Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 грудня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1787, та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, а також дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 10 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1787. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з підстав несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги, дружби, взаємодопомоги, тому з січня 2013 року позивачка почала жити окремо від відповідача, спільне господарство з останнім не веде. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Також [PERSON] просить суд прізвище, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, змінити на дошлюбне, а саме: «[PERSON]». Крім того, позивачка стверджує, що відповідач не бере участі в утриманні сина, у зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти. Позивачка в судове засідання не з'явилась, при цьому надала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги, а саме: просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з місяця пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття, а також стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання дружини починаючи з місяця пред'явлення позову до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Крім того позивачка просить справу розглядати без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, 10 грудня 2011 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1787 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з підстав несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги, дружби, взаємодопомоги, тому з січня 2013 року позивачка почала жити окремо від відповідача, спільне господарство з останнім не веде. Крім того, позивачка, як мати дитини, що не досягла трирічного віку, отримує допомогу за доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що становить 800,00 гривень, та не спроможна утримувати ні себе, ні дитину, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання себе та дитини. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачці, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, необхідно змінити на дошлюбне, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, а відповідач згоден з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Вирішуючи позовні вимоги позивачки до відповідача про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно приписів ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ч. 4 ст. 75 Сімейного Кодексу України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно до положення ч. 6 ст. 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивачки, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи з місяця пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття, а також стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання дружини починаючи з місяця пред'явлення позову до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, задовольнивши позовні вимоги позивачки по даній цивільній справі. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень, крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved