Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 липня 2009 зареєстрували шлюб. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, в сімї часто виникали сварки та суперечки. За таких обставин, позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сімї не можливе. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідач позов визнав повністю. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 30 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1112 (а.с.8). Позивач та відповідач мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Приймаючи до уваги наявність дитини, особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачкою (а.с.10), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Позивач є фізичною особою-підприємцем, сума її доходу за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року складає 109 310,10 грн (а.с.20). Відповідач мешкає окремо, працює охоронником в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», (а.с.21), середньомісячний розмір його заробітної плати становить 7 298,73 грн (а.с.22). Інших неповнолітніх дітей на його утримання не має. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобовязань та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2016 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), а тому з урахуванням вимог позивача щодо стягнення половини понесених судових витрат, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 275,60 грн, Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн за вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved