Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, надав заяву про визнання позовних вимог, в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 27). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 3, 4). Згідно наданої довідки КЖРЕП м. Чугуєва, Харківської області № 985 від 26.05.2015р. неповнолітні діти мешкають з матір'ю (а.с. 5). [PERSON] з грудня 2014 року знаходиться на обліку в УСЗН Чугуївського міськвиконкому та отримує щомісячну одноразову допомогу при народження 2-х дітей та допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, про що свідчить довідка УСЗН № 1735 від 25.05.2015р. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою за місцем мешкання, позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працездатний, відсутні відомості про наявність осіб, які б перебували на його утриманні. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який на даний час не працює, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інформації про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище дітей та позивача, яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років з 1 січня 2015 року становить 1032 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частині з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved