Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що сторони у шлюбних відносинах не перебували, проте мають спільну дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІАМ № 291698 від 26.09.2014 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач в свою чергу матеріально не забезпечена, отримує допомогу як малозабезпечена сімя, проживає разом із бабусею та дідусем, в силу чого позивач вирішила звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач у судове засідання не зявилась, однак 15.11.2016 року звернулася до суду із заявою, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки перебуває у Вінницькій установі покарань управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 1 (СІЗО). Про дату, час та місце розгляду справи 26.10.2016 року та 15.11.2016 року був належним чином повідомлений, що підтверджується його підписом у розписках про вручення судової повістки. Письмових пояснень відповідачем до суду не надіслано. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІАМ № 291698, виданого 26.09.2014 року Виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Як вбачається з довідки від 23.09.2016 року, виданої міським комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора № 12», [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], зареєстровані та проживають за адресою: вул. [PERSON] (Квятека) [ADDRESS] м. Вінниця. (а.с. 5) Відповідно до довідок № 4577, 4578, виданих Управлінням соціального захисту населення (правобережне) Департаменту соціальної політики, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні, отримує допомогу на дитину та її сімя вважається малозабезпеченою (а.с. 6-7). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак судом встановлено, що відповідач перебуває у Вінницькій установі покарань управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області № 1 (СІЗО), а тому розмір аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved