Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ сумісно нажитого в шлюбі майна, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 14 грудня 1999р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Фактично у шлюбних відносинах перебувають з 1986р. 07 березня 1985р. [PERSON] придбав у власність, на підставі договору купівлі-продажу завіреного Четвертою Донецькою державною нотаріальною конторою, жилий будинок [ADDRESS] Після їх одруження, будинок, який був придбаний відповідачем, був повністю знесений у 2001р. та за рахунок їх спільних коштів, був побудований новий. Відповідно технічному паспорту, на теперішній час, домоволодіння [ADDRESS], складається з: жилого будинку літ. А-1,з терасою літ. а1, сараїв літ.Б,Д, літньої кухні літ. В, гаражу літ. Г, огорожі №1-4. На час купівлі будинку у 1985р., будинок мав інший вигляд, не було деяких надвірних побудов. За період з 2001 по 2002р., вони фактично створили новий будинок, збудували сарай, нову літню кухню. Позивачка вказує, що 2001р. вона продала 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], що належала їй на праві приватної власності і отримані з продажу кошти використала на перебудову будинку. Таким чином, вважає, що вищевказане домоволодіння, як сам будинок так і надвірні побудови є їх з відповідачем спільним майном. В теперішній час, у них з відповідачем виникла необхідність поділити майно нажите у шлюбі, але вирішити це питання у добровільному порядку не можливо, в зв'язку з чим, вона змушена звертатися до суду з даним позовом та просить визнати жилий будинок літ. А-1, сараї літ Б,Д, літню кухню літ. В, гараж літ.Г, огородження №1-4, розташовані [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], розподілити між нею та відповідачем спільно нажите в шлюбі майно, в натурі, виділивши кожному з них по 50/100 вищевказаного будинку та надвірних побудов, визнавши на них право власності. В судовому засіданні позивачка [PERSON], повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Надала суду пояснення аналогічні вищевикладеним та просила суд задовольнити її позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково. Суду пояснили, що домоволодіння [ADDRESS], було придбане у власність [PERSON] до шлюбу з позивачкою. При цьому, домоволодіння складалося з таких самих надвірних побудов, як і на теперішній час. Не заперечували того, що сам жилий будинок літ. А, дійсно був перебудований у період їх спільного проживання(у 2001р.). Але, інші надвірні побудови залишились у первісному стані, а тому, їх не можна вважати спільним майном подружжя набутим у шлюбі. Не заперечували проти того, щоб між позивачкою та відповідачем, були розподілені жилиий будинок літ.А та сарай літ.Б. Інші будівлі, на думку позивача є лише його власністю, а тому просили суд у їх розподілі відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до вимог ст. 25 Кодексу про шлюб та сім'ю України(в редакції 1970р., який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя, або їх двох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 28 КпроШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно до вимог ст. 29 КпроШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя, або одного з них, суд може постановити рішення : про поділ майна в натурі. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування у шлюбі так і після розірвання шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 грудня 1999р., про що суду представлена копія свідоцтва про шлюб(а.с.9). До теперішнього часу шлюб між сторонами не розірвано. Як вбачається з представленої суду довідки КП БТІ м.Донецька(а.с.10) [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 1985р., посвідченого нотаріусом Четвертої Донецької державної нотаріальної контори, належить жилий будинок [ADDRESS] Разом з цим, в судовому засіданні було достовірно встановлено та не заперечувалось сторонами, що під час перебування у шлюбі, а саме у 2001р. [PERSON] та [PERSON], за спільні кошти, було суттєво перебудовано жилий будинок літ. А-1, після чого його вартість значно збільшилась. Як вбачається з представленого суду технічного паспорту(а.с.19-23) станом на січень 2014р. домоволодіння [ADDRESS], складається з: жилого будинку літ. А-1,тераси літ.а1, сараю літ.Б,Д, літньої кухні літ. В, гаражу літ. Г, огорожі №1-4. При цьому, жилий будинок з терасою були побудовані у 2001р., а інші надвірні будівлі( сараї літ.Б,Д, літня кухня літ.В, гараж літ.Г, огородження №1-4) у 1977-87рр. Згідно представленого суду Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту (а.с.14-17), жилий будинок літ. А-1, літня кухня літ.В, сарай літ.Б [ADDRESS] відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації. Як вбачається з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області від 20 січня 2014р.(а.с.12), Відповідно п.9 Прикінцевих положень Закону України про регулювання містобудівельної діяльності» у Інспекції відсутні повноваження щодо прийняття в експлуатацію індивідуальних жилих, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, збудованих у період з 5 серпня 1992р. по 12 березня 2011р. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] можливо визнати: жилий будинок, зазначений у технічній документації під літ. А-1, з терасою літ.а1 та сарай літ.Б(проти поділу якого не заперечував відповідач), розташованих за адресою: [ADDRESS]. Саме вказані об'єкти нерухомості слід розподілити між сторонами, визнавши за кожним з них, право на 50/100 часток. Що стосується інших надвірних будівель, які зазначені у позовній заяві та на 50/100 часток яких претендує позивачка, суд вважає, що вони не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки існували на момент купівлі відповідачем спірного домоволодіння, або були збудовані до реєстрації шлюбу з позивачкою. Будь-яких об'єктивних та допустимих доказів того, що саме спірні надвірні побудови( сарай літ.Д, літня кухня літ.В, гараж літ.Г, огородження №1-4), були суттєво перебудовані чи змінені під час її перебування у шлюбі з відповідачем, позивачка суду не надала. Тому у цій частині позову [PERSON] слід відмовити. В порядку ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частку сплаченого нею судового збору у сумі 121грн.80коп. (243,60грн : 2)(а.с. 1). Відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Кіровського районного суду м.Донецька від 25 квітня 2014р. на жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 64,6 кв.м. та жилою 41,5 кв.м. На підставі викладеного та

Outcome: partial