Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 09.11.2010 р. даний шлюб було розірвано. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 20.05.2016 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошові сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивач зазначила, що на даний час розмір аліментів, який був визначений рішенням суду значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які сплачує відповідач, в умовах збільшення рівня цін, не достатньо для матеріального утримання дитини, що ставить [PERSON] в скрутне матеріальне становище. У даний час позивач не працює, однак знаходиться у пошуках офіційного працевлаштування. Неповнолітня дитини [PERSON] навчається у Барському коледжі транспорту і будівництва, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку, тощо. У зв`язку з чим просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 600 грн. щомісячно до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13.08.2020 р. дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.11.2010 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13.) За час перебування у шлюбу, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Летківською сільською радою Тростянецького району Вінницької області (а.с.11). 12.11.2010р. Виконавчим комітетом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстрів актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07.11.2017 р. (а.с. 10). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 20.05.2016р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно з індексацією відповідно до закону з 04.04.2015 р., та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист видано 06.06.2016 р. (а.с. 8). Відповідно до відомостей Форми ОК-5, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у [PERSON] відсутні доходи за травень-грудень 2019 р. (а.с.4,5). У відповідності з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки, суд приймає до уваги, що дитина проживає з позивачем і фактично тягар її утримання лежить на [PERSON] . Також суд враховує ту обставину, що [PERSON] навчається у Барському коледжі транспорту та будівництва та потребує додаткового матеріального забезпечення, і дані докази відповідачем не спростовані та останнім визнані. Тому, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] і суд вважає за можливе стягнути їх у новому розмірі в твердій грошовій сумі - 2 000 грн., як про те просить позивач, а тому позов підлягає задоволенню. Так, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, аліменти на утримання дитини у новому розмірі слід стягувати від дня набрання чинності даним рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved