Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником вказаного вище будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.\~Разом з\~нею в\~цьому будинку\~був зареєстрований\~її син\~ [PERSON] ,\~але з\~11.11.2000\~року він\~фактично не\~проживає за\~адресою його\~реєстрації,\~а починаючи\~з березня\~2015\~року він\~проживає разом\~з дружиною\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт\~не проживання\~відповідача підтверджується\~актом від\~17.07.2019\~року,\~складеного комісією\~у складі\~голови самоорганізації\~населення №5\~Прилуцького мікрорайону\~та інших\~осіб. Ніякої участі у веденні господарства за весь указаний час він не приймає та матеріальної допомоги на утримання позивачки та будинку не надає. [PERSON] залишив житло і виселився з будинку за власним бажанням, не проживає в ньому більше шести місяців, а тому у відповідності до ст.71, 72 ЖК України має бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, крім того, реєстрація його в будинку позивачки перешкоджає їй в отриманні від держави соціальної допомоги, тому вона і змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте завчасно подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.16). Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно (а.с.21, 22). У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13059598 від 19.11.2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-3931, видане 19.11.2013 року державним нотаріусом Прилуцької міської держнотконтори Чернігівської області Домашено Л.А. (а.с.5). Згідно з довідкою №б/н від 06.08.2019 року, виданою відділом адміністративних послуг Прилуцької міської ради Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), що також підтверджується копією домової книги (а.с.6). Відповідно до\~акту №1205,\~складеного комісією\~у складі\~голови самоорганізації\~населення №5\~Прилуцького мікрорайону\~та інших\~осіб від 17.07.2019 року, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не проживає вже майже 20 років (а.с.7). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 150 Житлового кодексу України\~передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1 ст.317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Відповідно до ст.7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~від 11.12.2003 року №1382-VII401 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою. За таких обставин, у зв`язку з тим, що відповідач з 11.11.2000 року за власним бажанням не проживає за адресою:\~ [ADDRESS] , і своїми діями\~створює перешкоди позивачці у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, то суд беззаперечно вважає відповідача таким, що втратив право користування зазначеним вище будинком. На підставі ст.150 ЖК України, ст.316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» \~від 11.12.2003 року №1382-VII401,

Outcome: approved