Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою що втратила право користування житлом. Посилається на те, що він є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , є його сином і зареєстрований в його будинку, однак не проживає у ньому протягом останніх 16 років. А тому на підставі ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним йому на праві власності житловим будинком. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представником подано до суду заяву, в якій він підтримує позовні вимоги, просить справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, у випадку неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.08.2008 року, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 19.08.2008 року. Відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , є сином позивача і зареєстрований в його будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою позивачу [PERSON] за №1566 від 25.07.2019 року. Згідно акту підтвердження факту проживання особи в житловому будинку в [ADDRESS] від 25.07.2019 року, затвердженого Острицьким сільським головою Цурканом В.І., встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому будинку, але протягом останніх 16 років не проживає за даною адресою, його фактичне місце проживання невідоме. Згідно частин перших ст.ст.317,319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки судом на підставі вищезазначених доказів встановлено обставини не проживання відповідача без поважних причин понад один рік у належному позивачу на праві власності житловому будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування цим житлом є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Виходячи зі змісту ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст.16, 317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved