Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Хорольського районного відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Полтавській області про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи його тим, що з 18 грудня 2009 року вона , [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 19 грудня 2017 року в судовому порядку, що доводиться рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.12.2017 року в справі № 548/1666/17-ц. 18 жовтня 2017 року у позивача, [PERSON] , народилася дитина - син [PERSON] , в актовому записі про народження за № 246 від 14 листопада 2017 року та у свідоцтві про народження якої Серія [NUMBER] відповідача [PERSON] безпідставно записано батьком дитини, оскільки він не є батьком дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але в позовній заяві прохала про розгляд справи у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає. В судове засідання представник третьої особи Хорольського районного відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Полтавській області не з`явився, але подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасниксправи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 136 Сімейного кодексу України (далі СК України) особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключеннявідомостейпро особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківстваможливелишепісля народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорюватибатьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала,щонеєїїбатьком,атакож особа, яка дала згоду на застосуваннядопоміжнихрепродуктивнихтехнологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Довимогичоловікапровиключеннязапису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матірю дитини (статті 126, 127 СК України). У пункті 11 цієї постанови Верховний суд України розяснює судам,щовідповіднодост.136СК України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актовогозапису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою,записаноюбатьком,ідитиною.Уразі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.Для вимог чоловіка про виключеннявідомостейпроньогояк батьказактового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Згідно ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України, визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог через відсутність кровного споріднення між відповідачем та народженим [PERSON] , [INFO] , що підтверджено письмовою заявою відповідача, поданою до суду. При вирішенні позовних вимог суд ураховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Кроон проти Нідерландів» (заява № 18535/91 від 27 жовтня 1994 року) було констатовано, що неможливість для замужньої жінки оскаржити у законному порядку батьківство законного чоловіка на свою дитину, щоб зробити можливим визнання дитини її біологічним батьком, протирічить праву на повагу до сімейного життя, яке передбачено ст. 8 Конвенції. У вказаному рішенні суд зазначив, що відповідно до принципів, які випливають з практики Суду, у випадку встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава повинна діяти таким чином, щоб дозволити цьому зв`язку розвиватися, при цьому необхідно забезпечити цьому зв`язку правовий захист, що дасть можливість з самого народження або як тільки стане надалі можливим об`єднання дитини із сім`єю. Таким чином, існував позитивний обов`язок уповноважених владних органів надати у найкоротші строки дозвіл на утворення повноправних законних зв`язків між біологічним батьком та його сином. На думку Суду, принцип «поваги сімейного життя» вимагає переваги біологічної та суспільної дійсності над встановленою законом презумпцією, яка існує попри як установленим фактам, так і волі зацікавлених осіб, нікому при цьому не приносячи реальної користі. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, суд вважає, що особисті немайнові права та інтереси позивача є порушеними, а тому підлягають захисту. Аналізуючи вищенаведене, оцінивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить його інтересам та інтересам інших осіб, а тому вважає за можливе позов задовольнити та виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про відповідача, як про батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved