Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 09.09.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини, взаємні стосунки та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Сторони наразі проживають окреме один від одного та не ведуть спільне господарство. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе і суперечить інтересам сторін, необхідності в наданні строку на примирення немає. Крім того, [PERSON] вказала, що бажає створити нову сім'ю. Спорів майнового характеру та щодо проживання дитини немає.Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, про що зазначив у поданій до суду заяві, у якій також просив розглядати справу без його участі. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 09.09.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області, вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 5). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про залишення її шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище - «[PERSON]». Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved