overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 14.09.1991 року Введенською селищною радою Чугуївського району Харківської області, вказавши, що від даного шлюбу вони мають двох дітей, одного з них неповнолітнього [PERSON], [INFO], які мешкають з нею. Позивачка в обґрунтування позову пояснила, що причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем сімейне життя не склалося в силу різних життєвих цінностей, різних поглядів на сімейне життя, на ведення домашнього господарства та виховання дітей, відповідач зловживає азартними іграми. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 2007 року, між ними не має поваги та любові, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунки не підтримують, на думку позивача шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить як її інтересам так і інтересам дітей. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча за довіреністю від 28.03.2017 року (а.с. 22) позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно шляхом опублікування оголошення в газеті обласного значення (а.с. 20). Враховуючи цей факт, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за наявними доказами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та перевіривши матеріали справи, зясувавши дійсні взаємини подружжя, строк окремого проживання, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно та вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Майнового спору між сторонами не має. Склад та розмір судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем надані квитанції про сплату судового збору в сумі 640,00 грн. та витрат повязаних з розміщенням оголошення в газеті для виклику відповідача в сумі 348,80 грн., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.10.2000року виконкомом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис №01, мотивуючи тим, що вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, з'ясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14.10.2000року, від шлюбу є діти - [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачкою. Сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, з'ясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 вересня 1997 року виконкомом Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 12, від спільного шлюбу народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникали сварки з причини того, що вони мають різні погляди на життя і тому між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, подальше збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому просить шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання. Хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1997 року. Шлюб зареєстрований у виконкомом Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 12. В шлюбі народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач не бажає строк на примирення. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач миритись не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 вересня 2002року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління Одеської області, актовий запис №371, мотивуючи тим, що з жовтня 2015року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з клопотанням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14 вересня 2002року, від шлюбу є діти [PERSON], 13.02.2009року народження та [PERSON], 10.09.2004року народження. Сторони шлюбно-сімейні стосунки з жовтня 2015року не підтримують, однією сімєю не проживають та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №523, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в звязку з чим їх сімя фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Також повідомила, що від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, та займається рукоприкладством, у зв'язку з чим, просила не надавати строк на примирення. Відповідач заперечував проти позову, просив надати строк на примирення. Вислухавши сторони, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №523. Сторони від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дітей у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2002 року, посилаючись на те, що одруження виявилося невдалим, сімейне життя з відповідачем не склалося. З 2004 року вони проживають окремо, позивачка фактично створила нову сім'ю, тому вважає примирення з [PERSON] неможливим. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і за правилами допиту свідка пояснила, що внаслідок постійних сварок їх спільне з відповідачем життя припинилося у травні 2004 року, ще до народження дочки. Вона з того часу повернулася жити до матері у с. Хатнє. Рік тому вона почала жити з іншим чоловіком, від якого наразі вагітна і вони мають намір одружитися. Відповідач не з'явився за викликом до суду, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Згідно з ст. 224 ЦПК України справа розглянута судом заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази, надані позивачкою, судом встановлено обставини справи та визначено відповідно до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб сторони зареєстрували шлюб 14 грудня 2002 року у виконкомі Хатнянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис за № 02 (а.с.4). Від шлюбу у подружжя є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю (а.с.5,8). Відповідач не надав заперечень проти позову та доказів, які б спростовували вказані позивачкою обставини їх сімейного життя. Суд дійшов висновку про можливість ухвалити згідно з ст. 112 СК України рішення про задоволення позову, оскільки за встановлених обставин подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №867, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, виникли непорозуміння, оскільки у кожного свій погляд на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач звернулася із заявою про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 2 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №867 (а.с.3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Хоча сторони і проживають за однією адресою, однак припинили шлюбно-сімейні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 жовтня 1989 року відділом ЗАГС Кам'янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис № 979. Від шлюбу дітей не мають. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні характери та різні погляди на життя. Жити разом не можуть. В березні 2013 року припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Чоловік більше часу перебуває на заробітках за кордоном. Сім'я існує формально. Миритися не бажає. Спору про поділ майна не має. Просить позов задовольнити, справу розглянути у її відсутності.. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 1989 року. Від шлюбу дітей не мають. Тривалий час сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Позивачка\~\~на розірванні\~\~шлюбу наполягає, так як не бажає проживати з відповідачем, оскільки мають різні погляди на життя та різні характери. Вважає, що шлюб існує формально, миритися не бажає. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, про що подав суду заяву. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.\~\~\~Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON] є недоцільним. Майнового спору не має.\~ Відповідно до ч.3\~ст.56 СК України\~кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 жовтня 2006року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №554, мотивуючи тим, що вони з жовтня 2013року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, з'ясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14 жовтня 2006року, від шлюбу є діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачкою. Сторони з жовтня 2013року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, з'ясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 107. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання відносини не склалися, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, до суду не з'явився, відзив на позов не подав. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 107. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved