Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (догляду), укладеного між нею та відповідачем 08.12.2004 року та посвідченого державним нотаріусом Камянець-Подільської державної нотаріальної контори. і зареєстрованого в реєстрі за № 2-1856. Позивачка, уточнивши та обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що вона була власником квартири [ADDRESS]. Хмельницької області. У грудні 2004 року вона уклала з [PERSON] договір довічного утримання. Даний договір нотаріально посвідчений. За умов спірного договору вона передала свою квартиру у власність [PERSON], а остання взяла на себе зобовязання надавати їй догляд у вигляді безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі , забезпечити триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), надавати побутові послуги (прибирання, ремонт квартири, прання постільної білизни - один раз на 14 днів), послуги перукарні, ремонт побутової техніки, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі, виданих лікарями рецептів. Вартість матеріального забезпечення сторонами визначена, на момент укладення договору, в розмірі 250,00 грн. на місяць. Спочатку [PERSON] дійсно виконувала свої зобов»язання, згідно укладеного договору та щомісячно сплачувала суму грошей, яка на протязі останніх років збільшувалась, навідувала її, виконувала роботи щодо прибирання, прання та прасування, а також приносила продукти харчування та готувала їжу, а згодом, після 2014 році у неї виникли проблеми зі здоров»ям, а саме - з правою ногою, яка була пізніше ампутована. З того часу відповідачка перестала виконувати свої обов»язки належним чином, лише сплачувала їй по 200,00 грн. щомісячно, тому вона, за власний рахунок, купувала собі продукти харчування, ліки, повернула відповідачці кошти за поїздку до м.Хмельницького і весь час вона самостійно оплачує квартиру та сплачує комунальні послуги досьогодні. З кінця 2016 року відповідачка перестала її навідувати і давати кошти, тому вона змушена була навчатись обходити себе самостійно та звертатися до сторонніх осіб (сусідів, знайомих) за матеріальною підтримкою та допомогою. Оскільки відповідачка протягом тривалого часу не виконує свої обов»язки по договору довічного утримання та не має бажання їх виконувати надалі, ставить неправомірні вимоги щодо її майна та висловлювала бажання забрати її до себе, а вона зараз, як ніколи, потребує постійного належного догляду, подальшого лікування, у зв»язку із ампутацією ноги та інших супутніх хвороб, тому просить розірвати договір довічного утримання. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання (догляду) та визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]»янець- Подільському. Заперечуючи позов [PERSON] та обгрунтовуючи позовні вимоги зустрічного позову, відповідачка вказує, що 08.12.2004 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Відповідно до п.2.1. цього договору вона зобов»язувалась надавати позивачці щомісячне матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке було оцінено ними в розмірі 250,00 грн. За умовами спірного договору [PERSON] передала їй свою квартиру у власність, а вона взяла на себе зобовязання надавати їй догляд у вигляді безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі , забезпечити триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), надавати побутові послуги (прибирання, ремонт квартири, прання постільної білизни - один раз на 14 днів), послуги перукарні, ремонт побутової техніки, забезпечити належними лікувальними засобами на підставі, виданих лікарями рецептів. Вона, дійсно увесь час добросовісно виконувала свої обов»язки, згідно договору, а саме: сплачувала гроші, навідувала її, виконувала роботу щодо прибирання, прання, прасування, готувала їжу, приносила продукти харчування. По взаємній домовленості з [PERSON], починаючи з січня 2008 року сума грошових коштів збільшилась до 550,00 грн, з січня 2009 року до 700,00 грн, з січня 2010 року - до 750,00 грн., з січня 2012 року по грудень 2016 року розмір грошового забезпечення складав 1000,00 грн. В грудні 2016 року [PERSON] поставила вимогу про щомісячну виплату їй у сумі 1500,00 грн., яку вона не смогла виплачувати, оскільки розмір її пенсії складав 1763,68 грн., і не тому, що не хотіла, а тому, що не могла. Таким чином, договір довічного утримання став для неї невигідним, поскільки сума належна до сплати за договором довічного утримання була збільшена настільки, що внаслідок виплати збільшеної суми, вона як набувач, втратила вигоду, на одержання якої могла розраховувати при укладенні договору. Таким чином, причиною розірвання договору є не неналежне виконання або невиконання набувачем обов»язків за договором, а втрата вигоди , на одержання якої вона могла розраховувати за договором, а саме, за наявності підстав, що мають істотне значення. Тому, вважає, що суд може залишити за нею, як за набувачем, право власності на майно, з урахуванням тривалості часу, протягом якого вона належно виконувала свої обов»язки за договором. По її підрахункам, починаючи з 08 грудня 2004 року по 31 грудня 2016 року вона сплатила [PERSON] 102250,00 грн. Вартість квартири, яка була їй передана, складає 32175,00 грн. Таким чином, з врахуванням внесених коштів та тривалості часу, протягом якого вона належно виконувала свої обов»язки за договором довічного утримання, вона набула право власності на квартиру [ADDRESS]»янець-Подільському, про що і просить суд. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в суді підтримали позовні вимоги [PERSON]. Н.Я. і просять суд їх задовольнити, в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання з підстав втрати вигоди і неможливістю його подальшого виконання та залишити за набувачем право власності на майно просять відмовити, оскільки договір довічного утримання підлягає скасуванню, у зв»язку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в суді позов не визнали та просили в ньому відмовити, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити, оскільки вважають, що [PERSON] належним чином і добросовісно, на протязі 12 років, виконувала свої обов»язки по догляду за [PERSON]Я, у зв»язку із виконанням, укладеного договору довічного утримання. Заслухавши представників позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та зустрічних позовних вимог, суд встановив наступне. Частиною 1 статті 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України - договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача . Між [PERSON] та [PERSON] 08 грудня 2004 року було укладено договір довічного утримання (догляду). Даний договір посвідчений державним нотаріусом Камянець-Подільської [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2-1856. Відповідно до умов, укладеного між сторонами договору, відчужувач, тобто [PERSON], передала набувачу [PERSON] у власність належну їй квартиру [ADDRESS]»янець-Подільський , при цьому, взяла на себе зобовязання: надавати їй догляд у вигляді безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі , забезпечити позивачку триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), надавати побутові послуги (прибирання, ремонт квартири, прання постільної білизни - один раз на 14 днів), послуги перукарні, ремонт побутової техніки, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі, виданих лікарями рецептів. Вартість матеріального забезпечення за домовленістю сторін визначена в сумі 250,00 грн. Щомісячно, що підтверджується копією укладеного договору. Згідно ст. 748 Цивільного кодексу України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Частиною 4 статті 334 даної норми права передбачено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. [PERSON] , 15.07.2015 року, перереєструвала право власності на нерухоме майно - квартиру, яка належала на праві власноті [PERSON], на своє ім»я, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.07.2015 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS]»янець-Подільський за [PERSON]. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду : на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини або на вимогу набувача. Встановлено, що з 2004 року по 2014 рік [PERSON] добросовісно виконувала свої зобов»язання, згідно укладеного договору та щомісячно сплачувала позивачці грошові кошти в сумі 250,00 грн., яка на протязі останніх років збільшувалась, навідувала [PERSON], виконувала роботи щодо прибирання, прання та прасування, а також приносила продукти харчування та готувала їжу, а з 2014 року , взяті на себе зобовязання , відповідач перестала виконувати належним чином, а з грудня 2016 року, взагалі припинила їх виконувати, а саме: з часу ампутації правої ноги у позивачки відповідачка перестала виконувати свої обов»язки належним чином, лише сплачувала їй грошові кошти щомісячно, яка час від часу збільшувалась, тому позивачка, самостійно, за свої особисті кошти, купувала собі продукти харчування, ліки, оплачувала квартиру та комунальні послуги, повернула відповідачці кошти за поїздку до м.Хмельницького. З кінця 2016 року відповідачка перестала її навідувати і давати кошти, тому вона змушена була навчатись обходити себе самостійно та звертатися до сторонніх осіб (сусідів, знайомих) за матеріальною підтримкою та іншою допомогою. Усі ці факти та доводи позивача, на підтвердження заявлених вимог, підтверджуються поясненнями свідків у суді [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]Є, [PERSON], копіями розрахункових книжок на ім»я [PERSON] з 2014 року по 2016 рік, довідкою МСЕК за № АВ 0385460 інваліда першої групи , епікризом із Історії хвороби № 25534, медичною картою амбулаторного хворого з клініки мікрохірургії ока, рахунком-фактурою № СФ-000515 від 04.11.2010 року на суму 9900,00 грн. за систему кардіостимулятора, випискою з медичної карти від 03.11.2014 року і не були спростовані у суді будь-якими іншими доказами з боку відповідачки, яка частково сама не заперечила, що з кінця 2016 року припинила виконувати свої обов»язки по договору довічного утримання і що з 2014 року вона надавала лише матеріальну допомогу, а усі інші умови договору не виконувала. Тому, на думку суду, оскільки відповідачка протягом тривалого часу не виконує свої обов»язки по договору довічного утримання та не надає ніяких коштів, а [PERSON], за станом свого здоров»я та каліцтва, потребує постійного, належного, стороннього догляду, тому договір довічного утримання може бути розірваним з підстав неналежного його виконання. Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору, у зв»язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов»язки за договором. Суд не може прийняти доводи [PERSON], викладені у її зустрічному позові про розірвання договору довічного утримання , з підстав того, що договір довічного утримання став для неї невигідним, по-скільки сума належна до сплати за договором довічного утримання була збільшена [PERSON] настільки, що внаслідок виплати збільшеної суми, вона як набувач, втратила вигоду, на одержання якої могла розраховувати при укладенні вказаного договору і тому, причиною розірвання договору є не неналежне виконання або невиконання набувачем обов»язків за договором, а втрата вигоди, на одержання якої вона могла розраховувати за договором, а саме, за наявності підстав, що мають істотне значення. Вказані аргументи, наведені [PERSON], відповідно до ст. 81 ЦПК України, не доведені в суді належними, допустимими та достовірними доказами і такими доказами не можуть бути копії квитанцій Приватбанку та два різних текста з розрахунками та цифрами, написані різним почерком, надані суду [PERSON] Будь-яких інших доказів належного виконання своїх обов»язків за договором або неможливістю його подальшого виконання з підстав, що мають істотне значення, суду не надано і в процесі слухання справи судом не здобуто. Крім того, вказані аргументи і доводи [PERSON], що по її підрахункам, починаючи з 08 грудня 2004 року по 31 грудня 2016 року, вона сплатила [PERSON] 102250,00 грн., тобто повну вартість квартири (32175,00 грн) і тому, набула право власності на квартиру [ADDRESS]»янець-Подільському, внаслідок розірвання договору не з її вини, є необгрунтованими і не також не доведеними в суді. Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду), у зв»язку із невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов»язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Аналіз наведених доказів вказує на те, що позивачем доведено обставини, які підтверджують неналежне виконання та невиконання відповідачем зобов»язань за договором довічного утримання, оскільки ініціатором розірвання договору довічного утримання була відчужувачка з підстав неналежного виконання, а потім невиконання набувачем своїх обов»язків і при цьому, наявність вини набувача значення не має , і набувач вправі в будь-який час розірвати договір незалежно від мотивації обставин, а витрати, зроблені набувачем щодо утримання майна, йому, в цьому випадку, не вішкодовуються, а відтак суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON],розірвати договір довічного утримання, підлягає задоволенню, а вимоги [PERSON] по зустрічному позову розірвати договір довічного утримання та визнати право власності за набувачем,. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved