Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2005 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. На початку лютого 2020 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились і сторони почали проживати окремо. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами діти проживають разом з позивачкою, а відповідач - окремо від них. Позивачка перебуває у відпустці для догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей та відповідачки. З урахуванням вищевикладеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, на кожну дитину, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дорослої людини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 17.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, уточнивши, що на своє утримання просить стягнути 1/6 частину доходів відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.04.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2005 (а.с. 6). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони в справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.03.2007 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони в справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.06.2018 Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 8). На початку лютого 2020 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились і сторони почали проживати окремо. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами діти проживають разом з позивачкою, а відповідач - окремо від них. Згідно наданих позивачкою доказів та інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач обіймає посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аспект 2000» (ідентифікаційний код 36065675) та є учасником зазначеного господарського товариства із часткою у статутному капіталі в розмірі 52500,00 грн., що становить 70 відсотків статутного капіталу товариства (а.с. 17-24). Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України), здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. В силу ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дітей, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України має обов`язок брати участь у їх утриманні до досягнення ними повноліття. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись в якості аліментів на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 в справі № 6-1798цс16 зроблено висновок, що «за частинами першою, другою ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника». Проаналізувавши вищевикладені обставини, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, зважаючи на зміну розміру прожиткового мінімуму в сторону збільшення, враховуючи те, що діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач є працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Щодо початку стягнення аліментів, то суд виходить з того, що згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду, тому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей та дружини слід стягнути саме з дати подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, а саме 13.07.2020. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивачка, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial