Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 04 квітня 2009 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], місце проживання яких позивач просить встановити з нею. Також позивач просить стягнути на її користь сплачений судовий збір. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала втрату почуття любові та поваги, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з липня 2015р., проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, надав заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, проти встановлення місця проживання дітей з матір'ю не заперечував і просив розглядати справу без його участі (а.с. 27). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04 квітня 2009 року [PERSON] та [PERSON] оформили шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що складений відповідний актовий запис № 48, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині [PERSON]Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серії [NUMBER], які, як зазначено у позовній заяві, проживають з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з липня 2015р. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки відповідач проти встановлення проживання неповнолітніх дітей з позивачем не заперечує, та враховуючи інтереси дітей, які на даний час мешкають з позивачем, суд визначає місце проживання дітей з позивачем. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з подружжя та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Таким чином, оскільки позивачем при пред'явлені позову сплачений судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір за другу позовну вимогу щодо встановлення місця проживання неповнолітніх дітей у розмірі передбаченому п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо вимог немайнового характеру, який становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Outcome: approved