Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою [ADDRESS] Вказала, що 30.09.1995 року вона уклала шлюб з [PERSON]. 29.03.2002 року на підставі договору дарування вона та її чоловік стали власниками житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS]. 22.08.2003 року шлюб було розірвано. В цей же день чоловік виїхав в м.Харків до своєї колишньої дружини. Починаючи з 23.08.2003 року вона стала користуватися повністю житловим будинком з господарськими спорудами, робити ремонт, здійснювати комунальні платежі, добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватися вказаним будинком. [INFO] року вона дізналась, що її колишній чоловік [PERSON] помер. Спадкоємців після його смерті немає. Від позивачки надійшла письмова заява, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її присутності. Від відповідача Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області та третьої особи Реєстраційної служби Золочівського РУЮ Харківської області надійшли заяви про те, що проти позову не заперечують, позов визнають та просять суд слухати справу за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 29.03.2002 року на підставі договору дарування укладеного з одного боку «Даритель» [PERSON] та [PERSON] та з другої сторони «Обдарованими» [PERSON] та [PERSON] стали власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] ( а.с. 15-18). Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області 30.09.1995 року [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON]) уклали шлюб. (а.с.8). 22.08.2003 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого ВРАГС Золочівського РУЮ Харківської області. (а.с. 7) Тобто договір дарування укладено в період шлюбу сторін, що дає підстави вважати, що спірний житловий будинок належить їм на праві спільної сумісної власності, так як згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. На підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданного реєстраційною службою Золочівського РУЮ Харківської області [PERSON] є власником ? частини домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно технічного паспорту житловий будинок № 10 в с.Макариха Золочівського району Харківської області зареєстрований на ім'я [PERSON] (а.с. 10-12) З відповіді, наданої КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» № 71 від 09.12.2013 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно дубліката договору дарування від 16.09.2013 року належить [PERSON] та [PERSON] Інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння станом на 24.12.2013 року складає 72341 грн. (а.с. 14). Згідно рішення Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області № 4722 від 24.01.2003 року [PERSON] та [PERSON] безоплатно в приватну власність передано земельну ділянку загальною площею 0,48 га. (а.с.16) За вимогами ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. За вимогами п. 8 та 9 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила статті 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Згідно ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За викладених обставин суд виходить з того, що відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за позивачем. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягає. Виходячи з вищевказаного, згідно ст.ст. 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, 22 СК України, ст.ст.328, 334, 344 ЦК України, -

Outcome: approved