Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 17.04.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 129, між нею та [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки є людьми різних характерів та поглядів на життя, їх шлюбні відносини фактично припинилися, проживають окремо. Від даного шлюбу народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та їх дітям не допомагає, участі у вихованні не приймає, тобто фактично ухиляється від свого обов'язку щодо утримання дітей. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1500 гр. на кожну дитину з часу подання заяви, залишити їх проживати разом з нею та змінити її прізвище на дошлюбне - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, оскільки на час розгляду справи такий є безробітним. Крім того просив суд одного з дітей залишити проживати разом з ним. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, пояснення неповнолітнього [PERSON], вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] 25 жовтня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 129. З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що спільне подружнє життя між сторонами не склалося, сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, наданий судом час для примирення позитивно не використали. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що за час перебування в шлюбі у подружжя [PERSON] народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] та [PERSON], [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER]. З пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, вбачається, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою [PERSON], однак у судовому засіданні відповідач [PERSON] просив одного з дітей залишити проживати разом з ним. У відповідності до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що хоче залишитись проживати разом з матір'ю та братом. За змістом наведених норм та ч. 1 ст.161 СК України, спір між матір'ю та батьком, які не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, вирішується судом лише у тому випадку, якщо батьки проживають окремо. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік, готовність [PERSON] не чинити батькові дітей перешкод у спілкуванні з синами та у вільному його відвідуванні, участі у їх житті та вихованні. Вивчивши вимогу позивача щодо стягнення аліментів суд приходить до наступного. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд зобов'язаний врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Ч.З ст.181 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно із ч. 1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні з пояснень відповідача встановлено, що станом на сьогоднішній день такий не має постійного місця роботи, тому суд вважає за доцільне визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. на кожну дитину до досягнення такими повнолітня. У відповідності до ст. 113 СК України суд відновлює дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. На підставі викладеного, суд, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні оставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності,

Outcome: partial