Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого прохала суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 14.02.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №12. Після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] з нею. В обґрунтування позову вказала, що 14.02.2015 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року стосунки з відповідачем почали погіршуватися, почуття любові та поваги втрачені, і вони з відповідачем дійшли до висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу. З жовтня 2019 року між ними фактично припинені шлюбні стосунки, хоча і проживають в одній квартирі, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства. Вони з відповідачем дійшли згоди, що донька буде проживати з нею, а відповідач буде надавати матеріальну допомогу на її утримання. Строк на примирення прохала не надавати. Майнових претензій один до одного не мають. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Прохає судові витрати покласти на відповідача. Прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи, клопотання сторін, суд вирішив на підставі ст. 200, ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 14.02.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.02.2015 року. Дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.08.2015 року Виконавчим комітетом Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис №32. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припиненні з жовтня 2019 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням клопотання позивача, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу, шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить із наступного. У відповідності до ч.1\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України\~передбачає,\~що якщо\~мати та\~батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Тож, місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ст. 161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує інтереси кожного з батьків, але перш за все враховує права та законні інтереси дитини - її право на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; право на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини, а також ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищезазначене, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] , що буде відповідати інтересам дитини. При цьому, суд звертає увагу, що батько дитини - відповідач [PERSON] у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, може проявляти турботу відносно дитини та приймати участь у її вихованні, реалізувавши свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved