Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач просив її не подавати позов про стягнення аліментів, так як обіцяв допомагати в добровільному порядку. Повіривши йому, вона тривалий час вищезазначеного позову не подавала. Але в останній час відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. Її коштів недостатньо для утримання дитини, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Свої доводи обгрунтувала тим, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з відповідачем і зареєстрований за адресою в [INFO], про що є довідка в матеріалах справи. Також зазначила, що всі необхідні потреби сина відповідач намагається задовольняти в повному обсязі. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку свого обовязку, як батько дитини, чим порушує її інтереси і право на отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому інтереси дитини підлягають до судового захисту у відповідності до вимог ст.181 СК України, так як домовленості між сторонами про способи виконання батьками обовязку утримувати дитину не досягнуто. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 182 від 23.01.2017 року, виданої виконкомом Руськополянської сільської ради, неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом з батьком в с. Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, вул. Покровська, 113. Згідно довідки № 2113 від 13.12.2016 року, виданої Геронимівською сільською радою Черкаського району, на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться дитина син [PERSON], [INFO]. Також у справі міститься довідка № 40 від 05.12.2016 року, видана Геронимівською ЗОШ про те, що [PERSON] навчається в цій школі та про те, що за переіод навчання дитини у школі його батько [PERSON] жодного разу не був присутній на батьківських зборах, не приймав участі у шкільних заходах та не спілкувався з вчителями з приводу навчання та виховання [PERSON] Також в справу додано характеристику [PERSON] з Геронимівської ЗОШ, де зокрема зазначено, що він виховується в неповній сімї, проживає разом з матірю [PERSON], яка і займається його вихованням. Вона приділяє багато уваги вихованню сина, цікавиться його шкільним життям, навчанням, відвідує шкільні батьківські збори, постійно підтримує звязок їз класним керівником, виконує рекомендації педагогів школи. За час перебування дитини в школі батько [PERSON] жодного разу не відвідав школу, інтересудо виховання та навчання сина не проявляв. Сам неповнолітній син [PERSON] розповів, що дійсно він проживає разом з мамою [PERSON] і перебуває на її утриманні, а тому відповідно до ст. 180 СК України відповідач [PERSON] зобовязаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні також стало відомо, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення \~ \~ \~ \~ З урахуванням наведеного, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів. При подачі позовної заяви до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial