Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу за №16688 від 06 вересня 1996 року однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,80 кв.м., корисною площею 29,00 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., зареєстрованого на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний №16688 від 06.09.1996 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без особистої участі позивача, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання двічі не з`являлася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 16688, укладеного 06 вересня 1996 року на Одеській товарній біржі між відповідачем [PERSON] як Продавцем, з однієї сторони та позивачем [PERSON] як Покупцем, з другої сторони, останньою була придбана однокімнатна квартира, загальною площею 29,80 кв. м., корисною площею 29,00 кв. м, жилою площею 15,6 кв. м, розташована за адресою [ADDRESS] . (а.с. 7-8) Вказаний договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 16688 від 06.09.1996 року та в ОМБТІ 10.09.1996 року під № 145 пр. стор. 199 реєстр 587. Згідно з п. 3 зазначеного договору вказана квартира належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів під № 8-2137 від 24 грудня 1993 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 04 квітня 1996 року під № 587 стор. 119 кн. 50 пр. від 07 лютого 1994 року. Відповідно до п. 5 названого договору Покупець сплатив Продавцю кошти за продане нерухоме майно у розмірі 5244.80 (п`ять тисяч двісті сорок чотири гривні, 80 копійок) які отримані ним до його підписання. Таким чином, сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується його змістом. Сторони повністю виконали угоду як відповідно до умов договору, так і до норм чинного законодавства. Після звільнення квартири відповідачем позивачка оселилася в ній і отримала постійну реєстрацію за вищевказаною адресою. Викладені обставини підтверджуються відповідними відмітками у паспорті громадянина України. (а.с. 6) Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі не додержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивачка є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири, зареєструвавши її в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідач передав їй у відповідь квартиру та право встановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. На підставі викладеного й

Outcome: approved