Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] особи підприємця [PERSON], за участю третьої особи: Харківського центру зайнятості про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації у державній службі зайнятості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 09 листопада 2010 року між нею і фізичною особою підприємцем [PERSON] був укладений [PERSON] договір, який зареєстрований у Горлівському районному центрі зайнятості Донецької області 16 листопада 2010 року за № 05071001882, про що зроблений відповідний запис у її трудову книжку за № 9. Таким чином з 16 листопада 2010 року по 31 липня 2014 року вона працювала медсестрою у фізичної особи підприємця [PERSON] З 01 серпня 2014 року відповідач припинив свою діяльність та припинив виплачувати їй заробітну плату у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області. У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області вона була змушена тимчасово переселитися до м. Харкова, у звязку з чим, провести дії щодо розірвання [PERSON] договору та зняття з реєстрації [PERSON] договору за місцем його реєстрації в Горлівському районному центрі зайнятості Донецької області у неї, а ні у її роботодавця не має можливості. Просить суд припинити [PERSON] договір від 09 листопада 2010 року, який укладено між [PERSON] особою підприємцем [PERSON] та нею [PERSON], який зареєстрований 16 листопада 2010 року в Горлівському районному центрі зайнятості Донецької області за № 05071001882. А також зобовязати Харківський центр зайнятості до здійснення дій, спрямованих на зняття з реєстрації [PERSON] договору від 16 листопада 2010 року зареєстрованого Горлівським районним центром зайнятості Донецької області за № 05071001882 [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Разом з позовною заявою надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 3). Відповідач фізична особа підприємець [PERSON], у судове засідання не зявився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» У відповідності до п.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме». Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження. При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача. Також необхідно зважати на те, що норми ч.9 ст. 74 ЦПК України мають бути застосовані щодо кожного із судових засідань.» Оголошення у пресі Газеті « Донбасс» про виклик до судового засідання відповідача [PERSON] особу підприємця [PERSON] було опубліковано у Газеті « Донбасс» від 04 грудня 2015 року ( а.с. 30) і тому з 04 грудня 2015 року відповідач [PERSON] особа підприємець [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач фізична особа підприємець [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Харківський міський центр зайнятості до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 грудня 2015 до суду надійшло Клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти зняття з реєстрації [PERSON] договору не заперечує. (а.с. 28). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] особи підприємця [PERSON], за участю третьої особи: Харківського центру зайнятості, про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації у державній службі зайнятості підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Згідно ст. 43 Конституції України „Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У відповідності до ст. 21 ч.1 КЗпП України „ [PERSON] договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до п.6 ч.1 ст. 24 КЗпП України «[PERSON] договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обовязковим - при укладені трудового договору з фізичною особою.» Як встановлено у судовому засідання та вбачається матеріалів справи, що 09 листопада 2010 року між [PERSON] і фізичною особою підприємцем [PERSON] був укладений [PERSON] договір, який зареєстрований у Горлівському районному центрі зайнятості Донецької області 16 листопада 2010 року за № 05071001882, про що зроблений відповідний запис у її трудову книжку за № 9 ( а.с. 4-5). Згідно ст. 24-1 КЗпП України вказаний трудовий договір № 05071001882 від 16 листопада 2010 року було зареєстровано в Горлівському міському центрі зайнятості Донецької області. Як встановлено в судовому засіданні з 01 серпня 2014 року фізична особа - підприємець [PERSON] припинив свою трудову діяльність, а тому і сплату [PERSON] заробітної плати. Встановити місце знаходження відповідача на теперішній час не є можливим. Згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України, працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижні до цього. Внаслідок того, що місце знаходження роботодавця на теперішній час не відоме, позивач не може розірвати укладений безстроково трудовий договір, а тому і працевлаштуватися на законних підставах. Згідно ст. 43 Конституції України „Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мінюсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого переконання, що право [PERSON] на працю, на оплату праці, та здійснення обов»язкових соціальних внесків, порушено відповідачем, який не звільняє її у встановленому законом порядку і вона позбавлена можливості у встановленому законом порядку розірвати укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] договір, її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved