Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житла, зняття з реєстрації, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку за №1090 серії ББ виданого трестом «Івано-Франківськбуд» згідно спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету від 30.10.1989 року позивачці було надано право на зайняття житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS] площею 15 кв.м для сім`ї з 2-х чоловік. В даному житловому приміщенні позивачка проживає до цього часу і іншого житла не має. Після одруження 04.09.1996 р. з відповідачем - [PERSON] , за її згодою, він зареєструвався в житловому приміщенні гуртожитку по [ADDRESS] , де зареєстрований і на даний час там проживає. Також у вказаному житловому приміщенні зареєстровані та проживають її діти: син від першого шлюбу [PERSON] та їхній з відповідачем спільний син [PERSON] . 12.04.2011 року шлюб з відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач систематично створює умови, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному житловому приміщенні. Позивачка намагалася уникати конфліктів, які вчиняє відповідач, або залагоджувати їхні наслідки в надії, що відповідач усвідомить протиправність своєї поведінки та змінить її. Однак відповідач все частіше почав створювати умови, що роблять неможливе проживання з ним в одній квартирі, а саме вчиняє домашнє насильство по відношенню до неї. Такі дії відповідача були предметом перевірок Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області та [PERSON] був неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності Івано-Франківським міським судом. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] та спричинення позивачці тілесних ушкоджень в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08.03.2020р. зареєстровано кримінальне провадження 12020090010000741 правовою кваліфікацією правопорушення - ст.. 125 ч. 1 КК України. На даний час кримінальна справа перебуває на розгляді Івано-Франківського міського суду. Крім цього, відповідач притягувався до кримінальної відповідальності в 2017 р. та в серпні 2019р. умовно достроково звільнений з місць відбуття покарання. В період карантинних обмежень поведінка відповідача стала нестерпною, щоденно позивачка піддавалась з його боку образам та приниженню, його погрози її життю та здоров`ю стали реальними, тому змушена була тимчасово перейти проживати до племінниці, де знаходиться і на даний час. Відповідач систематично порушує правила співжиття, у зв`язку з чим робить неможливим іншим особам, зокрема позивачці, проживати з ним в одній квартирі, чим порушує її право на користування житлом, а застосовані до нього судом та правоохоронними органами заходи впливу виявились безрезультатними. В добровільному порядку виселитись та знатися з реєстрації відповідач відмовляється. А тому просить, щоб відповідача було виселено з квартири [ADDRESS] та знято з реєстрації у вказаному житловому приміщенні без надання іншого житлового приміщення в судовому порядку. Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в повному обсязі. 24.11.2020 року адвокат Лазоришин Б.І., який діє в інтересах позивачки подав обгрунтування позовних вимог, відповідно до яких вважає, що позовні вимоги позивачки викладені у її позовній заяві до Івано- Франківського міського суд підлягають задоволенню виходячи з наступного. Ст. 116 ЖК України, передбачає виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення у трьох випадках:якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, використовують його не за призначенням, систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Обставини, зазначені в даній статті, є також підставою для виселення з гуртожитків, п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 та службових жилих приміщень п. 37 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37. У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатись заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Надані до суду докази свідчать про систематичне( неодноразове) порушення відповідачем [PERSON] правил співжиття, що робить неможливим для позивачки проживання із ним в одній квартирі. Отже, при такій триваючій антигромадській поведінці особи, виселення може статися, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. На спростування такого висновку та досліджених наявних доказів, жодних інших доказів відповідачем суду не надано. Такий спосіб захисту як виселення без надання іншого житла може застосовуватися згідно заст. 116 ЖК України, як захід запобігання подібних правопорушень у правовідносинах між власниками (наймачами) житлових приміщень, членами їх сім`ї та іншими особами, які з ним проживають. Просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі(а.с.35-39). Представник позивачки, позивачка в судове засідання не з`явилися, позивачка подала заяву, якою позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі, справу розглянути без її участі та участі її представника(а.с. 44 ). Відповідач в судове засідання не з`явився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. 24.11.2020 року у судовому засіданні відповідач заперечив щодо позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: approved