Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування будинку з чужого незаконного володіння, стягнення коштів за користування будинком та земельною ділянкою. У позові вказала, що в квітні 2012 року вони з [PERSON] домовились про продаж належного [PERSON] будинку по вул.Гагаріна, 20 в с.Березоточі Лубенського району Полтавської області. [PERSON] отримала завдаток в розмірі 36000 грн., звільнила домоволодіння, передала відповідачу книжки для оплати комунальних послуг та всі ключі. [PERSON] вселилася в будинок, стала в ньому проживати, обробляти земельну ділянку для ведення особистого домашнього господарства. З цього моменту позивач втратила можливість володіння будинком, не має доступу до нього. Протягом 2012-2013 років позивач не змогла підготувати документи необхідні для продажу будинку. В червні 2013 року [PERSON]О, відмовилась від угоди, предявила вимогу про повернення завдатку. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2013 року завдаток був стягнутий з [PERSON] Незважаючи на відмову від придбання будинку, [PERSON] продовжує проживати в спірному будинку, відмовляється виселятися з нього. У власника доступ до будинку відсутній. При цьому, позивач, як власник, несе витрати по сплаті орендної плати за земельну ділянку під будинком. Позивач бажає стягнути з відповідача вартість оренди землі під домоволодінням, що складає 3884,97 грн. на рік, а всього за період з 2012 по 2017 рік 23309,82 грн. Крім того, позивач бажає стягнути з відповідача вартість користування житловим будинком, що складає 1050 грн. на рік, а всього за період з квітня 2012 року по травень 2017 року 63000 грн. Всього вартість користування домоволодінням за підрахунком позивача складає 86309,82 грн. Позивач прохає: належний їй будинок по вул.Гагаріна, 20 в с.Березоточі Лубенського району Полтавської області, витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] та повернути власнику; стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 86309,82 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач та її представник проти позову заперечили. Вказали, що на спірне домоволодіння в ході виконавчого провадження накладений арешт, та домоволодіння передано на відповідальне зберігання [PERSON] Зясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2004 року є власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Гагаріна, 20 в с.Березоточі Лубенського району Полтавської області./а.с.6, 7/ Земельна ділянка площею 0,2469 га під вказаним будинком згідно договору оренди землі від 01.07.2013 року була передана головою Березотіцької сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в оренду [PERSON] Договір оренди землі укладений строком на 1 рік з можливістю продовження його дії. Розмір орендної плати умовами договору встановлений в сумі 3884,97 грн. на рік, зі сплатою щомісячно рівними частками. /а.с.8-9/ Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване 23.08.2013 року. /а.с.10/ Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2013 року, яке набрало законної сили і відповідно до положення ч.3 ст.61 ЦПК України має преюдиціальне значення, встановлено, що [PERSON] в усній формі домовилась з [PERSON] про купівлю в останньої житлового будинку № 20, розташованого по вул. Гагаріна в с.Березоточі Лубенського району Полтавської області. В рахунок придбання будинку [PERSON] передала [PERSON] аванс на загальну суму 36000 грн. Договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладений не був, а тому суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 36000 грн. /а.с.11-12/ Відповідно до акту від 04.04.2017 року, складеного комісією в складі депутата Березотіцької сільської ради Лубенського району та жителів вулиці Гагаріна в с.Березоточі, з 05.08.2012 року [PERSON] продовжує постійно проживати в будинку по вул.Гагаріна, 20 в с.Березоточі Лубенського району Полтавської області, веде господарство та користується господарськими спорудами за вказаною адресою, обробляє земельну ділянку та збирає з неї врожай. /а.с.13/ Позивач вказує, що після ухвалення рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.10.2013 року відповідач не вчинила жодних дій щодо виселення з будинку, продовжує протиправно користуватися ним, перешкоджає позивачу законно користуватися його майном. Сума збитків позивача складається з вартості оренди землі під домоволодінням, за період з 2012 по 2017 рік, вартості користування житловим будинком за період з квітня 2012 року по травень 2017 року. На думку суду, позов є безпідставним. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Разом із тим, в діях відповідачів суд не вбачає складу цивільного правопорушення. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції від 15.11.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 539/3561/13-ц від 06.11.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 36 000 грн 00 коп. боргу. При цьому, з наданої суду копії акту опису та арешту майна від 22.05.2014 року вбачається, що під час цього виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського МРУЮ на спірний житловий будинок з господарськими побудовами накладено арешт із забороною відчуження, та передано дане нерухоме майно на відповідальне зберігання [PERSON]. Зважаючи на те, що [PERSON] володіє спірним нерухомим майном на підставі рішення державного виконавця про передачу їй майна на відповідальне зберігання, підстави вважати, що вона заволоділа ним незаконно, без достатньої правової підстави, відсутні. Крім того, в судовому засідання на запитання представника відповідача позивач повідомила, що протягом з 2012 по 2017 рік відповідач не вчиняла жодних реальних дій щодо перешкоджання позивачу у користуванні її будинком. Питання щодо виселення з будинку позивач не ставила, оскільки сподівалася на мирне врегулювання спору. Такі доводи позивача ставлять під сумнів протиправність поведінки відповідача. Крім того, як вбачається з п.8 договору оренди землі від 01.07.2013 року договір укладено на 1 рік. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. В судовому засіданні позивач повідомила, що дії щодо продовження договору оренди вона не вчиняла, податок на землю не сплачувала, відтак позивач не довела факт продовження дії договору, а відповідно не підтвердила обґрунтованість суми збитків розраховану на підставі суми орендних платежів. Крім того, згідно наданого позивачем висновку оціночного дослідження від 28.02.2017 року, виконаного ПП «Європроспект», середній розмір місячної орендної ставки (без урахування комунальних платежів) при здаванні в оренду житлового будинку з господарчими надвірними побудовами, що знаходяться за адресою: Полтавська обл., Лубенський р-он, с.Березоточа, вул.Гагаріна, 20, станом на 28.02.2017 року складає (без ПДВ, з округленням) 1050 грн. 00 коп. Разом із тим, до позову не надано доказів наявності у оцінювача відповідної ліцензії на проведення таких дій, а тому це доказ є недопустимим. З урахуванням викладеного, позов не підлягає задоволенню. Строк позовної давності судом не застосовується, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову по суті предявлених вимог.

Outcome: dismissed