Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування ним, у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин, а саме: будинком № 16 по вул. Південна в с. Лище Луцького району, вказавши на ті обставини, що з відповідачем, який є громадянином [PERSON], не перебуває у родинних відносинах, останній був 29.08.2015 року зареєстрований на прохання матері позивача з метою постановки на облік як іноземець. Відповідач взагалі не проживав за даною адресою, інтересу до даного житла не проявляє, не сплачує вартості комунальних послуг. Своєю пропискою у належному позивачу житлі відповідач створює перешкоди у належному користуванні власністю, оскільки плата за комунальні послуги нараховується на відповідача, хоча він даним житлом не користується, не користується і комунальними послугами. Покликаючись на наведене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. На думку суду в справі є достатньо документів для її розгляду у відсутності відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на висланий розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно договору дарування від 24.12.2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 31563051 від 24.12.2014 року (а.с. 4-5) житловий будинок № 16 по вул. Південна в с. Лище Луцького району належить [PERSON]. Згідно довідки № 1188 від 29.10.2015 року (а.с. 6), виданою Лищенською сільською радою, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають без реєстрації в с. Лище Луцького району по вул. Південна, 16; будинкової книги (а.с. 7-11) в житлового будинку № 16 по вул. Південна в с. Лище Луцького району, зареєстровані на даний час Ткачук марія Павлівна, [INFO], та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи згідно висновку Луцького РВ УМВС України у Волинській області від 23.10.2015 року (а.с. 12) встановлено, що відповідач за даною адресою зареєстрований, однак не проживає. Отже, [PERSON] у спірному житлі не проживав та без поважних причин не проживає, а тому втратив право користування спірним житлом. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоча й ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами закону. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання його таким, що втратив право користування житлом у будинку № 16 по вул. Південна в с. Лище Луцького району, підставний і підлягає до задоволення. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обовязки позивача. Зокрема, позивач змушений здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення,права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою. Позивач на стягненні судових витрат не наполягає.

Outcome: partial