Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій посилалася на те, що з 10.04.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року разом не проживають, подружні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Спора про поділ майна та місце мешкання дітей не мають . У зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, при цьому від них надійшли до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просили залишити дівоче прізвище «[PERSON]», на стягненні з відповідача судового збору не наполягали, також не заперечували проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд розглянув справу у його відсутність. Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Суд, враховуючи позицію позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що з 10.04.2007 року [PERSON], [INFO] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 114. Під час спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися діти - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 751 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 189. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, разом не проживають з липня 2016 року, подальше сімейне життя та збереження сім'ї неможливе, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved