Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та ним, зареєстрований 11 листопада 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 336, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом останнього року відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, постійно виявляє до неї неповагу, вчиняє сварки - усе це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вини відповідача. Подружні відносини не підтримуються з липня 2014 року. Спору про спільне сумісне майно подружжя не має. Зазначила, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам, як її так і дитини. У попередньому судовому засіданні позивачка - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов, шлюб розірвати, також зазначила, що примирення не можливе, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище [PERSON] Відповідач у попередньому судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що строк на примирення не потрібен, шлюбно-сімейні відносини між ними не відновити. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позивних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини, приходить до такого. Положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 того ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 11 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 11 листопада 2011 року, актовий запис № 336 ( а.с. 4). Сторони у шлюбі мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції від 17 травня 2013 року, актовий запис № 447 (а.с.5). У відповідності до довідки виконавчого комітету Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 19 жовтня 2015 року № 786, [PERSON], 1985 року народження зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON], [INFO] року, який фактично без реєстрації проживає з 06.03.2014 року по даний час за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 8). 23 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). Причинами подання позову [PERSON] стали: не надання належної матеріальної підтримки позивачці, не приймання участі у вихованні дитини, не піклування відповідачем про створення нормальних сімейних стосунків з нею, а також постійне виявлення до неї неповаги, постійні сварки. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, та повністю погодився з обґрунтуванням позовної заяви. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Щодо посилань позивачки про залишення шлюбного прізвища - « [PERSON]», то суд зазначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). На час розгляду даної справи, майнового спору сторони не мають. Стосовно обов'язку утримувати дитину - батьком, то позивачка в позові зазначила, що звернулася до суду з відповідним позовом. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і докумекнтально підтверджені судові витрати. Судові витрати у вигляді судового збору стягнути з відповідача на користь позивачки, які понесені нею і документально підтвердженні у сумі 487 грн. 20 коп. а.с. (1). На підставі наведеного та ст. ст. 110 - 114 СК України,

Outcome: approved