Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 01 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу дітей не мають. Сумісне життя між ними не склалося з причин нерозуміння один одного. Шлюбні відносини припинені у звязку із постійними сварками і наразі не підтримуються вже тривалий час. Вважає, що подальше подружнє життя й збереженні сімї між ними неможливе, оскільки це суперечить її інтересам та вказує, що строк для примирення їм не потрібен. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача по справі судові витрати. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви, в яких позивач на задоволенні позову наполягає, а відповідач позов визнав частково. Проти розірвання шлюбу не заперечує, але заперечує проти стягнення судових витрат, посилаючись на те, що шлюб, за його пропозицією, міг бути розірваним в органах реєстрації цивільного стану на що відповідач не погодилася. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони є громадянами України, про що свідчать фотокопії їх паспортів (а.с.5-6,19). [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області. Актовий запис №286. До матеріалів справи додано оригінал свідоцтва про шлюб(а.с.4). Як вбачається із довідки КП «Житлова управляюча компанія», [PERSON] проживає разом із батьками. Отже сторони живуть окремо(а.с.7). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечень не має. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у звязку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов в частині розірвання шлюбу і підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, виходячи із наступного. За правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так судом, за відсутності заперечень відповідача проти розірвання шлюбу, позов [PERSON] задовольняється повністю. Згідно квитанції від 03.04. 2017 позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 640.00 грн.(а.с.1). Отже судові витрати документально підтверджені. Заперечення відповідача проти стягнення з нього судового збору цих висновків не спростовують. Вирішення спірного питання поза межами звернення до суду є правом але не обовязком. Так ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ч.3 ст. 3 ЦПК України). Згідно п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи зокрема і щодо захисту сімейних правовідносин. Отже, правомірно, на підставі ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, звернувшись до суду, позивач у спосіб, передбачений законом реалізувала своє право на захист. А тому,

Outcome: approved