Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради про припинення права власності на житловий будинок. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2016р. визнано за позивачем, в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] А,Т., права та обовязки забудовника на спадкове майно, а саме на незавершене будівництво житлового будинку №144 по вулиці Степана Тимошенка в місті Вінниці. Земельна ділянка площею 0,0406 за цією ж адресою належить позивачу на праві приватної власності. В травні 2017 року позивач звернулася в прозорий офіс Вінницької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок №144 по вулиці Степана Тимошенка в місті Вінниці, однак їй було відмовлено на тій підставі, що не припинено право власності на житловий будинок, що знаходився на вищевказаній земельній ділянці громадянки [PERSON], яка померла, у звязку зі несенням старого будинку. Як зазначає позивач, житловий будинок літера «А» по вулиці Якіра ([PERSON]) у м. Вінниці зруйнований та фактично не існує, в звязку із його знесенням, проте право власності на вказаний будинок, зареєстроване за померлою [PERSON], не припинено, що позбавляє можливості позивача зареєструвати право власності на незавершене будівництво житлового будинку №144 по вулиці Степана Тимошенка в місті Вінниці в порядку спадкування після смерті чоловіка. З огляду на наведене позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила припинити право власності на зруйнований будинок літера «А», в звязку із його знесенням, який був розташований в місті Вінниці, по вулиці Якіра під номером 144, що належав громадянці [PERSON], яка померла 27 квітня 2000 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що задоволення позовних вимог не вирішить проблеми позивача, однак оскільки суд вирішує справи в межах позовних вимог, а також враховуючи те, що будинок літера «А» по вулиці Якіра під номером 144 у м. Вінниці дійсно знесено, що відповідно до ст. 346 ЦК України є підставою для припинення права власності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Відповідно до статті 54 ЦПК України для надання пояснень в судове засідання викликався представник Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації». Представник КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що за матеріалами інвентаризаційної справи №23002 на домоволодіння №144 по вулиці Якіра у місті Вінниці житловий будинок літера «А» знесено, а збудований будинок літера «Б» розміщений на іншій частині земельної ділянки. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] на праві приватної власності належало 100% домоволодіння, яке знаходиться в місті Вінниці по вулиці Якіра за №100а, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будову №2132 від 20 липня 1982 року, яке видано Вінницьким управлінням житлового господарства згідно рішення виконкому Замостянської районної ради народних депутатів №231 від 14.07.1976р. (а.с. 15) З акту прийняття індивідуального домоволодіння в експлуатацію слідує, що будівництво вищезазначеного будинку розпочато 1969 року та закінчено в 1976 році, будинок одноетажний, складається з кімнат 1, кухні 1, житловою площею 19.6 кв.м., підсобка 13,3 кв.м. Загальна площа будови 32,9 кв.м, наружні розміри 3,85 х 8,93. (а.с. 48) З експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку садибного типу (квартири) літера «А» по вулиці Якіра №144 у м. Вінниці вбачається, що загальна площа по літері «А» складала 28,7 кв.м., з яких кухня 7,1 кв.м., коридор 9.8 кв.м., кімната 11,8 кв.м. (а.с. 50) Рішенням виконкому Замостянської районної ради народних депутатів №267 від 12.08.1987р. «Про надання дозволу громадянці [PERSON] на спорудження нового житлового будинку замість існуючого старого, непридатного для проживання» вирішено дозволити спорудити новий одноквартирний житловий будинок гр. [PERSON] по вул. Якіра, 132, зобовязано [PERSON] погодити місце та одержати проект забудови в управлінні головного архітектора міста, встановлено строк закінчення спорудження нового житлового будинку до 1992 року та після закінчення будівництва нового житлового будинку старий будинок переобладнати під сарай. (а.с. 49) З інвентаризаційної справи №23002 на домоволодіння №144 по вулиці Якіра у місті Вінниці вбачається, що будинку №132 було присвоєно №144. (а.с. 56, 57) Зі вказаної інвентаризаційної справи також вбачається, що у 1989 році на земельній ділянці за адресою: м. Вінниця, вул. Якіра, 144 було споруджено житловий будинок літера «Б». При цьому, на схематичному плані будівельного кварталу м. Вінниці по будинковолодінню №144 по вулиці Степана Тимошенка міститься примітка про те, що «житловий будинок літ. «А» знесено». (а.с. 51) Представник КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що за матеріалами інвентаризаційної справи №23002 на домоволодіння №144 по вулиці Якіра у місті Вінниці житловий будинок літера «А» знесено, а збудований будинок літера «Б» розміщений на іншій частині земельної ділянки. 27 квітня 2000 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії АМ №098695 від 28.04.2000р. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу від 16.12.1986р., [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, після укладення якого [PERSON] змінила прізвище на «Баран». (а.с. 64) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2003р., виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна [PERSON] є чоловік [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 500 простих іменних акцій ВАТ «Вінницягаз». (а.с. 66) Отже, [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв, проте свідоцтво про право власності на будинок не отримав. 03 липня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом серії 1-АМ №321923, виданим 06 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ВМУЮ у Вінницькій області. (а.с. 70) 28 жовтня 2015 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №865/2015 до майна померлого 03.07.2015р. [PERSON] (а.с. 67-75) Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулася дружина померлого [PERSON]. (а.с. 68) Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори від 03.02.2016р. №282/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 03 липня 2015 року [PERSON] на житловий будинок під №144, який розташований в місті Вінниці, по вулиці Якіра. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину слугувало те, що [PERSON] не може представити правовстановлюючі документи на новостворене майно на імя [PERSON], так як вони у неї відсутні. (а.с. 74) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року у справі №127/4802/16-ц визнано за [PERSON] в порядку спадкування права та обовязки забудовника на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], а саме на незавершене будівництво житлового будинку №144 по вулиці Степана Тимошенка в місті Вінниці. Вказаним судом рішенням встановлено наступне: «Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок під номером 144 (сто сорок чотири), який розташований в місті Вінниці, по вулиці Якіра нині [PERSON], який належав [PERSON]. [PERSON] померла 27 квітня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-АМ № 098695, виданим 28 квітня 2000 року відділом державної реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що зроблено відповідний за №1269. Спадкоємцем за законом на житловий будинок під номером 144 по вулиці Якіра, після смерті [PERSON], був її чоловік, [PERSON], який прийняв спадщину після смерті своєї дружини, але не оформив своїх спадкових прав. Судом установлено, що спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] залишилася дружина [PERSON], оскільки єдиний син спадкодавця, [PERSON], помер 10 серпня 2001 року, про що зроблено запис №2205 в книзі актів про смерть 13 серпня 2001 року». Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Поряд з цим судом встановлено та вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 08.06.2017р., позивачу [PERSON], на підставі рішення Вінницької міської ради від 26.05.2017р. на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0406 га, кадастровий номер 0510100000:01:028:0135, яка розташована у місті Вінниці по вулиці Степана Тимошенка, земельна ділянка 144. (а.с. 54) Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.09.2017р. №2215 присвоєно адресу житловому будинку по вулиці Степана Тимошенка земельна ділянка 144 гр. [PERSON], розташованому на земельній ділянці площею 0,0406, кадастровий номер 0510100000:01:028:0135 м. Вінниця, вулиця Степана Тимошенка, 144. (а.с. 14) Таким чином, судом встановлено, що на земельній ділянці №144, яка розташована у місті Вінниці по вулиці Степана Тимошенка в 1976 році був збудований житловий будинок садибного типу літера «А» площею 28,7 кв.м., який відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будову №2132 від 20 липня 1982 року, яке видано Вінницьким управлінням житлового господарства згідно рішення виконкому Замостянської районної ради народних депутатів №231 від 14.07.1976р. на праві приватної власності належав [PERSON], яка померла 27 квітня 2000 року. Однак, в подальшому зазначений будинок літера «А» було знесено, у звязку з його непридатністю для проживання та у 1989 році на земельній ділянці за адресою: м. Вінниця, вул. Якіра, 144, на підставі рішенням виконкому Замостянської районної ради народних депутатів №267 від 12.08.1987р. «Про надання дозволу громадянці [PERSON] на спорудження нового житлового будинку замість існуючого старого, непридатного для проживання», було споруджено новий житловий будинок літера «Б». При цьому, право власності на будинок літера «А», незважаючи на його знесення, не припинено та зареєстровано за [PERSON], яка померла 27 квітня 2000 року, що в тому числі підтверджується листом КП «Вінницьке МБТІ» від 20.07.2017р. №45-73. (а.с. 16) Як зазначає позивач та її представник в позовній заяві та в судовому засіданні, реєстрація права власності на зруйнований та знесений будинок за померлою особою, позбавляє можливості позивача зареєструвати право власності на незавершене будівництво житлового будинку №144 по вулиці Степана Тимошенка в місті Вінниці в порядку спадкування після смерті чоловіка. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною другою статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено зокрема, припинення дії, яка порушує право та припинення правовідношення. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Згідно з пунктом 3 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Положеннями статей 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини першої та другої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими статті 212 ЦПК України з врахуванням положень статей 57-66 ЦПК України. Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності та врахувавши, що позивач являється спадкоємцем свого чоловіка [PERSON], який в свою чергу прийняв спадщину після смерті [PERSON], а також врахувавши те, що належний [PERSON] будинок літера «А», за адресою: м. Вінниця, вул. С. Тимошенка, 144 було знесено, а право власності на вказаний будинок не припинено, що позбавляє можливості позивача зареєструвати право власності на незавершене будівництво житлового будинку №144 по вулиці Степана Тимошенка в місті Вінниці в порядку спадкування після смерті чоловіка, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи характер спірних правовідносин суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved