Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.08.2019 року Гайворонським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2019 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя між ними не склалося з огляду на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, у них різні погляди на сімейне життя, що зумовило розпад сум`ї та фактичне припинення шлюбних відносин. Тривалий час сторони проживають окремо та не підтримують близьких сімейних стосунків, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Примирення між ними неможливе. На неодноразові її звернення до відповідача припинити шлюб в органах реєстрації цивільного стану він не погоджується. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвіще [PERSON] та стягнути судові витрати з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 24.12.2020 року та 13.01.2021 року не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву до суду не надіслав, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 15.08.2019 року проживали в шлюбі, зареєстрованому Гайворонським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис № 34 (а.с.5). Сторони спільних дітей від шлюбу не мають. Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно вимог п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 18.11.2020р. Медвідь В.А. , який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 05.06.2012 р. № 468, уклав договір з [PERSON] про надання правової допомоги (а.с. 8). Згідно п.4.3 даного договору, послуги адвоката оплачуються погодинно, година роботи адвоката коштує 650 грн. Позивачем, при подачі позовної заяви надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом для надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера № 30 від 20.11.2020 року та акт № 3/11 приймання-передачі коштів за надання юридичних послуг, згідно яких загальна вартість витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 975 грн. (а.с. 9-12). Ураховуючи вимоги ч.4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. Частиною 9 статті 139 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Суд із урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності та конкретних обставин справи, приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 975 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України та, ураховуючи задоволення позовних вимог позивача, вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved