Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купліпродажу від 17.06.2003 року. Вказана квартира складається з трьох суміжних житлових кімнат та підсобних приміщень. В 2003 році її син з дружиною попросили надати їм дозвіл на тимчасове проживання в її квартирі до покупки ними власного житла, на що вона дала згоду та вже з 10.03.2004 року відповідачі зареєструвалися в квартирі разом з дітьми. Однак, відповідачі своїх обіцянок не виконали, квартирну плату та комунальні послуги не сплачують, добровільно з вище вказаної квартири не бажають, крім того в червні 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 26.05.2014 року представник позивачки уточнила позовні вимоги та просила встановити факт окремого проживання [PERSON] з відповідачами з 2004 року та виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відповідач [PERSON] надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи також в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, поклався на розсуд суду. Судом встановлено наступне. Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору куплі-продажу від 17.06.2003 року. Вказана квартира складається з трьох суміжних житлових кімнат та підсобних приміщень. В 2003 році син позивачки разом з дружиною попросили надати їм дозвіл на тимчасове проживання в квартирі позивачки до покупки ними власного житла. Отримавши згоду від останньої відповідачі з 10.03.2004 року зареєструвалися в квартирі разом з дітьми. На даний час в цьому житлі мешкають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У добровільному порядку відповідачі звільнити квартиру не бажають. Згідно з вимогами ст.383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Оскільки позивач сплачуючи комунальні послуги не має можливості проживати у придбаному житлі, суд приходить до висновку, що її права, як власника порушено. У відповідності до ст.ст.387, 391 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка без відповідної правової підстави заволоділа ним, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки суду не надано будь-яких доказів того, що відповідачі, на відповідній правовій підставі, проживають у вказаній квартирі, належній на праві власності позивачу, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved