Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів обґрунтувавши свої вимоги тим, що 29 квітня 2011 року позивачка та відповідач одружилися, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було зроблено відповідний актовий запис № 133. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З кінця 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого, пізніше позивачкою було подано заяву про розірвання шлюбу на підставі якої було винесено Рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач має обов'язок надавати матеріальну допомогу, відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, від виконання цього обов'язку він ухиляється. Як відомо позивачці, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків у нього немає. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але ухиляється від виконання свого обов'язку, тому позивачка змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], на свою користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення повноліття. Також, позивачка просить суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 14). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 133 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER], відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2013 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було розірвано (а.с.4). В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає та позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 11 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 11 квітня 2014 року. Що стосується позовних вимог з приводу допущення негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Позивачкою не надано доказів щодо її скрутного фінансового становища та необхідності допущення негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, враховуючи зазначене суд вважає за необхідне стягнути на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial