Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, яка перебуває на повному утриманні та вихованні позивача. Відповідач з 2003 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приймає жодної участі в матеріальному її утриманні, а також на підставі нотаріально посвідченої заяви одноосібно відмовився від своїх батьківських прав по відношенню доньки, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Позивач у судове засідання не з'явилася, оскільки заявила клопотання про розгляд справи без її участі, при цьому просила задоволити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мукачівського міського управління юстиції в Закарпатській області, батьками дитини [PERSON], [INFO] є сторони по справі (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 06.02.2003 року, сторони розірвали шлюб06.02.2003 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено актовий запис за №20 (а.с. 6). Із свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] (а.с. 8), вбачається, що позивач зареєструвала шлюб 05.08.2004 року із [PERSON], після чого змінила прізвище на «[PERSON]». Як свідчать дані заяви, посвідченої 04.04.2006 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Тромпак Н.В. за реєстровим №521, [PERSON] відмовився від батьківських прав на свою доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Оцінюючи вищевказані обставини справи у їх сукупності та взаємозв'язку суд також враховує наступне. Згідно з приписами п. 2 частини першої ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді прав про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до правових положень, які містяться в ст.ст. 8, 12 (ч. 6) Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Приписами ст.ст. 150, 153, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам чинного законодавства, суд виходить з того, що фактичними даними по справі належним чином підтверджено обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, яка перебуває на повному забезпеченні та вихованні позивача. Відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Доказів, які б спростовували зазначений висновок суду, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в позові дані щодо ухилення відповідача від виховання своєї дитини. Приймаючи саме таке рішення, суд також враховує обставини щодо особистої відмови відповідача від своєї дитини (а.с. 9). На підставі наведеного та

Outcome: approved