Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що вона з 06 червня 1987 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано 15 листопада 2010 року. Від шлюбу мають вісьмох дітей, з яких четверо на час звернення до суду є неповнолітніми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 20 вересня 2004 року. На теперішній час, діти проживають разом з нею та потребують коштів на утримання, які відповідач добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати дітей. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 20 вересня 2004 року, аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про його задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 19). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать поштовий конверт, який повернувся на адресу суду (а.с.17) та відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 18). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 06 червня 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 листопада 2010 року розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області (а.с. 6-7). В шлюбі у них народилося восьмеро дітей, з яких на час звернення до суду четверо є неповнолітніми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 20 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4,5). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 732 від 21.02.2017 (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дітей сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання неповнолітніх дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved