Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 листопада 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] [INFO] за час шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO] рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач проживає на непідконтрольній державі України території так званої Донецької народної республіки. Будь-яких зв`язків ні з нею, ні з дочкою відповідач не підтримує. Відповідач не піклується про дочку, не проявляє заінтересованість в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішується позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина перебуває на повному її утриманні. Зазначені обставини вона розцінює як ухилення від виховання дочки та свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіслала суду клопотання про розгляд справи без її участі,\~ просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує (а.с.61). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 55), до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області надала суду клопотання про розгляд справи без участі її представника (а.с. 62). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначених положень ЦПК України та клопотання учасників справи, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача, третіх осіб, відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 150 СК України\~ батьки зобов`язані виховувати дитину. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.12). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 21 квітня 2018 року уклала шлюб з [PERSON] (а.с.13). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ,\~ що вбачається з копії паспорта громадянина України (а.с. 17). Згідно довідок структурного підрозділу з питань соціального захисту населення від 26.02.2018 року №5906-484315 та від 26.02.2018 року №5906-484372 позивач [PERSON] та її донька [PERSON] являються внутрішньо переміщеними особами і проживають у будинку чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). [PERSON] є ученицею 2-Б класу Кролевецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №1 Кролевецької міської ради. [PERSON] за період навчання [PERSON] в школі постійно цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківських збори, здійснювала он-лайн спілкування з класним керівником, що підтверджується довідкою Кролевецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №1 Кролевецької міської ради від 20.05.2021 року №04-05/82 (а.с.20). [PERSON] та [PERSON] знаходяться під наглядом сімейного лікаря з 28.11.2019 року, що підтверджуються довідками ТОВ «Центр сімейної медицини «Мій лікар» від 20.05.2021 року (а.с.18, 19). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] . За весь час проживання за вказаною адресою зарекомендували себе як зразкові громадяни, що підтримують добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. Вказані обставини підтверджуються характеристикою за підписом голови вуличного комітету від 20.05.2021 року (а.с.21).\~ Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 17.06.2021 року № 149 визнано неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] , батько за час навчання дочки у закладі жодного разу не з`явився, не телефонував, не підтримує зв`язок з педагогами, участі в житті [PERSON] не приймає. Визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 17 травня 2021 року, яка виховує малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у будинку створені нормальні умови для проживання, у помешканні тепло, охайно. Кожний з членів родини забезпечений спальним місцем, у наявності достатня кількість меблів. У будинку створені умови для проживання дитини. [PERSON] має окрему кімнату, забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям та всім необхідним відповідно до її віку (а.с.16). З викладеного вбачається, що відповідач втратив будь-які зв`язки зі своєю малолітньою дочкою, при цьому свою позицію щодо позову суду не висловив, заперечень щодо вказаних обставин суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст.150, 155, 180 СК України, які передбачають обов`язки батьків по вихованню та утриманню дітей, він ухиляється від виконання цих обов`язків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав, щоб відступити від висновку органу опіки та піклування. Після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд погодився з обґрунтованим висновком органу опіки та піклування Кролевецької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і прийшов до висновку, що [PERSON] свої батьківські обов`язки, передбачені ст.150 та ч.2 ст.157 СК України, будучи при цьому повнолітньою, дієздатною особою, без поважних причин не виконує, таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є працездатною особою, даних про незадовільний стан здоров`я ним не надано, тому він може і повинен організовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на дочку. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав доказів, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява №2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Стаття 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч. 4 , ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав, щоб відступити від висновку органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~ на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 167, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved