Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 02 вересня 2006 року по 08 жовтня 2010 року вона перебувала в шлюбі із відповідачем [PERSON], який після розірвання шлюбу змінив прізвище [PERSON] на своє дошлюбне прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO] року народження. Батько дитини з 2008 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язку не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 30 травня 2010 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, але у порушення покладених на нього рішенням суду зобов'язань [PERSON] аліменти не виплачує. Коли заборгованість по аліментам досягла 50 741, 50 грн., вона звернулась до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач є злісний неплатник аліментів. Всі питання щодо виховання сина вирішується нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку сина вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його нутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Взагалі, його спосіб життя є антисоціальним, він ніде не працює. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини просить позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача [PERSON] - адвокат Дворник О.В. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що зазначені в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судовому засіданні зазначила, що вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки батько вихованням дитини не займається та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Суд, вислухавши думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника третьої особи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 02.09.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 23 листопада 2007 року. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.07.2009 року шлюб між сторонами розірвано та місце проживання сина [PERSON], [INFO], визначено із [PERSON] Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19.05.2010 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] Як вбачається із довідки - розрахунку виданої Крюківським відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції 19.05.2016 року за вих..№32581, [PERSON] аліменти, які стягнуто із нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не сплачує взагалі та заборгованість станом на 11.02.2016 року становить 57 217 грн. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 червня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 16 709 грн. 99 коп. пені за несвоєчасно сплачені аліменти за період часу з 01.06.2010 року по 30.04.2016 року включно. Згідно характеристики, що надана із Кременчуцької загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів №19 малолітній [PERSON] навчається у вказаній школі, виховує та дбає про нього мати, а батько вихованням сина не займається, не цікавиться його навчальними досягненнями, за час навчання [PERSON] жодного разу не відвідував школу та не надавав ніякої матеріальної допомоги. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, який затверджено рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №991 від 10.10.2016 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, враховуючи висновок служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківським прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2,3 ст..150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст..11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням останнього, не проявляє до нього батьківської уваги та турботи, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено 3 500 грн. за надання їй правової допомоги, що підтверджується квитанцією №51/1 від 15.09.2016 року, а також сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., що підтверджується квитанцією №46 від 16.09.2016 року. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати за надання правової допомоги та витрати понесені у зв»язку з сплатою судового збору.

Outcome: approved