overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 31 січня 2004 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку -[PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з серпня 2015 року. Шлюбні відносини не склалися з причини, що за час спільного проживання кожен мав різні погляди на життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, постійно виникали сварки та суперечки з різних побутових питань, а зараз прийшла до висновку, що збереження шлюбу та спільне проживання не можливе. Майновий спір, що є спільною власністю подружжя існує, однак з чоловіком будуть вирішувати мирним шляхом. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Позивачкою до суду було надано заяву, в якій вона просить розглянути справу без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу (а.с.13). Відповідачем до суду також було надано заяву, в якій він просить справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує (а.с.14). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 та ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 31 січня 2004 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з серпня 2015 року з причини, що за час спільного проживання кожен мав різні погляди на життя, ведення спільного господарства та виховання дитини, постійно виникали сварки та суперечки з різних побутових питань, а зараз прийшли до висновку, що збереження шлюбу та спільне проживання не можливе. Майновий спір, що є спільною власністю подружжя будуть вирішувати окремо. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Оскільки, сторони не виявили бажання примиритися, суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути аліменти на навчання повнолітньої дитини. При цьому вказала, що [PERSON] є донькою її та [PERSON], з яким вони перебували у шлюбі з 27. 01. 1995 року по 25. 08. 2010 року. Євгенія у даний час навчається на 2 курсі факультету сходознавства Київського національного лінгвістичного університету, потребує матеріальної допомоги на період навчання. На тій підставі, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, має можливість утримувати доньку на період навчання, просить стягнути з нього аліменти до закінчення навчання доньки в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснила, що термін навчання у [PERSON] закінчується 30. 06. 2019 року, відповідач має змогу сплачувати аліменти у такому розмірі, тому просить задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений, надав заяву, у якій позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на навчання доньки, але в розмірі 1/4 частки, оскільки має невеликий дохід і продовжує платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини, таким чином, з нього будуть стягуватись аліменти в розмірі 50 % від заробітку. Третя особа [PERSON] до суду не явилася, про день слухання справи повідомлялась за місцем реєстрації, пояснень по справі не надала, і суд розглядає справу за її відсутності на підставі за наявних доказів у справі. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], 06. 09.1998 р. народження. Згідно довідки факультету сходознавства Київського національного лінгвістичного університету від 22. 08. 2016 року [PERSON] являється студенткою 2 курсу денного відділення. Термін навчання з 01. 09. 2015 року по 30. 06. 2019 року. З копії паспорту вбачається, що вона зареєстрована у м. Києві, зі слів позивачки - прописана у гуртожитку тимчасово, постійне місце її реєстрації [ADDRESS]. Ст. 199 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Визначаючись з розміром стягуваних на навчання аліментів, суд приймає до уваги заперечення відповідача, який надав довідку про доходи, вказує на те, що продовжує сплачувати аліменти ще на одну неповнолітню дитину в розмірі 25% від заробітку, а також має нову сім»ю, де у 2015 році народилася дитина. Вказані обставини позивачка не заперечувала і не спростовувала. За цих підстав суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на навчання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від доходу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вони тривалий час проживають окремо, не підтримують щлюбних стосунків і не ведуть спільне господарство. Вказала, що причиною цього стало те, що чоловік перестав зявлятися вдома, став вести розгульний спосіб життя. Така поведінка негативно позначається на вихованні дітей. На примирення не згодна. Позивач у судове засідання не зявилася; через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 21). Не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 20, 23). З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 158 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що Заможненською сільською радою Житомирського району Житомирської області 07 вересня 2013 року був зареєстрований шлюб позивача та відповідача (а.с. 3). Позивач та відповідач мають спільних дітей, а саме: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 45). Спору стосовно виховання та проживання дитини в сторін не має. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що підстави, на які покликається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому шлюб позивача та відповідача має бути розірвано. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн (а.с. 12) мають бути стягнені на її користь із відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку в ході судового розгляду уточнила, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2010 року зобов'язаний був сплачувати аліменти на дочку щомісячно у розмірі 500 гривень, починаючи з 27.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не платить, ухиляється від покладеного на нього зобов'язання, в зв'язку з чим з'явилася заборгованість. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував, пояснив, що у нього тимчасові матеріальні труднощі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги позивачки, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідач відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2010 року зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти сплачував несвоєчасно та не в повному обсязі в зв'язку з чим з'явилася заборгованість, яка становить 2000 гривень. Відповідно до ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. На підставі ст..88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку надалі уточнила, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на доньку - [PERSON], [INFO], у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 25 % середньої заробітної плати в місяць робітників, встановлений в Харківській області починаючи з 28.10.2014 року і до її повноліття, а також за минулі три роки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2008 року вона уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.10.2008 [NUMBER]. Перебуваючи в шлюбі, 06.01.2011 у них народилася донька - [PERSON]. Позивач зазначає, що в вересні 2012 року відповідач пішов із будинку, і з того часу [PERSON] його не бачила, він до неї та до дитина не повернувся, де він зараз знаходиться їй невідомо. Відповідач з часу початку шлюбу матеріальної допомоги не надавав, вона працювала та утримувала родину за власні кошти. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся. За таких обставин на підставі ч. 4 ст.169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів за згодою позивача. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 03.10.2008 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є молодим, здоровим, працездатним чоловіком, офіційно не працює, не приймає мір для матеріального забезпечення своєї дитини. На цей час позивач потребує матеріальної допомоги, якої відповідач не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 182 СК України- при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог закону батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, коли батьки ухиляються від цих обов'язків, кошти на утримання дітей стягуються з них у судовому порядку. При ухваленні рішення, суд відмовляє про стягнення з відповідача аліментів за попередні три роки. Суд, вважає, за необхідне стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 25 % середньомісячної заробітної платні, встановленій у Харківській області, починаючи з 28.10.2014 року по досягненню дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі: судовий збір в розмірі 243,60 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу 200000грн. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги про стягнення з них суми боргу в розмірі 200000грн. визнають в повному обсязі. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що 15.11.2012року позивачка передала відповідачам в борг 200000грн., які відповідачі зобов'язалися повернути в строк до 15.11.2013року, що підтверджується розпискою відповідачів. Форма та зміст договору позики між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Тому відповідачі відповідно до вимог ст.1049 ЦК України повинені повернути позивачу борг у сумі 200000грн. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю: «КК «ДомКом Нікополь» про визнання осіб, такими, що втратили права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Посилається на наступні обставини, вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі крім нею зареєстровані її онук [PERSON], син [PERSON], а також відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. З 2008 року [PERSON]Є з своєю малолітньою донькою, а також [PERSON] виїхали з квартири, місце їх перебування не відоме, участі в утриманні квартири не приймають. Тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №99 в буд.36 по вул. Головко в м. Нікополі Дніпропетровської області. Позивач надав суду заяву, в якій просить справу заслухати за його відсутність на підставі наданих суду доказів, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.20). Відповідачі про день слухання справи повідомлялися та повідомлення було направлено відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання та місця перебування відповідача зареєстрованого у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.21-22). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд розглядає справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за\~\~ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою,\~\~що втратила право\~\~користування\~\~жилим приміщенням\~\~внаслідок\~\~відсутності\~\~цієї\~\~особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] є квартиронаймачем в [ADDRESS]. Відповідно до довідки №2805 від 02.04.2015 року у вищевказаній квартирі крім позивача зареєстровані [PERSON], [PERSON], а також відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідачі за адресою реєстрації не проживають з серпня 2008 року. Факт їхнього не проживання підтверджується актом №430 від 02 квітня 2015 року складеного Товариство з обмеженою відповідальністю: «КК «ДомКом Нікополь» (а.с.7). За таких обставин суд приходить до висновку, що[PERSON] та [PERSON], не проживають в квартирі з 2008 року без поважних причин, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по\~\~утриманню квартири та\~\~добровільно не усувають ці порушення, а тому, виходячи із вимог\~ст. 71 ЖК України, позовні вимоги про визнання їх таким, що втратили право користування квартирою підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 17.08.2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. Сторони в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала просила його задовольнити, відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шдюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка посилається на те, що 08 березня 2012 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 3,68 га, яка розташована на території Воскодавської сільської ради Гощанського району. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є її брат (син померлої) відповідач [PERSON] На даний час вона має намір оформити право на спадщину після смерті матері в нотаріуса, але зробити це не може, оскільки у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини. Своєчасно заяву не подала через те, що тривалий час перебувала на заробітках за кордоном. Тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном на 6 місяців. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує, щоб позивачці було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Він як спадкоємець першої черги за законом на спадщину після смерті матері (земельну ділянку) не претендує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка, являючись дочкою померлої [PERSON], є спадкоємцем за законом першої черги. [PERSON] померла 08 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 2 ст.1270 ЦК України передбачає, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не подала своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки тривалий час після смерті матері перебувала на заробітках за кордоном. В звязку з цим була позбавлена можливості у визначений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідач, який також являється спадкоємцем першої черги за законом, не заперечує, щоб позивачці було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає причину пропуску позивачкою строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини поважною і вважає за можливе визначити їй додатковий строк для подання такої заяви строком на 6 місяців.

Outcome: approved