overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2005 року, зареєстровано в реєстрі за №2-4590. В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в ньому не проживає з 2008 року, що підтверджується актом від 26.02.2019 року про фактичне постійне не проживання відповідача у будинку. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту, складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , затвердженого депутатом Звенигородської селищної ради, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , з 12.09.2008 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач з 2000 року в належній позивачці квартирі не проживає, участі в її утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачка є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить позивачці на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 Кіровоградської області від 16.06.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-1221 (а.с. 8,9). В квартирі зареєстрований і відповідач по справі, який в квартирі не проживає з 2000 року, що підтверджується довідкою КП «»Житлогосп» від 19.04.2019 року №729, та актом - розпорядженням КП «Житлогосп» від 19.04.2019 року № 728 (а.с.10,11). Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта - розпорядження складеного за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2000 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач з січня 2009 року в належній позивачу квартирі не проживає, участі в її утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2008 року (а.с. 9-10). В квартирі зареєстрований і відповідач по справі, який в квартирі не проживає понад рік, що підтверджується актом-розпорядження КП «Житлогосп» від 06.12.2018 року. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта-розпорядження КП «Житлогосп» від 06.12.2018 року № 833 складеного в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] та затвердженого директором КП «Житлогосп» [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з січня 2009 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою №6 по вул.Джерельній,10 у м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачка [PERSON], її донька [PERSON] та син [PERSON] зареєстровані [INFO]. Також за цією адресою зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON]. Відповідачи бульше 15 років тому переїхали проживати у [INFO]. Після неодноразових звернень позивачки, відповідачі в добровільному порядку не виявляли бажання знятись з реєстрації. В судове засідання позивач не зявилася, подавши, при цьому, заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, у звязку з чим, суд вважає можливим, на підставі ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO]. згідно довідки ЛКП «Центральне» від 13.10.2015 року. Також з актів ЛКП «Центральне» вбачається, що відповідачі у даній квартирі не проживають. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі більше року. Таким чином, суд вважає, що позивачем представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи на підтвердження необхідності визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою №6 по вул.Джерельній,10 у м.Львові. Тому суд приходить до переконання що позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими що втратили право на користування житловим приміщенням є підставними та підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку то в цій частині слід відмовити, оскільки зняття з реєстрації проводиться на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, яке вступило законну силу і відноситься до виконання судового рішення. Крім цього права позивача про зняття з реєстрації відповідачів ще не порушені, а отже захисту в судовому засіданні підлягають лише порушені або не визнанні права.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] далі таким, що втратив право користуватися житловим будинком що належить їй на праві приватної власності, що по вул. О. Кобилянської в м. Тетієві Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вона на підставі договору дарування стала власником вищевказаного житлового будинку з 28.12.1996 року. В зазначеному будинку проживає її рідна мати, яка в 1998 році одружилася з [PERSON], який був зареєстрований в будинку. Відповідач хоч і зареєстрований в житловому будинку з травня 2014 року і по цей час не проживає, забрав свої речі та виїхав на постійне проживання в інше місце. У вересні 2015 року її мати розлучилася з відповідачем, а тому реєстрація відповідача у її будинку в даний час є незаконною, оскільки така реєстрація порушує її право власності. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації. В силу цих обставин вона змушений витрачувати зайві кошти на утримання будинку та не може розпорядиться будинком на свій розсуд. В судовому засіданні Позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не прибула, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №8,по по вул. О. Кобилянської в м. Тетієві Київської області на підставі договору дарування. В даному житловому будинку окрім Позивача, зареєстрована її мати та Відповідач, який фактично в будинку не проживає, з травня 2014 року. В даний час Відповідач проживає в іншому місці, про те не знявся з реєстрації в будинку Позивача. Добровільно відповідач виписатися з будинку не бажає, чим перешкоджає Позивачу користуватися своєю власністю. Встановлені судом факти обєктивно підтверджуються: поясненнями Позивачки та її представника, показами свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що з травня 2014 року Відповідач в будинку їх сусідки не проживає, копією договору дарування від 28.12.1996 року, випискою з будинкової книги №8,по по вул. О. Кобилянської в м. Тетієві Київської області (10-11). Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засідання Відповідач не проживає без поважних причин в будинку №8,по по вул. О. Кобилянської в м. Тетієві Київської області, який належить Позивачці з травня 2014 року, тобто більше року, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №13 по вулиці Фучика в м. Мелітополі Запорізької області. Свій позов мотивувала тим, що вона, [PERSON] є власницею житлового будинку №13 по вулиці Фучика в м. Мелітополі Запорізької області. В даному будинку прописаний [PERSON]. З 2012року [PERSON] за адресою реєстрації не проживає. На даний час майна, що належить відповідачу, у цьому будинку немає. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд\~вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу з [PERSON] - Меркулова) належить житловий будинок №13 по вулиці Фучика в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності, договору купівлі - продажу, технічного паспорту на житловий будинок. Згідно відповіді виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №5732/02-47-4 від 22.11.2016 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно довідки голови квартального комітету №66 Мелітопольської міської ради народних депутатів від 08.11.2016 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], проте за місцем реєстрації з 2012 року не проживає. В силу того, що відповідач зареєстрований у належному позивачу житловому будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому житловим будинком. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] без поважних причин з 2012 року в житловому будинку №13 по вулиці Фучика в м. Мелітополі Запорізької області понад півроку не проживає, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №14 по провул.Левківському в м.Житомирі. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником частини будинку №14 по провул.Левківському в м.Житомирі. 17.03.1990р. позивачка зареєструвала відповідача у своєму будинку, де він і проживав деякий час. Однак, у 1998 році відповідач виїхав з будинку і з того часу у ньому не проживає. В судове засідання представник позивачки не зявився, надіслала заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений за допомогою оголошення в газеті «Житомирщина». Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 65/100 частини будинку №14 по провул.Левківському в м.Житомирі, що підтверджується свідоцтвом №34 від 21.08.1995р. про право особистої власності на жилий будинок (а.с.2). Як вбачається з довідки КП «ВЖРЕП №13» від 08.07.2016р. №1681, [PERSON] зареєстрований в будинку №14 по провул.Левківському в м.Житомирі з 17.03.1990р. (а.с.3). Відповідно до акту КП «ВЖРЕП №13» від 06.07.2016р., складеного на підставі свідчень сусідів, [PERSON] в будинку №14 по провул.Левківському в м.Житомирі не проживає з 1998 року (а.с.4). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимога позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком №14 по провул.Левківському в м.Житомирі, є законною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить вищевказана квартира. При цьому зазначивши наступні обставини. 27.10.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири. Відповідач згідно умов договору мав знятись з реєстраційного обліку не пізніше 06.11.2016 року, однак своїх зобов'язань по зазначеному договору не виконав. На даний час в квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Оскільки він зареєстрований у даній квартирі позивачка вимушена сплачувати надмірні комунальні послуги, які не надаються, але нараховуються за нього, що відображається на її матеріальному стані. У зв'язку із чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, на підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити. У судове засідання 06.11.2017 року, позивач не з'явилась, однак направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просить позов задовольнити з підстав зазначених в позові та на підставі наявних доказів у справі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у відповідності із ст.74 ЦПК України належним чином повідомлявся про день слухання справи, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 по вул. Леніна, 68 в м. Тетієві Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що в її приватній власності знаходиться квартира [ADDRESS], яку їй подарував батько [PERSON] згідно договору дарування від 20.06.2009 року. 22.06.2009 року квартира зареєстрована в Тетіївському МБТІ. В даній квартирі крім неї зареєстровані ще її батько [PERSON], мати [PERSON], сестра [PERSON] та її син [PERSON] Батько після дарування квартири виїхав та пообіцяв добровільно знятися з реєстрації, але до цього часу не знявся. Вважає, що поскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає в квартирі, то він втратив право на користування даним житловим приміщенням. В судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, в позовній заяві просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору дарування від 20.06.2009 року є власницею квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач її батько [PERSON], який з 2009 року по місцю реєстрації не проживає. Установлені обставини підтверджуються: договором дарування від 20.06.2009 року (а.с.5), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2009 року (а.с.6), довідкою КП «Житлокомунсервіс» №1303 від 16.06.2015 року (а.с.7) та актом депутата Тетіївської міської ради від 18.06.2015 року (а.с.9). Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин в квартирі [ADDRESS] з 2009 року, тобто більше року, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved