Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції, актовий запис №3. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що 17.02.2012 вони одружились. За час спільного проживання [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачкою, спору про місце проживання дитини немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через неправильну поведінку відповідача, постійні суперечки зруйнували їхні почуття. Між ними відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. На протязі останніх трьох років проживають окремо. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак 23.09.2020 подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 29.09.2020 подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає, миритись з позивачем не бажає. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого 11 серпня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), вбачається що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 лютого 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 3. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.5). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.11.2015 відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ у Вінницькій області (а.с.6). Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved