Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач мотивує позов тим, що їй та третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою за згодою позивача було зареєстровано місце проживання [PERSON] , проте за вказаною адресою відповідачка не проживає більше 10 років, за комунальні послуги не сплачує, спільного господарства сторони не ведуть, речей, як б належали відповідачці, у житлі немає. Факт реєстрації відповідачки у квартирі створює позивачу перешкоди у реалізації права на отримання субсидії на оплату комунальних послуг, тому що вона є пенсіонеркою, інших видів доходу, окрім пенсії, не отримує та проживає сама у квартирі впродовж майже десяти років. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Від позивачки надійшло клопотання, у якому вона просила проводити розгляд справи у її відсутності, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Трускавецького міського суду Львівської області. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог, у судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 29 листопада 1996 року відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З будинкової книги вбачається, що за вказаною адресою також зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом № 51 про фактичне проживання особи, складеним 29 серпня 2019 року ОСББ «Зелена оселя» у квартирі [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] , а її внучка - [PERSON] - зареєстрована у вказаній квартирі, однак там не проживає. Згідно з ч. 1 ст. 317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратила право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишила, не проживає в квартирі понад 1 рік без поважних причин. Даних, що позивач порушив права відповідача на проживання, суду не надано, в зв`язку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved