Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя і просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки «TOYOTA AVENSIS VERSO», державний номер [NUMBER] в розмірі 52000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 20 вересня 2006 року по 25 червня 2016 року вони з відповідачем [PERSON] перебували в шлюбі. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 25 червня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На час перебування у шлюбі, приблизно восени 2009 року ними, за спільні кошти, було придбано автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS VERSO», державний номер [NUMBER]. Вказаний автомобіль був зареєстрований на відповідача і знаходиться в його користуванні. Автомобіль вони з відповідачем придбали за спільні кошти. Проте відповідач не визнає того факту, що вказане майно є їхньою спільною сумісною власності, і ухиляється від його поділу. З урахуванням зносу, станом на момент звернення до суду з даним позовом, вартість такого автомобіля складає приблизно 4000 доларів США, що по курсу НБУ на день подання позову складає 104000 грн. Тому в просить стягнути з відповідача компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля, що становить 52000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому і просила його задовольнити. При цьому пояснила, що автомобіль вони придбали на спільні кошти в період шлюбу. Після розлучення автомобіль залишився у користуванні відповідача. В даний час він також ним користується. Оскільки автомобіль є неподільним в натурі майном, просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля, що становить 52000 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. При цьому пояснив, що спірний автомобіль дійсно був придбаний сторонами в період шлюбу, проте ще в 2015 році він був відповідачем проданий і у власності відповідача в даний час не перебуває. Виручені кошти з продажу автомобіля були витрачені на спільні потреби сім'ї. Також не погоджується з визначеною позивачкою вартістю автомобіля. Жодних доказів, що спірний автомобіль відповідає саме зазначеній позивачкою вартості, позивачкою не надано, а роздруківка з інтернету не є доказом того, що спірний автомобіль відповідає саме такій вартості. Вважає, що позов не ґрунтується на нормах матеріального права, є необґрунтованим. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріли справи та виходячи з наявних у справі доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2006 року, який рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2016 року було між ними розірвано (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З пояснень позивачки та представника відповідача, наданих в судовому засіданні вбачається, що сторонами в період шлюбу ними було придбано автомобіль «TOYOTA AVENSIS VERSO». Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області № 31/18-2025 від 11.09.2017 року, згідно з наявними обліковими даними ЄДР МВС України, автомобіль «TOYOTA AVENSIS», 2002 року виготовлення, зеленого кольору, номерний знак [NUMBER], був зареєстрований за [PERSON] 22 серпня 2009 року (а.с.31). Таким чином автомобіль «TOYOTA AVENSIS», 2002 року виготовлення, номерний знак [NUMBER], належать сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки придбаний ними в період шлюбу і за спільні кошти. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вартість автомобіля «TOYOTA AVENSIS», визначена позивачкою в розмірі 104000 грн., виходячи з середньої вартості автомобілів такого виду, що перебувають в продажі. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Представник відповідача з визначеною позивачкою вартістю автомобіля не погодився, вважає, що вказана позивачкою вартість автомобіля не відповідає дійсності, проте питання про призначення експертизи для визначення дійсної вартості автомобіля не ставив, інших доказів щодо вартості автомобіля суду надати не побажав. Таким чином вартість спірного автомобіля не оспорена відповідачем чи його представником належним чином. Суд також не бере до уваги пояснення представника відповідача [PERSON] про те, що спірний автомобіль був проданий відповідачем в 2015 році і виручені кошти пішли на спільні витрати сім'ї. Вказані обставини в судовому засіданні нічим не підтверджені, жодних доказів щодо продажу автомобіля представником відповідача суду не надано. Також не надано доказів, що виручені за автомобіль кошти витрачені на спільні потреби сім'ї. В судовому засіданні сторонам було роз'яснено зміст ст. 60 ЦПК України. Але сторони ніяких додаткових доказів не надали, клопотань про витребування доказів або призначення експертизи не заявляли. Тому суд при вирішенні даного спору виходить із тих доказів, які наявні в матеріалах справи. Таким чином, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо поділу спірного автомобіля, що був придбаний ними під час перебування у шлюбі, суд вважає можливим провести поділ спільного сумісного майна колишнього подружжя - автомобіля «TOYOTA AVENSIS VERSO» 2002 року випуску, державний номер [NUMBER]», 2002 року випуску, і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 52000 грн.

Outcome: approved