Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Олександр Михайлович, в якому просить: 1.встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, в період з 01 січня 2004 року по [INFO] ; 2.визнати спільною сумісною власністю майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] , а саме: -земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,1000 га, що розташована на території [ADDRESS] ; -земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0143 га, що розташована на території [ADDRESS] ; -будинок [ADDRESS] ; -автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ; -автомобіль марки Mersedes Benz, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; -мисливську комбіновану рушницю марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57 /16 ; 3.Виключити із загальної маси спадкового майна померлого [PERSON] : -Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,1000 га, що розташована на території Амур -Нижньодніпровського [ADDRESS] ; -Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0143 га, що розташована на території Амур- Нижньодніпровського [ADDRESS] ; -Ѕ частину будинку [ADDRESS] ; -мисливську комбіновану рушницю марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57/ 16 , в цілому; -автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , в цілому. 4.Визнати за нею право власності на: -Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,1000 га, що розташована на території [ADDRESS] ; -Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0143 га, що розташована на території Амур -Нижньодніпровського [ADDRESS] ; -Ѕ частину будинку [ADDRESS] ; -1/2 частину мисливської комбінованої рушниці марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57/ 16 -автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , в цілому. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року відкрите провадження по справі (а.с. 52-53). Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченка О.М. надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 55-56). Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Новомосковського міського нотаріального округу Шевченку О.М. видавати свідоцтво про право на спадщину, посвідчувати між спадкоємцями договори про поділ спадкового майна, яке зареєстроване за [PERSON] , померлим [INFO] (а.с. 58,59). В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що з березня 2003 року вона почала проживати однією сім`єю зі [PERSON] та вести з ним спільне господарство, проживаючи за адресою: [ADDRESS] , яке належало дочці [PERSON] - [PERSON] . Станом на березень 2003 року ні вона, ні [PERSON] не перебували ні з ким у зареєстрованому шлюбі, тому всім його дітям від попередніх шлюбів було відомо про усталені між ними стосунки, притаманні подружжю. З [PERSON] вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки. Оскільки [PERSON] станом на 2003 рік був пенсіонером та отримував мінімальну пенсію, вона почала працювати, отримала свідоцтво про реєстрацію фізичної особи - підприємця та почала займатися підприємницькою діяльністю. В період їх спільного проживання вони за спільні кошти в 2007 році придбали автомобіль марки ВАЗ 2109990-20, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . Для придбання зазначеного автомобіля між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір, сам автомобіль було передано в заставу, а між банком та позивачем укладено договір поруки, відповідно до якого остання стала поручителем перед банком щодо належного виконання зобов`язань, взятих [PERSON] 12.12.2008 року разом з [PERSON] вони придбали автомобіль марки Ssang Yong Rexton, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . В 2009 році разом з [PERSON] вони придбали дві суміжні земельні ділянки на території Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпро, де мали намір побудувати житловий будинок, однак згодом, через стан здоров`я [PERSON] , не змогли здійснити будівництво, тому 29 жовтня 2010 року разом з [PERSON] за спільні кошти придбали домоволодіння за [ADDRESS] , куди разом переїхали на постійне місце проживання і за вказаною адресою проживали по день смерті [PERSON] У 2011 році [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки Ssang Yong Rexton, на відновлення якого у них не вистачало коштів, тому вони його вирішили продати, однак згодом а саме 13 вересня 2012 року ними, за довіреністю, був придбаний автомобіль марки ВАЗ-210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Право керування цим автомобілем було і у неї, і у [PERSON] , однак згодом цей автомобіль також було продано та 22 лютого 2014 року ними на отримані кошти було придбано автомобіль марки Mersedes Benz, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Право власності на який було оформлено на [PERSON] 08 листопада 2016 року ними був придбаний автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який було оформлено на позивача. Крім того разом з [PERSON] позивач часто їздила на полювання, в зв`язку з чим ними було придбано мисливську комбіновану рушницю марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57/ 16 . З 2012 року [PERSON] почав часто хворіти, в 2013 році йому була здійснена коштовна операція з ампутації стопи правої ноги, внаслідок чого позивач змушена була отримати кредит та виплачувати його з коштів спільного сімейного бюджету. Наприкінці липня 2017 року [PERSON] знову потрапив до лікарні, де [INFO] помер. Організація та оплата всіх витрат на поховання [PERSON] була здійснена як нею, так і відповідачами [PERSON] і [PERSON] . За життя [PERSON] стосунки між нею та відповідачами складалися по сімейному, однак після його смерті стосунки погіршилися, на вимогу спадкоємців вона передала всі правовстановлюючі документи на рухоме та нерухоме майно, нею було передано автомобіль Mersedes Benz, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та мисливська зброя. Щоб не залишатися проживати одній у будинку по [ADDRESS] , вона переїхали за місцем своєї реєстрації в квартиру [ADDRESS] . Через деякий час відповідач [PERSON] з`явився до неї за місцем її роботи, вимагав оригінал довідки про смерть [PERSON] , повідомив, що буде претендувати на її бізнес та доходи, отримані від підприємницької діяльності, оскільки цей бізнес теж вважає батьківською спадщиною, тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. У відзиві на позов [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] не визнали, звернули увагу суду на те, що кредитні кошти за придбаний автомобіль марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] їх батько сплатив після продажу у 2008 році будинку по [ADDRESS] . Відповідачі наполягають на тому, що все перелічене у позові майно, яке було придбане на ім`я [PERSON] було його особистим майном, оскільки отримавши кошти від продажу будинку по [ADDRESS] , власником якого себе визнає [PERSON] , [PERSON] мав змогу придбати земельні ділянки в [ADDRESS] , ці ж кошти були направлені на придбання контейнеру (місця) на ринку Березинський в м.Дніпро, автомобіля марки Ssang Yong Rexton, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та рушниці. Відповідачі наполягали на тому, що позивач [PERSON] з 2003 року не проживала однією сім`єю з їх батьком та не вела спільного господарства з ним, лише допомагала йому проводити контроль за торгівлею на ринку та контроль за роботою реалізаторів. Відповідачі зауважують, що разом з батьком придбали дві земельні ділянки по [ADDRESS] , і мали на меті побудувати там житлові будинки для себе, однак зрозуміли, що батько за станом здоров`я не зможе побудувати з ними будинки на цих земельних ділянках, тому надали свою згоду та передали особисті кошти батькові для придбання будинку по [ADDRESS] (а.с. 114-121). У відповіді на відзив позивач звернула увагу суду на те, що відповідачами не подано належних та допустимих доказів про здійснення спадкодавцем [PERSON] підприємницької діяльності, не надано доказів продажу будинку по [ADDRESS] та факту придбання контейнеру на ринку Березинський, не подано доказів, які б свідчили про факт передачі грошових коштів [PERSON] [PERSON] для придбання земельних ділянок у 2009 році, для погашення кредиту, та придбання автомобілів (а.с. 126-129). За результатами підготовчого провадження ухвалою суду 12 липня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 148-149). В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, надала детальні пояснення про обставини спільного проживання з [PERSON] , починаючи з березня 2003 року, який не дивлячись на велику різницю у віці між ними, піклувався про неї, як про свою дружину, вони вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, мали спільний сімейний бюджет, який ними витрачався на придбання автомобілів, житла, побутової техніки, тощо. Позивач не спростовувала, що зі своїм чоловіком мали спільні права та обов`язки, в тому числі у питаннях здійснення підприємницької діяльності. Між ними не було стосунків, притаманних роботодавцю та робітнику, саме тому всі доходи від здійснення підприємницької діяльності, вони витрачали на спільні потреби їх сім`ї. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення, викладені у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнала, будучи допитаною як свідок, надала показання про те, як ще дитиною вона часто спілкувалася з батьком та сприймала [PERSON] , як його дружину, оскільки вони разом проживали, разом працювали та відпочивали, брали її на спільні прогулянки та відпочинок. Третя особа по справі - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко О.М. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі сторони позивача в якості свідка була допитана [PERSON] , яка являється матір`ю відповідача [PERSON] . Свідок надала показання про те, що після припинення стосунків з [PERSON] , останній приблизно з 2003 року почав проживати разом з [PERSON] по [ADDRESS] . Їй відомо, що після продажу цього будинку, [PERSON] та [PERSON] винаймали житло в м. Дніпро, а потім придбали будинок в м .Новомосковську . Спільну дитину свідка та [PERSON] - [PERSON] , вона часто відпускала до батька, вони брали її додому та на різні прогулянки, свідок сприймала [PERSON] , як дружину [PERSON] , з яким у неї, не дивлячись на наявність спільної дитини, не склалися такі сімейні стосунки, як з позивачем. Свідок [PERSON] надав суду показання про те, що проживає по сусідству з домоволодінням по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] придбали цей будинок в занедбаному стані, однак, будучи добрими господарями, привели його в належний стан, проживали в цьому будинку, в нього була завезена побутова техніка, тощо. Свідок підтвердив обставини того, що [PERSON] та [PERSON] були господарями будинку, він вважав їх подружжям, дітей [PERSON] ніколи не бачив у будинку, а після його смерті, будинок був розкрадений. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що [PERSON] являється її давньою подругою, працює на ринку «Березинський» з 2000 року. Спочатку працювала разом зі своєю матір`ю, потім сама зареєструвалась, як підприємець, їй у здійсненні підприємницької діяльності допомагав [PERSON] , з яким [PERSON] почала разом мешкати однією сім`єю з 2003 року, як чоловік та дружина. Свідки зі сторони відповідачів [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що автомобіль марки «Мерседес» та ключі від нього [PERSON] подарував своєму онукові - [PERSON] , кошти для придбання земельних ділянок та будинку в м.Новомосковську [PERSON] мав власні, оскільки ним був проданий будинок по [ADDRESS] . При цьому свідки не спростовували того факту, що протягом тривалого часу [PERSON] мав стосунки з [PERSON] , разом з нею у 2010 році переїхав проживати м . Новомосковську , в будинку [ADDRESS] . Суд, оцінивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлені фактичні обставини справи, а саме. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть, видане Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 14). [PERSON] являється батьком [PERSON] (а.с. 68,69), [PERSON] (а.с. 73), [PERSON] (а.с. 80). На момент смерті [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі, шлюб з [PERSON] розірвано 11 грудня 2000 року (а.с. 17). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко О.М. заведено спадкову справу № 4/2018, у відповідності до якої з заявами про прийняття спадщини [INFO] звернулася [PERSON] (а.с. 64) та 25 січня 2018 року [PERSON] (а.с. 78), [PERSON] відмовився віл належної йому частки спадщини на користь [PERSON] (а.с. 63). Позивачем надано договори купівлі-продажу: земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,1000 га, що розташована на території Амур -Нижньодніпровського [ADDRESS] (а.с. 28), земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0143 га, що розташована на території Амур -Нижньодніпровського [ADDRESS] (а.с. 29), у відповідності до яких [PERSON] 09 липня 2009 року набув право власності на зазначене нерухоме майно, вартість якого на момент придбання складала 83600 грн. та 4700 грн.,- відповідно. В подальшому, а саме 27 серпня 2009 року на зазначені земельні ділянки [PERSON] отримав Державні акти про право власності (а.с. 30, 31). Крім того, 29.10.2010 року [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , сплативши за придбаний будинок 96674 грн. (а.с. 32-33). Даних про зареєстроване місце проживання [PERSON] на момент його смерті суду не подано, спадкоємці померлого при подачі заяви про прийняття спадщини повідомляли нотаріуса про його місце проживання в [ADDRESS] . На момент придбання зазначеного вище нерухомого майна, [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] . [PERSON] з 01 січня 2004 року по день смерті являвся отримувачем пенсії, про що свідчить довідка Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, надана на виконання ухвали суду про витребування доказів. 12.12.2008 року [PERSON] набув право власності на автомобіль марки Ssang Yong Rexton, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сплативши ТОВ «Автоцентр - Україна» кошти за придбаний автомобіль у розмірі 152500 грн. (а.с. 24 - 27). [PERSON] являється власником зареєстрованої мисливської комбінованої рушниці марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57 /16 (а.с. 83). В свою чергу, [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 12,13), з 06.04.2005 року зареєстрована, як фізична особа-підприємець (а.с. 39), являється платником єдиного податку, про що свідчать податкові декларації про сплату податку за 2013-2017 роки (а.с. 84-89). [PERSON] являється власником автомобіля марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 38). 13 квітня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний Банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 39450 грн. для здійснення оплати за автомобіль марки ВАЗ 21099, 2007 року (а.с. 18), який, в свою чергу, став предметом договору застави (а.с. 19-20). Того ж дня, а саме 13 квітня 2007 року [PERSON] уклала з ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] договір поруки, у відповідності до якого зобов`язалася відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором (а.с. 21-23). 13 вересня 2012 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] [PERSON] було видано довіреність на право користування, розпорядження та відчуження транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номе5р [NUMBER] (а.с. 36). Доказів про набуття [PERSON] права власності на автомобіль марки Mersedes Benz, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , - суду не подано. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. За положеннями частин першої-другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України, на яку позивач посилається, як на підставу свого позову, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що зазначена норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні вищенаведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. За правилами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини: (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1)майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2)інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно, про що зазначено у постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі N6-97цс11; постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі N6-148цс12. Першочергово по даній категорії справ виникає необхідність встановлення факту спільного проживання однією сім`єю й на підставі цього застосовувати до майна, набутого під час такого спільного проживання, режим права спільної сумісної власності. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Отже, виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Детальні пояснення позивача та відповідача [PERSON] , у сукупності з показаннями свідків в судовому засіданні, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, надають суду достатньо даних про те, що між [PERSON] та [PERSON] приблизно з 2003 року склалися усталені стосунки, притаманні сім`ї, яку складають чоловік та дружина, що не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, та не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами. Сама по собі наявність у позивача оригіналів документів, таких, як свідоцтва про смерть [PERSON] , довідка про причини його смерті, договори про придбання на ім`я [PERSON] нерухомого та рухомого майна, посвідчення водія свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] вважали себе чоловіком та дружиною, пояснення позивача та свідків доводять суду, що [PERSON] та [PERSON] піклувалися один про одного. Відповідачами не доведений факт перебування [PERSON] та [PERSON] у трудових відносинах в період їх спільного проживання сім`єю, в якій, як, свідчать подані суду докази, чоловік та дружина, не перебуваючи у шлюбі, мали рівні права та обов`язки один по відношенню до іншого, а тому не виходячи за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , в період зазначений нею у позові, з 01 січня 2004 року по 04 серпня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Спірне нерухоме майно, а саме земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,1000 га, що розташована на території Амур -Нижньодніпровського [ADDRESS] , земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER] , площею 0,0143 га, що розташована на території Амур -Нижньодніпровського [ADDRESS] , та будинок [ADDRESS] , була набута [PERSON] 20.07.2009 року та 29.10.2010 року, - відповідно, тобто в час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . В, свою чергу, автомобіль, придбаний на ім`я [PERSON] також відноситься до майна, набутого під час проживання з [PERSON] До майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім`єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частина четверта статті 368 ЦК України. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів [PERSON] та [PERSON] на те, що презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує, а в даному випадку на спадкоємців померлого, виходячи з загальних норм права щодо спадкування. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Як роз`яснено у пунктах 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, наведені позивачем підстави є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають без реєстрації шлюбу, та на майно яких поширюються положення СК України щодо спільної сумісної власності подружжя, є доведеними, подані докази є належними та допустимими. Судом встановлено, що спірне нерухоме майно (дві земельні ділянки та будинок), мисливська комбінована рушниця марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57/ 16 були придбані спадкодавцем [PERSON] за відповідними договорами в період спільного проживання без реєстрації шлюбу з [PERSON] , а тому вони є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу, оскільки в матеріалах справи наявні достатні докази того, що позивач мала стабільний та достатній рівень доходів протягом спільного проживання з [PERSON] , а також докази того, що укладені договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна укладався, як [PERSON] , так і [PERSON] в інтересах сім`ї. При цьому суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , та мисливську комбіновану рушницю марки Anchuts, заводський номер [NUMBER] , калібру 8х57/ 16 , в цілому, оскільки це майно визнане об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Дійсно це майно не може бути об`єктами поділу в натурі, а тому у разі, виникнення подальшого спору між [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] , кожен з них не позбавлений можливості ставити питання про припинення права власності на відповідну частку у спільному майні, відповідно до вимог ст. 365 ЦК України. Так само не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо виключення із загальної маси спадкового майна Ѕ частини майна, на яке позивач набула право власності, оскільки набуття позивачем права власності на частину спірного майна є підставою для здійснення державної реєстрації права, у спосіб, передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину керується зазначеними нормами закону та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка визначає, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні, що не вимагає від суду вирішення питання про виключення із загальної маси спадкового майна тої чи іншої частини майна.

Outcome: partial