Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою. Позов мотивувала тим, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09.06.2009 року їй на праві власності належить 2/5 частин будинку [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить 3/5 частин будинку [ADDRESS]. Спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 1200 кв.м. та складається з наступних споруд: житлового будинку А-1, літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Г», «Д». бані літ. «Є», вбиральні літ. «Т», колодязя літ. «К», огорожі №1, водогону №2. Між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, відповідач постійно вчиняє сварки з приводу користування будинком, користується будинком і земельною ділянкою на власний розсуд, не допускає позивача до користування ним, чим порушує її право власності. Оскільки самостійно сторони не можуть визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, позивач вимушена звернутися до суду. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила встановити порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарськими спорудами між співвласниками [PERSON] і [PERSON] згідно варіанту №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, виділити в користування [PERSON] в житловому будинку літ. «А» житлову кімнату 3 площею 8,9 кв.м., житлову кімнату 4 площею 14,5 кв.м., разом 23,4 кв.м., а також наступні будівлі і споруди: сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», погріб під. «Д» літ. «П-г», баня літ. «Є», тамбур літ. «є», ? частину огорожі, колодязь літ. «К»; виділити в користування [PERSON] в житловому будинку літ. «А» кухню 1 площею 9,9 кв.м., житлову кімнату 2 площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,1 кв.м., а також наступні будівлі і споруди: веранду літ. «а» площею 6,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», тамбур літ. «б», убиральню літ. «Т», водогін №2, ? частину огорожі №1. Також позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками за варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, з урахуванням часток власників жилого будинку, наступним чином: виділити в користування [PERSON] частину земельної ділянки, позначену на Додатку №4 до висновку експертизи помаранчевим кольором, площею 452,70 кв.м.; виділити в користування [PERSON] частину земельної ділянки, позначену на Додатку №4 до висновку експертизи зеленим кольором, площею 694,30 кв.м.; встановити частину земельної ділянки площею 61,00 кв.м. для спільного користування співвласникам; встановити спільну межу між земельними ділянками користувачів [PERSON] і [PERSON], яка позначена на Додатку №4 до висновку експертизи червоною лінією; зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] тимчасовий доступ до водогону №2 для влаштування окремої колонки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позов не визнали та пояснили, що на підставі рішення Василівського районного суду від 25.12.1992 року (справа №2- 789/1992) про визначення порядку користування житловим будинком [ADDRESS] між колишніми власниками [PERSON] і [PERSON], та додаткового рішення Василівського районного суду від 12.02.1997 року, за [PERSON] визнано право власності в спірному будинку на кімнату А-1, площею 10,26 кв.м. з урахуванням площі під грубою (кухня-1, площею 9,9 кв.м.), кімнату А-2, площею 9 кв.м. з урахуванням площі під грубою (кімната 2 площею 8,2 кв.м.), а також прибудови П-1 і П-2, металевий козирок «к» до прибудови, що складає 1/5 частини в загальному домоволодінні; за [PERSON] визнано право власності на кімнату А-3 площею 14,24 кв.м., кімнату А-4 площею 8,52 кв.м., а також літню кухню Б, прибудову В, сарай С, сарай С-2, туалет Т-1, баню. Е, передбанник К, сарай С-1, погріб в сараї С-1, що складає 4/5 частини в загальному домоволодінні. На підставі договору купівлі-продажу від 21.02.1997 року відповідач [PERSON] придбав у [PERSON], який успадкував майно після [PERSON], 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS], до яких входить; кімната 4 площею 14,5 кв.м., кімната 3 площею 8,9 кв.м., літня кухня Б, тамбур б, теплиця В, сарай Г, сарай Д, підвал під сараєм Д, баня Є, убиральня Т, огорожа №1. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.06.2009 року за [PERSON] і [PERSON] визначені частки у спільному майні за кожним по 2/5 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2012 року Василівської державної нотаріальної контори відповідач [PERSON] після смерті [PERSON] набув право власності на 1/5 частку спірного житлового будинку. Таким чином, оскільки 1/5 частина спірного житлового будинку, що належала [PERSON], належить відповідачу [PERSON] на праві особистої власності, вона не може бути прийнятою до уваги при вирішені питання про порядок користування житловим будинком. Відповідач вважає необґрунтованим висновок судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, мотивуючи тим, що експерт перевищив свої повноваження, прийняв до уваги додаткові правовстановлюючі документи, які не були йому надані для дослідження судом, і вийшов за межі поставлених судом в ухвалі запитань, самостійно визначив розмір часток співвласників будинку, а потім без врахування того, що 1/5 частина спірного будинку належить відповідачу на праві особистої власності, запропонував розподіл спірного будинку. Згідно висновку експерта житлові приміщення в спірному будинку, яку запропоновано виділити сторонам, визначені без врахування належних сторонам ідеальних часток у будинку. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ст.ст.358,379 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 21.02.1997 року (а.с.114-115) [PERSON] придбав у [PERSON] 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS], до яких входить; кімната 4 площею 14,5 кв.м., кімната 3 площею 8,9 кв.м., літня кухня Б, тамбур б, теплиця В, сарай Г, сарай Д, підвал під сараєм Д, баня Є, убиральня Т, огорожа №1, що він успадкував після смерті [PERSON], який набув право власності на зазначену частину домоволодіння на підставі рішення Василівського районного суду від 25.12.1992 року та додаткового рішення Василівського районного суду від 12.02.1997 року (а.с.116-117). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.06.2009 року в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним на 2/5 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.11.2012 року, виданого державним нотаріусом Василівського району (а.с.87), [PERSON] успадкував 1/5 частки житлового будинку [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], яка набула право власності на зазначену частину домоволодіння на підставі рішення Василівського районного суду від 25.12.1992 року та додаткового рішення Василівського районного суду від 12.02.1997 року (а.с.116-117). За таких обставин, сторонам на праві спільної часткової власності належить лише частина житлового будинку [ADDRESS], а саме кімната 1-3 площею 8,9 кв.м. і кімната 1-4 площею 14,5 кв.м., а також будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д». баня літ. «Є», вбиральня літ. «Т», колодязь літ. «К», огорожа №1, водогін №2. Сторони не досягли добровільної згоди у визначенні порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою. Згідно технічного паспорту спірний будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м, допоміжна 9,9 кв.м., складається із трьох житлових кімнат, з яких одна кімната 1-4 площею 14,5 кв.м. є неізольованою, а дві кімнати: 1-2 площею 8,2 кв.м. та 1-3 площею 8,9 кв.м. ізольованими, а також кухні 1-1 площею 9,9 кв.м., тамбуру І площею 4,1 кв.м. та комори ІІ площею 2,2 кв.м. Також до складу житлового будинку [ADDRESS] входять наступні будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д». баня літ. «Є», вбиральня літ. «Т», колодязь літ. «К», огорожа №1, водогін №2. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, судовим експертом запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] і [PERSON] Вищезазначений висновок судової будівельно-технічної експертизи не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз (затвердженої наказом Мін'юсту України від 08.10.1998 року № 53/5). Зокрема, експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно. Проте, експерт на підставі додаткових матеріалів, які йому судом не надавалися, самостійно визначив долі сторін у праві спільної часткової власності. Незважаючи на те, що на вирішення експерта судом ставилося питання про визначення порядку користування житловим будинком, експерт у своєму висновку вийшов за межі поставлених судом запитань і запропонував варіанти розділу жилого будинку. Враховуючи, що кожному із співвласників будинку повинна виділятися частина житлової площі, допоміжних приміщень та надвірних споруд, яка відповідає його ідеальній частці у спірному домоволодінні, з урахуванням 3/5 частки [PERSON] має право на надання йому у користування 18,95 кв.м. житлової площі, та 24,9 кв.м. загальної площі будинку, а [PERSON] з урахуванням 2/5 частки має право на надання їй у користування 12,65 кв.м. житлової площі та 16,6 кв.м. загальної площі. За обома варіантами, запропонованими експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/14 від 03 лютого 2014 року, 1 співвласнику на 2/5 частини виділяється квартира №1 з наступними приміщеннями: житлова кімната 3 площею 8,9 кв.м., житлова кімната 4 площею 14,5 кв.м., разом 23,4 кв.м., а ІІ співвласнику на 3/5 частки виділяється квартира №2 з наступними приміщеннями: кухня 1 площею 9,9 кв.м., житлова кімната 2 площею 8,2 кв.м., разом 18,1 кв.м. Таким чином, з урахуванням того, що загальна площа житлового будинку складає 41,5 кв.м., згідно експертного висновку відповідачу [PERSON] пропонується виділити розмір житлової площі на 10,75 кв.м. і загальної площі на 6,8 кв.м. менше ніж та, на яку він має право з урахуванням його 3/5 частки у спільній частковій власності. Відтак, суд приходить до висновку, що запропоновані експертом варіанти виділення сторонам житлових приміщень не є рівноцінними, і значно не відповідають часткам житлової площі, яку вправі постійно і окремо використовувати співвласники для проживання. Будучи допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що під час проведення ним експертизи, призначеної ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 21.11.2013 року, в присутності співвласників житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] ним було проведено обстеження спірного будинку. Під час обстеження сторонами надано додатково свідоцтво про право на спадщину від 20.11.2012 року, за яким 1/5 частина житлового будинку належить [PERSON] Встановити порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарчими спорудами по 2/5 частини для кожного із сторін по справі не було можливості у зв'язку з тим, що по даному будинку не визначена в натурі 1/5 частина, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Тому ним було запропоновано варіанти розподілу житлового будинку і порядку користування земельною ділянкою з урахуванням того, що [PERSON] має 2/5 частини власності, а [PERSON] має в цілому 3/5 частини власності. Під час обстеження встановлено, що фактично житловий будинок поділений на дві частини, які мають окремі входи, при цьому кожна із сторін за допомогою ключів відкрила частину приміщення будинку, якою фактично користується. За таких обставин він прийшов до висновку, що між сторонами фактично узгоджено порядок користування спірним будинком, що було враховано ним при складанні висновку. Також пояснив, що дійсно за запропонованими ним варіантами поділу будинку відповідач [PERSON] отримує житлову прощу 8,2 кв.м. з загальної житлової площі 31,6 кв.м, яка значно менша ніж та, що відповідає його 3/5 частки у спільній власності. Надані варіанти поділу будинку є непропорційними часткам співвласників. Загальна площа спірного будинку 41,5 кв.м., житлова площа 31,6 кв.м. Відповідно до вимог державних будівельних норм загальна площа однокімнатної квартири повинна бути не менше 30 кв.м., а житлова кімната площею не менше 15 кв.м. Надання варіантів поділу будинку, які б відповідали ідеальним часткам співвласників, не має можливості, оскільки в даному випадку необхідно робити перепланування будинку, з урахуванням того, що процент зношеності будинку складає 70%, перепланування може призвести до руйнування житлового будинку. Саме тому ним було запропоновано варіанти поділу будинку з урахуванням того, що будинок поділений на дві частини, які мають окремо обладнані входи з вулиці і не мають сполучення між собою. З урахуванням запропонованих експертом варіантів користування будинком позивач [PERSON] взагалі позбавляється права користування допоміжними приміщеннями будинку, зокрема приміщенням кухні. В судовому засіданні експерт пояснив, що можливе облаштування приміщення кухні в житловій кімнаті 4 площею 14,5 кв.м., і на таке перепланування необхідно погодження відповідних органів місцевого самоврядування, проте у своєму висновку він не зазначив які саме перепланування необхідно вчинити. Визначаючи варіанти поділу будинку експерт не зазначив технічні комунікації (опалення, водопровід та водовідведення і таке інше), які знаходяться в спірному будинку та на земельній ділянці, лише зазначено, що інженерні комунікації необхідно обладнати для кожного із співвласників окремо. В експертному висновку не зазначена можливість обладнання нових комунікацій по запропонованим варіантам, з визначенням їх місця обладнання, вартості таких робіт та визначення власників, які повинні їх виконати. За таких обставин, обидва запропоновані експертом варіанти поділу житлового будинку не дають підстав суду для прийняття до уваги експертного висновку та ухвалення рішення по справі за цими варіантами. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки [PERSON], який є додатком до Технічного паспорта житлового будинку (а.с.9), на підставі договору купівлі-продажу від 1.02.1997 року, посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою для обслуговування жилого будинку [ADDRESS] виділено земельну ділянку площею 0,12 га. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Василівською державною нотаріальною конторою 1 лютого 1997 року ААВ№925478, на земельну ділянку площею 0,12 га для обслуговування жилого будинку [ADDRESS] [PERSON] отримав Державний акт про право приватної власності на землю Серії ЗП-К-02№003362, виданий Кам`янською сільською радою 06.06.1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3362. Згідно Схематичного плану земельної ділянки, який є додатком до Технічного паспорта житлового будинку [ADDRESS] (а.с.82), виданого [PERSON] на 3/5 частки, та довідки Кам`янської сільської ради від 14.10.2013 року за №1499 (а.с.12), фактичний розмір земельної ділянки за зазначеною адресою складає 0,154 га. Згідно ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За змістом ст.377 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку земельна ділянка перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, то при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, необхідно виходити з розміру їх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд має з'ясовувати і враховувати можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Із запропонованих експертом варіантів порядку користування земельною ділянкою не вбачається прив'язка цих планів до місцевості, тобто на планах не визначені суміжні землекористувачі, суміжні вулиці, не визначені сторони світу, що унеможливлює визначити порядок користування земельною ділянкою, з зазначенням її меж та прив'язкою їх до місцевості. У висновку експерта план земельної ділянки не відповідає за конфігурацією і розміром плану зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеної в державному акті на землю. Суд приходить до висновку про неможливість визначення порядку користування земельною ділянкою без поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування будинком, оскільки без визначення в натурі власника чи користувача конкретної частини будинку, неможливо надати йому у користування частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування саме виділеної частини будинку. Оскільки визначення порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою згідно вказаного висновку експертизи порушує майнові права відповідача [PERSON] і позивача [PERSON], крім того запропоновано варіанти поділу житлового будинку, а не порядку користування ним, клопотань про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи сторонами та їх представниками в суді не заявлено, суд приходить до висновку, що слід відмовити у визначенні порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. У зв'язку з цим, рішення суду не позбавляє права позивача [PERSON] користуватися спірним житловим будинком, ставити перед судом питання про поділ будинку в натурі або про стягнення з відповідача грошової компенсації належної їй частки в будинку. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору і витрат на проведення експертизи, які сплачені позивачем відшкодуванню з відповідача не підлягають у зв'язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed