Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2011 році вона зареєструвала в належному їй житловому будинку співмешканця доньки. Після реєстрації місця проживання в 2011 році відповідач виїхав на заробітки до Москви, а повернувшись в 2014 році змінив місце свого проживання та переїхав до с. Костянтинівка Смілянського району, однак залишився зареєстрованим у належному їй будинку по вул. Лісова, 17 в с. Костянтинівка. На її неодноразові прохання змінити місце реєстрації відповідач не реагує та добровільно виписуватися не бажає, а тому змушена звернутися до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №17 по вул. Лісова в с. Костянтинівка Смілянського району. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала до суду заяву в якій справу просить розглянути без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2006 року [PERSON] є власником будинку по вул. Будьонного, 17 в с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області (а.с. 8-9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради №402 від 23 лютого 2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає по вул. Лісова (попередня назва Будьонного), 17 в с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області (а.с. 21). З актів обстеження житлового будинку №17 по вул. Лісова в с. Костянтинівка Смілянського району від 1 лютого 2017 року, 15 лютого 2017 року та 27 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON], який зареєстрований в будинку по вул. Лісова, 17 в с. Костянтинівка за даною адресою не проживає, будь-яке його майно та особисті речі в будинку відсутні (а.с. 16-18). Згідно ст. 41 Констиції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-якідії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи повязані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Окрім того, відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, а тому такі доказуванню не підлягають, що відповідає вимогам статті 61 ЦПК України. Отже, відповідач, будучи зареєстрованим у спірному будинку, чинить перешкоду власнику у вільному володінні та користуванні належного їй на праві приватної власності майна. За таких обставин позовна заява [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved