Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить у урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на її користь суму вкладу та відсотки у розмірі 7679,18 доларів США, що еквівалентно 192670,62 грн.., а також повернути в цій частині сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.09.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено депозитний договір № 010-20551-270913, за яким позивач передала банку грошові кошти в розмірі 7000 доларів США, процента ставка на суму вкладу становить 9,1 %. Відповідно до п.1.3 даного договору вклад залучається на строк з моменту зарахування вкладу по 02 жовтня 2014 року. Після спливу строку вона звернулася у відділення банку з вимогою видати всю суму вкладу та нараховані відсотки, однак їй було відмовлено у видачі банківського вкладу з незарозумілих причин. 10.12.2014 року вона направила претензію до ПАТ «Дельта Банк», в якій виклала обґрунтовану вимогу, а саме видати всю суму вкладу та нараховані відсотки у сумі 7679,18 доларів США, у строк сім днів з дня отримання претензії, але до теперішнього часу відповіді та коштів не отримала. Позивач [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, надіслав суду письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просив відмовити у задоволення позову, посилаючись на те, що з 03.03.2015 року у ПАТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію, а тому діє спеціальний порядок повернення коштів вкладників, а отже вимога [PERSON] про стягнення грошових коштів порушує порядок задоволення вимог кредиторів, встановлений ст.ст.45,49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та може стати підставою для подвійного стягнення грошових коштів, що є недопустимим. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 27.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено депозитний договір № 010-20551-270913, за яким позивач передала банку грошові кошти в розмірі 7000 доларів США, процента ставка на суму вкладу становить 9,1 %. Відповідно до п.1.3 даного договору вклад залучається на строк з моменту зарахування вкладу по 02 жовтня 2014 року. Після спливу строку позивач звернулася у відділення банку з вимогою видати всю суму вкладу та нараховані відсотки, однак їй було відмовлено у видачі банківського вкладу. 10.12.2014 року [PERSON] направила претензію до ПАТ «Дельта Банк», в якій виклала обґрунтовану вимогу, а саме видати всю суму вкладу та нараховані відсотки у сумі 7679,18 доларів США, у строк сім днів з дня отримання претензії, але до теперішнього часу відповіді та коштів не отримала. Доказів часткового або повного виконання свого обов'язку з повернення грошових коштів суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 1 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. На підстав постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року. Отже, починаючи з 03.03.2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду. Разом з тим, процедура повернення вкладу у разі запровадження тимчасової адміністрації встановлена нормами спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст..46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст..52 вказаного Закону. Згідно ч.1 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів, встановленого на дату прийняття того рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач, як вкладник (кредитор) може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів, процентів, виключно в межах процедури ліквідації банку, а тому відмовляє у задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed