overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.10.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 632. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння і довіри. [PERSON] став зловживати спиртними напоями, виникла агресивна та неадекватна поведінка. Останній вже понад рік проживає окремо та веде власний побут. Строк на примирення просить не давати, оскільки перспективи збереження сім'ї немає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав зазначених вище та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згідний. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 26.10.2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 632. Від шлюбу народилася дитина - син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №622, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюбні відносини припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуттів поваги та любові, спільне господарство не ведуть. Спір щодо розподілу спільного сумісного майна відсутній. Також позивач повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, звернулася із заявою про підтримання позову, та, відповідно, розгляд справи у її та представника відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до п. 1 ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №622. Від спільного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, мешкають за різними адресами, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №727, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства. Позивач не має наміру поновлювати шлюбні відносини, переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спір щодо спільного майна подружжя відсутній. У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №727. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №288012, виданим 06.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №925. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти у розмірі ? частини доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2016 року по 02.12.2029 року. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Спір щодо спільного майна подружжя відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №728, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з протягом останніх трьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Майнових спорів між сторонами немає. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву у повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №728, про що видане свідоцтво про шлюб 26.11.2009 року, серії І-ЖД № 118726 (а.с.6). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір щодо спільного майна подружжя відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №788, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, виникли непорозуміння, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомила, що від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позову, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №788 (а.с.8). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін на час розгляду справи відсутній, спільних дітей не мають. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний. На підставі встановленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 вересня 1992 року у Ярмолинецькому райвідділі ЗАГС Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім`я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у них з відповідачем різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, а тому вважає збереження шлюбу неможливим. \~ \~ \~ \~Позивач, яка у встановленому порядку була оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач, який у встановленому порядку був оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. \~ \~ \~ \~Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 1992 року Ярмолинецьким районним відділом ЗАГС Хмельницької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.09.1992 (а.с. 7). Сімейне життя не склалося. Позивач посилається на те, що у неї з відповідачем різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, шлюб фактично припинив існування. \~ \~ \~ \~В той же час відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача про припинення подружніх відносин між сторонами та неможливість збереження сім`ї. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 вересня 1998 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №751. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2017 року, а тому вважає, що примирення між ними не можливо, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мартиненко». Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, через канцелярію суду надав заяву, якою просив справу слухати за його відсутності та проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №751 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мартиненко». Таким чином, зважаючи, на те, що сторони з червня 2017 року сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 вересня 2009 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та втратою почуття любові один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2013 року. Подальше збереження шлюбу не можливе. Сторони у судове засідання, призначене на 17 січня 2014 року, не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивачка [PERSON] у наданій суду заяві позовні вимоги підтримала, просила шлюбу розірвати. При наданні пояснень у судовому засіданні 03.12.2013 року зазначила, що не бажає відновлювати стосунки з відповідачем. Відповідач [PERSON] з позовом не згоден, просив шлюбу не розривати, про що надав відповідну заяву. Під час розгляду справи 03 грудня 2013 року пояснив, що бажає примиритися з дружиною, просив надати строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно зі ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, якій ґрунтується на їх вільній згоді. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку, однак за період спільного життя створити міцної родини не змогли, разом не проживають з травня 2013 року, позивачка наполягає на розірвані шлюбу, наданий сторонам судом строк для примирення позитивних результатів не дав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що почуття любові та поваги між сторонами втрачено, вони спільного господарства не ведуть, позивачка на примирення категорично не згодна, за час наданого судом строку для примирення, подружжя стосунки не відновило, у зв'язку з чим на думку суду подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе, розірвання шлюбу не порушуватиме прав та інтересів третіх осіб та дітей.

Outcome: approved