Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі; в шлюбі дітей не мають. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного подружнього життя. Окрім того, відносини не мають почуттів любові та поваги один до одного, сторони фактично не проживають однією сім`єю. Позивач бажає створити нову сім`ю з іншим чоловіком, який буде їй поважати, як дружину та жінку. Позивач вважає, що сім`я розпалася, шлюб існує формально, добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає, тому [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки у подружжя не склалось сімейне життя, непорозуміння між ними є тривалими, а не тимчасовими, на примирення позивач не погоджується. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить інтересам кожного з них. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджено документально (а.с. 1) та понесено витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення вимог позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Визначаючись щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. На підтвердження судових витрат позивача за надання професійної правничої допомоги до матеріалів справи надано: Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 04.09.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 04.09.2019 року про сплату адвокатові Зайцю Б.В. 5000 грн. гонорару за представництво інт5ересів та складання позовної заяви, детальний опис робіт, виконаних адвокатом по справі. Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів. Надана суду квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 04.09.2019 року про сплату адвокатові Зайцю Б.В. гонорару в розмірі 5000 грн. за представництво інт5ересів та складання позовної заяви є фінансовим документом в розумінні ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо поняття розрахункового документа. Однак, суд бере до уваги, що предмет спору в даній справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, а тому суд вважає, що обгрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 500 грн. Крім того, виїзд адвоката до суду не може бути віднесений до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст. ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Аналогічна позиція висловлена в постанові КАС ВС від 04.11.2019 року у справі № 9901/264/19.

Outcome: approved