Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року. Від шлюбу вони мають дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоч і в змозі надавати кошти, оскільки має стабільний дохід, тому позивачка бажає стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, повідомив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини свого заробітку щомісячно, посилаючись на те, що він має на утриманні непрацездатну матір, яка за станом здоровя потребує довготривалого медикаментозного лікування, а його заробіток і пенсія матері є єдиним джерелом доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 17 січня 2009 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає з матірю і перебуває на її утриманні (а.с.7). Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідачем не надано доказів надання в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки, відповідно до ст.ст 180, ч.3 ст.181 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд приймає до увагиматеріальний стан відповідача, який за останні шість місяців отримав за місцем роботи сукупний дохід в сумі 19426,39 грн. (а.с.22), що в середньому за місяць становить 3237,73 грн. Суд також враховує наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері, [INFO] (а.с.23), що згідно довідки поліклінічного відділення для дорослих Миргородської ЦРЛ потребує довготривалого медикаментозного лікування (а.с.24) та якій він згідно ст.ст.202-203 СК України зобовязаний надавати матеріальну допомогу, а також обмежену можливість надання утримання дочці її матірю позивачкою у справі, яка є інвалідом ІІ групи (а.с.10) і отримує лише пенсію (а.с.8). Даних про стан здоровя дитини сторонами не надано. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним частково задовольнити позов та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial