Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], відповідно до якої просила суд: визнати частково недійсним договір купівлі-продажу та визнати недійсним договір дарування від 01.04.2003 р.: перевести права покупця 1/2 (однієї другої) частки квартири [ADDRESS] на [PERSON]. В порядку ст. 31 ЦПК України представником позивача була подана письмова заява про заміну предмета та підстав позову, відповідно до якої представник просив суд постановити рішення яким: визнати недійсним договір дарування, в частині відчуження 1/2 частки квартири [ADDRESS]. який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №3510 від 01.04.2003 року в частині 1/2 частки квартири [ADDRESS]; визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; визначити порядок виконання рішення, зазначивши, що воно після набрання ним законної сили є підставою для державної реєстрації в Реєстраційній службі Головного управління юстиції у Одеській області права власності за [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та скасування державної реєстрації в Реєстраційній службі Головного управління юстиції у Одеській області права власності за [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №3510 від 01.04.2003р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] разом з [PERSON] вирішили придбати квартиру [ADDRESS] у [PERSON] за 10000,00 грн., що еквівалентно 2000,00 дол. США у рівних частках. Свої зобов'язання позивач виконала в повному обсязі, разом з тим, [PERSON] свої зобов'язання не виконала та зареєструвала право власності на зазначену квартиру за [PERSON]. Позивач зазначила, що відповідачі ігнорують її частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та визнати недійсним договір дарування, в частині відчуження 1/2 частки спірної Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місці проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмово заяви просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання [PERSON] була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник відповідача просить справу розглядати у її відсутності та відсутності відповідача, з урахуванням наданих до суду письмових заперечень. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати за її відсутності. Представник третьої особи, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Одеській області, у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання третя особа повідомлялася належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав В судовому засіданні встановлено, що в 2001 році відповідач разом з позивачем вирішили придбати квартиру [ADDRESS] у [PERSON] за 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), у зв'язку з чим [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок) для укладення договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] з подальшою реєстрацією права власності на [PERSON] та [PERSON], що підтверджується розпискою від 01.08.2001 року. 01 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], у простій письмовій формі, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 липня 2002 року по справі № 2-2118/2002 визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]. Згідно з договором дарування від 01 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3570, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар - квартиру [ADDRESS]. 19 жовтня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], у результаті чого змінила прізвище на «[PERSON]» (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 19 жовтня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області). Відповідно до ст 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином, суд встановив, що через невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо оформлення права власності на 1/2 частку спірної квартири за позивачкою вона не набула право власності на всю квартиру та відповідно не набула права на її відчуження в частині 1/2 частки, що мала належати [PERSON]. Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач звернулася до суду з вимогами, які підлягають правовому захисту, вони є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню

Outcome: approved