Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що на утриманні позивача знаходяться двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23.10.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання вказаних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач вказує, що на даний час коштів, які сплачує відповідач на утримання дітей недостатньо у зв'язку з підвищенням цін, крім того зазначає, що вона щомісячно витрачає кошти на придбання ліків, на дитячий садок, гуртки у дитячому садку, ремонти, іграшки, миючи засоби у дитячому садку, на відвідування оздоровчої групи, на їжу, одяг, взуття, комунальні послуги та кабельне телебачення, а томупросить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність через неможливість явки до суду, оскільки на час розгляду справи буде знаходитись у службовому відрядженні. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 23.10.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи положення вказаної норми, позивачем не було доведено та не надано достатніх доказів, що доходи відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Також суд приймає до уваги, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач, був розрахований нею з урахуванням витрат на відвідування дошкільного закладу та гуртків, що відповідно до положень ст. 185 СК України є додатковими витратами на утримання дитини і не входять до складу аліментів. При визначенні розміру аліментів на утримання\~\~неповнолітніх дітей, суд враховує те, що в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є непрацездатним, чи якимсь іншим чином позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати доходи, а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Для забезпечення розвитку дитини законодавством визначено прожитковий мінімум, забезпечення якого покладено на батьків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що встановлену державою гарантію мінімального забезпечення дітей, зобовязана виконати кожна із сторін в рівній мірі, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину окремо, а тому саме такий розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial