Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні надвірною будівлею. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить житловий будинок літ.«А-1» з надвірними будівлями, розташований по вул.Високовольтній,82 у м.Харкові на земельній ділянці площею 495 кв.м. Житловим будинком та надвірними будівлями сторони користуються у відповідності до правовстановлюючих документів, але сторони не можуть дійти згоди щодо користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне їм домоволодіння та відповідно щодо користування сараєм літ.«Д», розташованим на земельній ділянці. Ухвалою суду від 08.02.2017 року по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза. Після отримання висновку судової земельно-технічної експертизи № 2047 від 28.12.2017 року позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги і просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою по вул.Високовольтній,82 у м.Харкові поклавши в основу рішення варіант № 1, який відповідає правовстановлюючим документам та усунути перешкоди у користуванні їй надвірною будівлею - сараєм літ.«Д», який відповідно до правовстановлюючого документа перебуває у її постійному користуванні. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала письмову заяву в якій просила справу розглядати без її присутності, підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву в якій просив справу розглядати без його присутності, проти задоволення уточненого позову заперечував у повному обсязі, просив ухвалити рішення суду з урахуванням варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи. У звязку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази приходить до наступного: Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 19.02.1997 року, посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-980, позивачці [PERSON] на праві власності належить 54/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по вул.Високовольтній,82 у м.Харкові. За вказаним договором позивачці у постійне користування перейшли наступні приміщення у житловому будинку літ.«А-1» - приміщення 1-3 кухня, приміщення 1-5 житлова кімната, приміщення 1-4 житлова кімната, приміщення 1-1 кухня, приміщення 1-6 коридор, 1-2 ванна, приміщення І тамбур. По надвірним приміщенням до позивачки у постійне користування перейшли сарай літ.«Д», душ літ.«Е», льох літ.«Г», хвіртка № 2, 2/3 частини огорожі № 1, ? частина замощення І. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1997р., посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-2071, на праві власності належить 46/100 частин домоволодіння по вул.Високовольтній,82 у м.Харкові. Належне сторонам домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 495 кв.м., зареєстрованій на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м.Харкова № 39 від 28.12.1954 року. Відповідно до Висновку судової земельно-технічної експертизи № 2047 від 28.12.2017 року експертом запропоновані два варіанти порядку користування земельною ділянкою варіант № 1 відповідно до договору дарування від 19.02.1997р., варіант № 2 - фактичне користування сараєм літ.«Д». Проаналізувавши Висновок судової земельно-технічної експертизи суд приходить до висновку, що залишивши у користуванні відповідача сарай літ.«Д» за варіантом № 2 порядку користування земельною ділянкою, суд по суті не вирішить спір, оскільки причина спору не буде остаточно усунута. Надвірна споруда - сарай літ.«Д», який відповідно до договору дарування від 19.02.1997 року, посвідченого 12-ю ХДНК, перейшов у постійне користування позивачці [PERSON], залишається у користуванні відповідача [PERSON] Суд, з урахуванням загального принципу цивільного судочинства, справедливості, добросовісності та розумності (п.6. ч.1 ст.3 ЦК України), а також відповідно до принципу пропорційності, як елементу конституційного принципу верховенства права, вважає найбільш ефективним і справедливим способом вирішення спору варіант № 1 судової земельно-технічної експертизи, оскільки він поновлює право позивачки на постійне користування сараєм літ.«Д», відповідно до правовстановлюючого документа, а також забезпечує максимально можливу у даному випадку ізоляцію сторін один від одного, що буде сприяти добросусідським відносинам між співвласниками. За висновками Верховного Суду України, які викладені у постанові № 6-2цс15 від 11.02.2015 року, аналіз змісту норм ст.120 Земельного Кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні справа власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України - держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.158 Земельного Кодексу України - виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. З наданої позивачкою квитанції вбачається, що нею сплачений судовий збір при поданні позову до суду в розмірі 551грн.21коп. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень чт.141 ЦПК України. Відповідно до п.1) ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved