Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що її покійний чоловік [PERSON] працював у відповідача з 19.07.1973 року по 20.05.2013 року. У день звільнення з чоловіком не було проведено повного розрахунку. Зазначила, що в день звільнення з роботи відповідач повинен був, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України виплатити її чоловікові усі суми, що йому належать від підприємства, а саме 11 770,18 грн. нарахованої, але не виплаченої зарплати. 17.06.2013 року її чоловік [PERSON] помер. Вона зверталася до відповідача з письмовою вимогою провести остаточний розрахунок при звільненні, однак розрахунок відповідачем не проведено. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.06.2014 року її позов про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було задоволено та стягнено 11770,18 грн. заборгованості та 27893,60 грн. середнього заробітку за період з 20.05.2013 року по 05.05.2014 року. Однак до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не погашена, що спонукало її повторно звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 56607,60 грн. середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку при звільненні за період з 06.05.2014р по 04.04.2016р. Також просила стягнути спричинену їй моральну шкоду, яка вона оцінює в 2000 грн. Вважає, що дії відповідача щодо невиплати заробітної плати її покійного чоловіка, не проведення розрахунків поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Просить стягнути зазначену суму моральної шкоди. Своєю заявою позивач просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсізя Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що чоловік позивача - [PERSON] - з 19.07.1973 року по 20.05.2013 року працював у відповідача на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду, про що свідчать відомості у трудовій книжці від 19.07.1973р. 20.05.2013р. [PERSON] було звільнено з посади за п.1\~ст.40 КЗпП України, у зв»язку з ліквідацією підприємства на підставі наказу № 31-К від 20.05.2013р. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України, \~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Заборгованість по заробітній платі ВАТ «ХБК» перед [PERSON] на станом на 15.04.2014 року складала 11770,18 грн. , що підтверджується довідкою № 4-34/25-18-335 від 15.04.2014р. Відповідно до актового запису №48 свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 165243, виданого виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона 17.06.2013 року, [PERSON] помер 17 червня 2013 року. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Зеленівської селищної 03.06.2014 року № 742, [PERSON] проживала постійно разом зі своїм чоловіком [PERSON], який помер 17.06.2013 року, за адресою: смт Зеленівка, вул. Шевченка. 60 та вели спільне господарство. Відповідно до\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 25.06.2014 року стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь позивача заробітну плату у сумі 11770,18 грн. та 27893,60 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2013р. по 05.05.2014р. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.05.2014р по 04.04.2016р. (483 дні) становить 56607,60 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що позивачу на протязі тривалого часу не виплачуються належні їй кошти покійного чоловіка. Дії відповідача щодо не проведення розрахунків поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування. Вказані факти вважаються судом доведеними, розмір моральної шкоди у 2000 грн. суд вважає адекватним та співрозмірним її моральним стражданням, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині. Крім того, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, що відповідає вимогам ч.3\~ст.88 ЦПК України. Тобто, судом задоволені позовні вимоги майнового характеру (судовий збір 551,20 грн.) \~та позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди (судовий збір 1378,00 грн.), тому стягненню підлягає 1929,00 грн. судового збору.

Outcome: approved