Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, мотивуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 28 жовтня 1995 року. Під час шлюбу, 26 грудня 2005 року, за спільні кошти сторонами придбана однокімнатна квартира, яка розташована [ADDRESS]. 10 червня 2013 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. Позивач просить суд вирішити питання про визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розподілу спільного майна в рівних частках. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 1995 року. Під час шлюбу, 26 грудня 2005 року, за спільні кошти сторонами придбана однокімнатна квартира, яка розташована [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1995 року, вищезазначене нерухоме майно придбане під час шлюбу, а тому, вказаний квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу по справі, що не оспорюється сторонами. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. 10 червня 2013 року рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Будь-якої домовленості між сторонами не існує, як не існує шлюбного контракту або договору, а тому, суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], Запорізької області, є рівними і повинні бути визначені в розмірі ? за кожним.

Outcome: approved