Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка», в якій просить скасувати наказ директора КНП «МСП КМР» №01-06/51 від 07.07.2020 «Про винесення догани медичному реєстратору [PERSON] », пославшись на таке: 22.09.2020 її звільнено з установи Відповідача, з яким вона перебувала у трудових правовідносинах, за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників. У теперішній час у провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа №233/4769/20 за її позовом до Комунального некомерційного підприємства Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка» (КНП КМР «СП»), третя особа - КНП «БЛІЛ КМР», - «про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди», під час розгляду якої Відповідачем було долучено до матеріалів справи Наказ від 07.07.2020 за №01-06/51 «Про винесення догани реєстратору медичному [PERSON] ». Вважає цей Наказ незаконним, оскільки вона не вчиняла дисциплінарного проступку, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі свої посадові обов`язки. Так, за текстом Наказу зазначені такі основні причини притягнення її до відповідальності: за систематичне невиконання працівником професійних обов`язків; за фінансове втручання в роботу підприємства; у зв`язку із запобіганням корупційних дій з боку робітників підприємства. В резолютивній частині документу зазначаються чергові підстави для винесення наказу: Перша підстава: скарга від [PERSON] ; Друга підстава: акт про відмову давати пояснення з приводу скарги. 1. \~ \~ \~ \~В описовій частині наказу відсутня інформація про «системність невиконання професійних обов`язків» і реакцію адміністрації закладу на ці факти. 2. \~ \~ \~ \~В тексті наказу також відсутня інформація про «фінансове втручання в роботу підприємства» з боку [PERSON] . Адміністрація закладу не посилається на «доведеність» фінансового втручання в роботу підприємства [PERSON] і не зазначає, у чому це виразилося. Реєстратор медичний немає ніякого відношення до матеріальних цінностей чи грошових коштів підприємства. 3. \~ \~ \~ \~В описовій частині не надається інформація, яким чином винесена [PERSON] догана пов`язана із запобіганням корупційних дій з боку робітників підприємства. Наказ не містить інформації про наявність фактів корупційних дій серед працівників підприємства, що викликало необхідність їх запобігання, і яким чином це стосується [PERSON] . 4. \~ \~ \~ \~До матеріалів справи про поновлення на роботі, що розглядається у суді, відповідачем долучена скарга [PERSON] , яка скаржиться на дії лікаря - стоматолога [PERSON] . В тексті скарги зазначається: (рос.) «Прошу принять меры по поводу [PERSON] и вернуть мне мои деньги, т.к. врач деньги взял, а долечить зуб не смогла». В скарзі [PERSON] йдеться про неякісне пломбування лікарем [PERSON] зубу у пацієнта. Невідомо, яке відношення до цього має медичний реєстратор [PERSON] . 5. \~ \~ \~ \~Акт про відмову давати пояснення з приводу скарги не є підставою для винесення догани працівнику. 07.07.2020 [PERSON] подала скаргу на ім`я директора, цієї ж дати складено Акт про відмову [PERSON] у наданні пояснень з причин систематичного невиконання професійних обов`язків, фінансового втручання в роботу підприємства, а також у зв`язку із запобіганням корупційних дій з боку робітників підприємства, і видано наказ №01-06/51 «Про винесення догани реєстратору медичному [PERSON] » і цієї ж дати складено Акт про відмову ознайомлення [PERSON] з наказом №01-06/51. Вона (позивачка) не мала уяви про існування наказу №01-06/51 від 07.07.2020 і дізналася про нього в ході розгляду в суді іншої цивільної справи про поновлення на роботі.? Тож, вважає, що передбачений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду з приводу оскарження Наказу № 01-06/51 пропустила з поважних причин. Представник власника не попереджав її про застосування до неї догани. З оскаржуваним наказом її ознайомлено не було. Вона дійсно надавала пояснення у зв`язку із скаргою у відношенні лікаря [PERSON] , де зазначила, що за своїми обов`язками вона видає усім пацієнтам «талончики» до лікаря. На цьому її спілкування із [PERSON] було вичерпано. Вона не уявляла, що у зв`язку із даною скаргою може бути притягнена до відповідальності. Наказ 07.07.2020 № 01-06/51 вважає сфальсифікованим, як і акти про відмову у наданні пояснень, про відмову в ознайомленні з наказом №01-06/51. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2021 відкрите провадження в цивільній справі №233/1578/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.15). Судовою ухвалою від 19.04.2021 клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с.19-20). Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.25-27), пославшись на таке: Позов підписано (з огляду на відповідну відмітку у позовній заяві), а відтак і подано (фактично) 08 квітня 2021 року, тобто за спливом дев`яти місяців з дня винесення оскаржуваного наказу. Копія додатку № 7 (копія ордеру адвоката) стороні відповідача не направлена, що є важливим, з огляду на відсутність в додатках до позову «Договору про надання правової допомоги» або Довіреності, виданої гр. [PERSON] на ім`я адвоката Шамардіна Володимира Миколайовича, оскільки за правилами ч.7 ст.177 ЦПК України «до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника», а відсутність у представника позивача повноважень на підписання та подання позовної заяви є відповідно до приписів ст.185 ЦПК України підставою для залишення позовної заяви без руху або повернення позовної заяви. Також, в силу того, що [PERSON] позовну заяву підписано без зазначення його процесуального статусу в рамках заявленою спору, виникає питання, чи діє в рамках розгляду даного позову як позивач або як представник позивача (адвокат)? Стороною позивача порушено вимоги статті 177 ЦПК України, що в свою чергу робить неналежним доказом кожний «папірець» (який не засвідчено відповідним та належним чином), які суд не повинен приймати до уваги. В додатках до позову (принаймні в копіях трудової книжки) вбачається порушення стороною позивача встановленого законодавством порядку засвідчення копій матеріалів, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог та/або заперечень (такі копії направлено судом і стороні відповідача). З огляду на вимоги, що визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003» (який затверджено Наказом Держспоживстандарту від 07 квітня 2003 року № 55), вимоги п.8 розділу 10 «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5). копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. На необхідність дотримання вказаних вище вимог при засвідченні копій документів вказав Верховний суд у постанові від 08.05.2019 по справі № 160/7887/18. Вищеописане свідчить про неповне дотримання адвокатом Шамардіним В. М. (як представником позивача) приписів ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що є для суду підставою залишити позовну заяву без руху (надавши стороні позивача відповідний строк на усунення описаних недоліків) або ж для повернення позовної заяви (в разі не усунення вищеописаних недоліків). Стосовно пропуску позивачем строків позовної давності: Позов подано як мінімум 08 квітня 2021 року, а відтак, з огляду на приписи ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися до суду з позовною заявою про розгляд трудового спору в тримісячний строк з дати, коли йому стало відомо чи він повинен був або мав би дізнатися про порушення свого права. [PERSON] про наявність оскаржуваного наказу стало відомо ще 07 липня 2020 року, коли вона відмовилася ставити свій підпис про ознайомлення з оскаржуваним наказом (підтвердження цього надає сторона позивача, і це може бути підтверджено показами очевидців (які можуть бути допитані судом в якості свідків, - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) і, як мінімум до 08 грудня 2020 р., коли сторона відповідача отримала відзив на позов, де в якості копій додатків № 36 значиться «засвідчена копія наказу № 01-06/51 від 07.07.2020 на 1 арк.), а в якості копій доказів №№ 24-35,37 значаться засвідчені копії всіх матеріалів скарг на медичного реєстратора [PERSON] , в т.ч. засвідчена копія скарги від пацієнта (доказ № 27), засвідчена копія Акту про відмову надати пояснення по цій скарзі (доказ № 35), засвідчена копія Акту про відмову від підпису про ознайомлення з наказом № 01-06/51 від 07.07.2020 (доказ № 37). Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, вбачається, що позивачу (в т.ч. й через його представника - адвоката Шамардіна Володимира Миколайовича) було достовірно відомо про накладення на нього вищезазначених дисциплінарних стягнень, принаймні на початковій стадії розгляду цивільної справи № 233/4768/20, в момент розгляду в суді позову про скасування наказу про її звільнення з посади, поновлення та ін., проте з даним позовом щодо оскарження вищезазначених дисциплінарних стягнень позивачка (через свого представника - адвоката Шамардіна В. М.) звернулася до суду не раніше 08 квітня 2021 року. При викладених обставинах, не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду із даними позовними вимогами поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права, була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. На даний час, таких обставин не вбачається, у зв`язку з чим за підстав ст.126 ЦПК України просить позовну заяву залишити без розгляду. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого: [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з Комунальним некомерційним підприємством «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради», яке рішенням Костянтинівської міської ради від 24.09.2020 № 6/104-2051 (у загальному доступі в мережі Інтернет) перейменоване в Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки», працювала реєстратором медичним повний робочий день; 22.09.2020 звільнена відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. Зазначені обставини підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивачки (а.с.3-4). 21.10.2020 [PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом про поновлення на роботі на підприємстві відповідача, по якому 26.10.2020 у справі № 233/4768/20 відкрите провадження (а.с.5). У дійсному ж провадженні у справі № 233/1578/21 заявлений спір з приводу правомірності притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності наказом відповідача від 07.07.2020 №01-06/51 «Про винесення догани реєстратору медичному [PERSON] ». За змістом оскаржуваного наказу підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності стало, як зазначено у ньому, «систематичне невиконання працівником професійних обов`язків, за фінансове втручання в роботу підприємства, у зв`язку з запобіганням корупційних дій з боку робітників підприємства». Цим наказом [PERSON] винесено догану на підставі скарги [PERSON] та акту про відмову давати пояснення з приводу скарги (а.с.6). Даючи оцінку відповідності оскаржуваного наказу вимогам трудового законодавства та правомірності притягнення позивачки за цим наказом до дисциплінарної відповідальності, суд виходив з такого: Питання притягнення працівника до відповідальності за порушення трудової дисципліни врегульоване главою Х «Трудова дисципліна» КЗпП України. За положеннями цієї глави орган, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) може застосовувати до працівника дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни (ст.ст.147, 147-1 КЗпП). За приписами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч.1). Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч.2). У відповідності до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч.1). За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2). При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3). Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4). Тобто підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Не зазначення в оскаржуваному наказі: суті проступку не дає змоги вирішити питання про правильність його кваліфікування як дисциплінарного, обставин, за яких вчинено проступок, - вирішити питання, чи враховано власником або уповноваженим ним органом при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, не зазначення дати скоєння такого проступку - вирішити питання щодо дотримання особою, яка накладала дисциплінарне стягнення, строків застосування такого стягнення до позивачки. Зазначені обставини загалом не дають змоги у вирішені судом питання про дотримання відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивачки і є безумовною підставою для скасування оскаржуваного наказу. Відсутність посилання\~в оскаржуваному\~наказі на\~суть проступку,\~на обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~на дату скоєння такого проступку унеможливлюють надання судом оцінки доводам сторін щодо правомірності притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Щодо дотримання позивачкою строків звернення до суду з приводу оскарження наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності: За приписами ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин установлених строків суд може поновити ці строки (ст.234 КЗпП). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.4 Постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду трудових спорів» (і змінами і доповненнями) встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. До дисциплінарної відповідальності [PERSON] притягнута 07.07.2020 . З позовом до суду про скасування дисциплінарного стягнення позивачка звернулася 08.04.2021, тобто з пропуском встановленого ч.1 ст.233 КЗпП України строку. Як на поважність причин пропуску строку звернення до суду за захистом своїх трудових прав позивачкою наведена та обставина, що про притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом відповідача від 07.07.2020 №01-06/51 вона дізналася в ході розгляду іншої цивільної справи (*№ 233/4768/20), відповідач не попереджав її про застосування до неї догани, з оскаржуваним наказом її ознайомлено не було, і що вона дійсно надавала пояснення у зв`язку із скаргою у відношенні лікаря [PERSON] , де зазначила, що за своїми обов`язками вона видає усім пацієнтам «талончики» до лікаря, і не мала уяви, що у зв`язку із даною скаргою може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності. На підтвердження доводів того, що відповідач у липні 2020 року зажадав від неї пояснень з приводу скарги [PERSON] на працівника відповідача лікаря [PERSON] від 07.07.2020, позивачкою надана копія цієї скарги від 07.07.2020 (а.с.12). Посилання на саме цю скаргу містить і сам оскаржуваний наказ. Текст цієї скарги [PERSON] , в якій скаржниця висловлює невдоволення лікуванням її лікарем [PERSON] і просить про прийняття заходів до цього лікаря, не містить будь-якого згадування про реєстратора медичного [PERSON] . Ця обставина свідчить на користь твердження позивачки про неможливість спрогнозувати нею такі наслідки розгляду скарги [PERSON] на лікаря [PERSON] , як притягнення її (позивачки) як реєстратора медичного до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача будь-яких доказів на підтвердження ствердження про пропущення позивачкою законодавчо визначеного строку на звернення з дійсним позовом суду не надано. Так, згідно з наданим стороною позивача актом (а.с.8), 07.07.2020 о 15-05 у кабінеті №26 інспектор з кадрів [PERSON] ознайомила позивачку з оскаржуваним наказом, від підпису в ознайомленні з яким вона відмовилася. Зміст цього акту позивачкою заперечується. Відповідач же, посилаючись на те, що обставини за цим актом можуть бути підтверджені показами очевидців, які можуть бути допитані судом в якості свідків, відповідного клопотання про це не заявив. Не підтверджені належними та допустимими доказами також і посилання відповідача на те, що про оскаржуваний наказ позивачці стало відомо до 08 грудня 2020 р., коли вона отримала відзив на позов про поновлення на роботі в іншій справі, до якого була додана копія оскаржуваного наказу, оскільки до відзиву на позов у дійсній справі «про скасування догани» відповідачем додані лише докази направлення відзиву стороні позивача і довіреність на представника відповідача (а.с.27-зворот). За наведених обставин суд дістає висновку про пропуск позивачкою строку звернення до суду з поважних причин і вважає за необхідне поновити цей строк. Тож позов підлягає задоволенню, а оскаржуваний наказ скасуванню. У зв`язку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача за ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 908,00 грн,00.

Outcome: approved