Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що розташовані в [ADDRESS] . В обґрунтування вимог, з урахуванням додаткових пояснень вказувала, що її діду [PERSON] , який помер 1996 року та батьку [PERSON] , котрий помер 2016 року, в рівних частках належав зазначений вище житловий будинок. Поруч, а саме за адресою [ADDRESS] , також розташований новий будинок, в якому вона проживала разом зі своїми батьками та продовжує проживати там наразі зі своїми дітьми. Після смерті діда спадщину шляхом подачі до державного нотаріуса відповідної заяви прийняла лише баба [PERSON] , а їхні діти, тобто батько та тітка позивачки [PERSON] (померла у 2016 році), на спадщину не претендували. Після смерті баби, що мало місце у 2017 році, з якою вона фактично проживала на час відкриття спадщини, вона прийняла спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва на належну за життя дідові Ѕ частину вказаного вище житла, оскільки нотаріус, який видавав свідоцтво про право на спадщину для баби помилково вказав, що нею успадковано весь будинок, який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, що не відповідає дійсності, так як за даним договором він придбав тільки половину будинку. Її батько помер у 2016 році та спадщину прийняла його дружина (мати позивачки), але за життя не оформила у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на належну йому Ѕ частину будинку, що по [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] , померлої у 2019 році, відкрилася спадщина, в тому числі і на частину будинку успадковану, але не оформлену нею після смерті [PERSON] , та вона (позивачка) звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але через відсутність у неї правовстановлюючого документа на це майно їй нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона змушена звернутись з цього приводу до суду. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності, а представник відповідача також вказав про визнання Полонською міською радою позову [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , належав в рівних частках для [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Полонською держнотконторою 13.05.1969 року в реєстрі № 724, та для [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Полонською держнотконторою 27.06.1989 року в реєстрі № 1146, про що свідчать дані довідки КП Полонської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» від 01.09.2020 року вих. № 530. [PERSON] на час придбання Ѕ частини вказаного будинку перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому дане житло за положеннями ст.22 КпШС України належало для них на праві спільної сумісної власності подружжя та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину у відповідності з положеннями ст.ст.529, 549 ЦК УРСР 1963 року, шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги прийняла дружина останнього та отримала свідоцтво про право на спадщину. Відтак для [PERSON] стала належати Ѕ частина будинку, тобто та частина будинку, котра була придбана за життя її чоловіком. Проте державний нотаріус у виданому свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.05.1997 року помилково вказав, що для неї належить весь будинок, в той час як інша половина будинку на підставі зазначеного вище договору дарування належала для їхнього сина [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями першої черги після її смерті могли бути син [PERSON] та дочка [PERSON] , однак вони померли у 2016 році. Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Онука покійної [PERSON] (позивачка), котра постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, як єдина спадкоємиця четвертої черги за законом, відповідно до ст.ст.1264, 1268 ЦК України прийняла спадщину, однак нотаріус не в змозі видати їй свідоцтво про право на спадщину через невідповідність частки у спадковому майні (житлі), котра фактично належала для померлої [PERSON] та тій, що зазначена у свідоцтві про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] . Зазначене стверджується даними рішення Полонського районного суду від 17.03.2021 року по справі № 681/264/21 та повідомлення Шепетівської міської державної нотаріальної контори від 24.05.2021 року за № 259/02-14. Щодо іншої частини будинку, яка знаходиться по [ADDRESS] , то власник цієї частини [PERSON] (батько позивачки) помер [INFO] та спадщину після його смерті прийняла лише дружина [PERSON] (мати позивачки), про що свідчать дані свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2016 року (на будинок по [ADDRESS] ) по спадковій справі № 23/2016. Втім за життя остання не отримала свідоцтво про право на спадщину на належну для спадкодавця Ѕ частину житла по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померлата після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] . За даними довідки КП Полонської міської ради «Благоустрій» від 18.02.2020 року № 621 разом із нею на час смерті проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON] зі своїми малолітніми дітьми. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 згаданого Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). Позивачка у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк у шість місяців з дня відкриття спадщини подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59761662 від 11.03.2020 року. Приймаючи до уваги, що покійна [PERSON] за свого життя не оформила правовстановлюючий документ на належну за життя [PERSON] Ѕ частину домоволодіння, а у виданому для баби позивачки [PERSON] свідоцтві про право на спадщину за законом не конкретизовано, що нею після смерті свого чоловіка успадковано Ѕ частину будинку, яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, що унеможливлює позивачці оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, тому [PERSON] , відповідно до ст.ст.1217, 1268 ЦК України, набула право власності вцілому на вказане вище домоволодіння. Відтак, суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, та з урахуванням наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved