Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 1999 року. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2015 року. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] залишився проживати з позивачем. Після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчання, є студентом 3 курсу денного відділення Запорізького електротехнічного фахового коледжу Національного університету «Запорізька політехніка». Навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі, стипендії не отримує. Зазначила, що син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, навчання потребує значних витрат, у зв`язку з чим, самостійно позивач не має можливості забезпечувати потреби дитини. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований, інших осіб, на утриманні не має. Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі ј частки його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 25.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Позивач у судове засідання не з`явилася, разом з тим, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзив не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, разом з тим подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції від 29.08.2002 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.11.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської райадміністрації м.Запоріжжя, актовий запис №739 - розірвано (а.с.15-16). Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.38) [PERSON] , [INFO] ,проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 10.12.2020 №04-28/5-8766 про реєстрацію місця проживання [PERSON] та довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 10.12.2020 №04-28/5-8767 про реєстрацію місця проживання [PERSON] . [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Згідно довідки Запорізького електротехнічного фахового коледжу Національного університету «Запорізька політехніка» №07/21/2 від 26.01.2021 року, [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання Запорізького електротехнічного фахового коледжу Національного університету «Запорізька політехніка» на бюджетній основі, стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09. 2018 року по 30.06.2022 року. (а.с.13). У зв`язку з навчанням на денній формі навчання, [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, але не надає матеріальної допомоги повнолітній дитині, що продовжує навчання. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02. 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Оцінивши обставини справи, надані суду докази в їх сукупності, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки, навчається на денному відділенні, що, в свою чергу, виключає можливість власного працевлаштування, стипендію не отримує, потребує матеріальних витрат на оплату проїзду до місця навчання, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. На підставі вище викладеного, враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі ј частини усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved