Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 01 вересня 2012 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], місце проживання якої позивач просить встановити з нею. Також у позові позивач просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище на до шлюбне Васенко. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала сварки на побутовому підґрунті. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, проти встановлення місця проживання дитини з матірю не заперечував і просив розглядати справу без його участі (а.с. 19). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 01 вересня 2012 року [PERSON] та [PERSON] оформили шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що складений відповідний актовий запис № 195, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 189273 (а.с. 8). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ № 315923, яка, як зазначено у позовній заяві, проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є сварки на побутовому підґрунті. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки відповідач проти встановлення проживання неповнолітньої дитини з позивачем не заперечував, та враховуючи інтереси дитини, яка на даний час мешкає з позивачем, суд визначає місце проживання дитини з позивачем. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимога позивача про зміну прізвища на дошлюбне підлягає задоволенню, оскільки це є право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, оскільки позивачем при предявлені позову сплачений судовий збір за одну позовну вимогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за другу позовну вимогу щодо встановлення місця проживання неповнолітньої дитини у розмірі передбаченому п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо вимог немайнового характеру, який становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Outcome: approved