в користуванні власністю. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має та просить їх задоволити, в разі неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, згідно договору купівлі - продажу від 11.06.2007 року, позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 6 - 7). Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів та реєстраційним посвідченням (а.с. 8 - 9). Згідно домової книги для прописки громадян, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10 - 12). Згідно акту обстеження фактичного місця проживання від 28.03.2019 року, відповідач [PERSON] з березня 2015 року не проживає у вищевказаному будинку, хоча і залишається бути зареєстрованим в ньому (а.с. 13). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт про те, що відповідач понад один рік не проживає в будинку [ADDRESS] . Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, права власності, захист права власності, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України . Дані правовідносини регулюються: - ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; - ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; - ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено той факт, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] , залишається бути зареєстрованим за даною адресою, а позивач в зв`язку з його реєстрацією позбавлена повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися зазначеним вище будинком, чим обмежуються її права як власника згаданого об`єкта нерухомості, то суд задля захисту її майнових прав, забезпечення в повній мірі їх реалізації вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Так, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи повне задоволення вимог позивача, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджено документально (а.с. 1 ). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved