Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. У судовому засіданні позивачка [PERSON] на позові наполягала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, заяв або заперечень не надав, про причини неявки не повідомив. За відсутністю заперечень позивача, судом на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно позову, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2003 року по 12 березня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі в вихованні дитини не приймає. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2013 року з відповідача на користь позивачки, на утримання неповнолітньої дитини стягнуті аліменти. Влітку 2010 року сторони припинили спільне проживання та відповідач повернувся на постійне проживання до м. Макіївки. З того часу відповідач дитиною не цікавився, а відповідно пояснень матері відповідача [PERSON], восени 2014 року він пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю у наслідок діяльності незаконних збройних формувань так званої «Донецької Народної Республіки» На підставі ст.ст.154, 155 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» позивачка просить суд задовольнити її позов та надати дозвіл на вивезення дитини [PERSON], [INFO]. У судове засідання представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області не з'явився, надав заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, дослідивши позов, надані заяви та докази - копію свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася 12.04.2006 року, батьками якої є сторони по справі (а.с.6), копію паспорта позивачки [PERSON], яка зареєстрована та проживає у [ADDRESS] (а.с.3), довідку з місця мешкання, згідно якої малолітня донька [PERSON] зареєстрована разом з матір'ю (а.с.9), копію рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01.03.2013 року, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7), копію заочного рішення Слов'янського міськрайоного суду Донецької області від 24.05.2013 року, з якого вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с.8), копію акту за № 183 від 04.05.2015 року, з якого вбачається , що [PERSON] з 2010 року за адресою [ADDRESS] не проживає, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Після їх розлучення дитина проживає з матір'ю [PERSON] Позивачка має намір тимчасово виїжджати з донькою на оздоровлення, з туристичною метою за межі України, для чого треба отримати дозвіл батька, який він не дає, [PERSON] заявляє про право на отримання дозволу на виїзд дитини з України без згоди батька на підставі рішення суду. Так, відповідно до ст.154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захист. Відповідно до ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зазначена норма визначає допустимі межі дій і вчинків, пов'язаних з сімейним вихованням. Заборона здійснювати батьківські права всупереч інтересам дитини є орієнтиром, якого треба дотримуватись в повсякденному житті, а також при вирішенні спорів, пов'язаних з вихованням дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в ст.3 Конвенції ООН про права дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, ким вони здійснюються (державними чи приватними установами, судами) першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ №231 від 31.03.1995 року (з наступними змінами і доповненнями) за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Беручи до уваги, що батько дитини поважної причини для відмови в наданні згоди на виїзд дитини за кордон не навів, батьківське право не може здійснюватися всупереч інтересам дитини і відповідач зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved