Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], вимоги якого в подальшому уточнила, та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; призначити позивача опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] її рідна сестра [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. З 2010 року [PERSON] залишила малолітню [PERSON] проживати з позивачем. [INFO] [PERSON] померла. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] з дня народження дитини її вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач виявляє зневагу та байдужість до своєї дитини, не спілкується з нею, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Крім того, відповідач надав нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2018 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 46-48). 23.05.2018 у судовому засіданні судом задоволено клопотання представника третьої особи та долучено до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 71-73). 01.06.2018 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито. Справу призначено до судового розгляду у судове засідання (а.с. 75-76). У судовому засіданні 26.06.2018 задоволено заяву позивача щодо виключення з числа третіх осіб як помилково зазначених - Кутузівську сільську раду Харківського району Харківської області. Також, у судовому засіданні задоволено заяву позивача щодо уточнення позовних вимог в частині призначення позивача опікуном малолітньої [PERSON], [INFO] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Панченко Н. В., яка діє на підставі довіреності, вважала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] опікуном дитини. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, а також визнано сторонами, що [PERSON] є сестрою позивача [PERSON] (а.с. 11, 12, 13, 14, 15). Батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 10). Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї, виданої Виконавчим комітетом Кутузівської селищної ради 20.11.2017 за № 778, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], разом з племінницею - [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Як вбачається з листа-інформації Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 10.11.2017 за № 728, листа-інформації Кутузівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області від 10.11.2017 за № 523, характеристики Кутузівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області від 10.11.2017 за № 524 щодо учениці 5 класу [PERSON], [INFO], листа-інформації Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Кутузівка Центру первинної медико-санітарної допомоги с. Рогань Харківського району, дитина з народження проживає у тітки, [PERSON], батько дитини - [PERSON] з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, матеріально не забезпечує. Дитиною опікується тітка - позивач по справі, в сім'ї якої доброзичлива, тепла атмосфера, відносини близькі, довірливі. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку, навчання і виховання дитини. (а.с. 17, 18, 19, 20). Малолітня [PERSON] з 2015 р. знаходиться на інвалідності з дитинства (а.с. 20, 21). [PERSON] дбає та піклується про дитину, приділяє їй належну увагу та опікується нею, відвідує батьківські збори, медичні заклади. Дитина охайно вдягнена, забезпечена всіма умовами для проживання та навчання. Квартира, в якій проживають позивач з дитиною складається з двох кімнат, забезпечена всіма необхідними житлово-побутовими умовами та знаходиться у задовільному стані, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання дитини [PERSON], [INFO], від 03.11.2017, 11.11.2017 та 20.11.2017 (а.с. 22, 23, 24). Як вбачається із заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куштим М. А., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 30). Висновком Харківської районної державної адміністрації Харківської області за № 01-19/983 від 02.05.2018, що міститься в матеріалах справи, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 68-69). Відповідно подання заступника голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Малишева О. В. за № 01-19/1284 від 13.06.2018 орган опіки та піклування вважає можливим призначити [PERSON], [INFO], опікуном малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON]. Отже, суд вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан. Положеннями ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування. У відповідності до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи (а.с. 25, 26, 27, 28). Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких [PERSON] не може бути опікуном, судом не встановлено. Відповідно до ст. 243 Сімейного Кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 930 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, 07.12.2017, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази та враховуючи, що відповідач визнав вимоги позивача у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову [PERSON]. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 640,00 грн (а.с. 1) підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], а також підлягає стягненню з відповідача судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 640,00 грн в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved