Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі 25 років. Сторони по справі від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який має власну родину, проживає окремо від батьків. З липня місяця 2020 року, з ініціативи відповідача по справі, шлюбні відносини подружжя фактично припинилися, відповідач покинув дружину, проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Позивач по справі гідно вела себе, перебуваючи у шлюбних відносинах з відповідачем по справі. У 2001 році відповідач по справі розбився на мотоциклі (перебував у комі, мав серйозні травми пов`язані зі здоров`ям, перебував на межі життя і смерті), і саме його дружина опікувалася ним, прикладала максимум зусиль аби підняти на ноги коханого чоловіка, батька своєї дитини. На ґрунті цих хвилювань, нервів, безсонних ночей у позивача по справі з`явився цукровий діабет, який згодом став прогресувати у тяжкій формі перебігу. На відміну від позивача по справі відповідач має робочу III групу інвалідності, отримує відповідну пенсію по інвалідності та працює на посаді механізатора ПСП імені Шевченка Вільшанського району Кіровоградської області, де відповідно отримує заробітну плату. Позивач по справі не працює, непрацездатна, інвалід II групи з 2010 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ за №175183 від 29 жовтня 2019 року. Позивач по справі позбавлена можливості отримувати будь-які додаткові джерела доходу. Відповідач по справі недобросовісно повів себе з дружиною, самоусунувся від проблем та тяжкої недуги з якими бореться його дружина самотужки. Відповідно до довідки Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01 жовтня 2020 року за вих.№1041, значиться розмір пенсії по інвалідності за останні 6 місяців 2020 року у позивача по справі. Інших доходів немає. Враховуючи вищезазначене, матеріальне становище позивача по справі є вкрай нужденним, а пенсія, яку отримує по інвалідності є мізерною та не забезпечує їй достатнього життєвого рівня. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Вільшанська центральна районна лікарня» від 02 жовтня 2020 року за №1571, зазначається, що позивач по справі є інвалідом II групи з 2010 року. Захворювання прогресує, хвора потребує постійного лікування у зв`язку з частими загостреннями хвороби. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на користь непрацездатної дружини у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 3000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження. 19.11.2020 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Оніщука В.І., в якому просить у позові відмовити. 27.11.2020 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Лалаян Н.А., в якій просить позов задовольнити. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову,просить відмовити у його задоволенні повністю. В порядку загального позовного провадження вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого Вівсяниківською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 07 січня 1995 року, гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 07.01.1995 року, актовий запис за №1. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: дружині [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №175183 виданої Благовіщенською МСЕК Кіровоградської області 29.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , група інвалідності друга, інвалідність встановлена на строк до 01.11.2021 року (а.с.9). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (Вільшанський сектор обслуговування громадян) №1041 від 01.10.2020 року, [PERSON] , отримує пенсію по інвалідності у розмірі: травень 2020 - 1638 грн. 00 коп.; червень 2020 - 1638 грн. 00 коп.; липень 2020 - 1712 грн. 00 коп.; серпень 2020 - 1712 грн. 00 коп.; вересень 2020 - 1712 грн. 00 коп.; жовтень 2020 - 1712 грн. 00 коп. (а.с.10). У відповідності до копії довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №463907 виданої обласною МСЕК №2 м. Кіровограда 27.09.2011 року, [PERSON] , [INFO] , група інвалідності третя, інвалідність встановлена на строк «безтерміново». Отже, позивач стала непрацездатною в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо показали, що дійсно проживали разом із сторонами по справі. Батько проживає з іншою жінкою. Матеріальну допомогу матері не надають бо не працюють. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. За приписами ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу, якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі №6-1111цс17, постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 296/5385/17 (провадження № 61-4187св 18) та від 11 жовтня 2018 року у справі №161/16931/16-ц (провадження № 61-23149св18). Відповідно до вищезазначеної довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (Вільшанський сектор обслуговування громадян), позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої в період з травня 2020 року по червень 2020 року склав 1638 грн. 00 коп. та з липня 2020 року по жовтень 2020 року склав 1712 грн. 00 коп. щомісяця. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638,00 гривень, з 1 липня 2020 року - 1712,00 гривень, з 1 грудня - 1769,00 гривень. Отже, судом встановлено, що на час звернення до суду позивач отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 1712 грн. щомісяця та її доходи забезпечували і забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову та про інші витрати позивачем не заявлено, інші учасники справи щодо відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, до суду не зверталися, то суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed