Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Після уточнення, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21 листопада 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Вказаний шлюб розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.07.2013 року. Дітей від даного шлюбу позивачка та відповідач не мають. Після укладання шлюбу та до його розірвання сторони проживали у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS]. За час проживання у шлюбі сторони набули майно - гараж [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Чорнобилець» вартість якого складає 60000,00 грн. та автомобіль «Ford-Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого на цей час складає 120000,00 грн. При цьому гараж був придбаний за особисті кошти позивачки, які вона брала в борг у липні 2007 року у [PERSON] в сумі 15000грн. та у [PERSON] в сумі 45000грн. Ці кошти передавались їй в борг особисто, відповідач [PERSON] згоди на їх отримання та на участь у їх поверненні не надавав. Повернула позивачка вказані кошти також особисто. Автомобілем користувався та користується відповідач, реєстрація автомобіля здійснена на ім'я відповідача. Гаражем сторони користувались спільно, але після розірвання шлюбу відповідач забрав ключі від гаража та перешкоджає позивачці у користуванні ним. [PERSON] вважає, що гараж [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Чорнобилець» є її особистою приватною власністю, як набутий за час шлюбу з відповідачем, але за її особисті кошти. Автомобіль «Ford-Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Оскільки автомобіль неможливо розділити в натурі, [PERSON] просить присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль в сумі 60000грн. та визнати гараж [NUMBER] в ГБК «Чорнобилець» її особистою приватною власністю. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Після уточнення в обгрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 21.11.2009р. перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час перебування у шлюбі вони придбали майно - автомобіль «Ford-Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та гараж [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Чорнобилець», [PERSON] вважає, що зазначене майно придбане виключно за його особисті кошти, не є спільною сумісною власністю з відповідачем та не підлягає поділу з тих підстав, що він є інвалідом II групи війни та ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС, має відповідні пільги. У 2008 році він звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФ Київського району м. Харкова. Постановою від 05.06. 2009 року суд забов'язав УПФ Київського району м. Харкова провести перерахунок державної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2010р. постанова суду першої інстанції від 05.06.2009р. залишена без змін. Упродовж 2010-2011 років УПФ Київського району м. Харкова проводило нарахування позивачу коштів відповідно до рішення суду. Отримані кошти він вирішив витратити на придбання автомобілю та гаражу. 25.08.2011р. [PERSON] оформив у ВАТ «Завод ім.Фрунзе» рахунок на придбання автомобіля «Ford Fusion» за 119300грн. Кошти за автомобіль були перераховані з рахунку позивача у ПАТ «КБ «ПриватБанк». Оскільки автомобіль придбаний [PERSON], хоча і в період шлюбу з [PERSON], однак виключно за його власні кошти, нараховані, як інваліду Чорнобильської катастрофи, за період 2008р., вважає автомобіль своєю особистою власністю. З наміром придбати автомобіль [PERSON] також мав намір купити гараж. 26. 08.2011р. він зняв с особистого рахунку у ПАТ «КБ «ПриватБанк» 49947грн. і придбав у [PERSON] гаражний бокс [NUMBER] у ГБК «Чорнобилець». 02.09.2011р. був оформлений акт передачі гаражного боксу. [PERSON] є членом ГБК «Чорнобилець», право власності на цей гаражний бокс за ним не зареєстровано, оскільки відсутні відповідні документи. Оскільки гаражний бокс куплений позивачем без оформлення права власності і виключно за власні кошти, вважає, що він не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає розподілу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в судовому засідання позов [PERSON] підтримав, пояснивши, що спірне майно придбано сторонами в період шлюбу, просив позов [PERSON] задовольнити повністю. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував, надав суду письмові заперечення. Свої позовні вимоги він підтримав, пославшись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Представник [PERSON] також заперечував проти основного позову і підтримав зустрічний позов в повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки за основним позовом, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивачка за основним позовом [PERSON] з 21 листопада 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб був розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.07.2013р. (а.с.66) [PERSON] зазначила в позові, що під час шлюбу сторони придбали гараж [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Чорнобилець» вартість якого складає 60000,00 грн. та автомобіль «Ford-Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого на цей час складає 120000,00 грн. З копії договору [NUMBER] (без дати) на експлуатацію гаражу з легких залізобетонних конструкцій, вбачається, що голова ГБК «Чорнобилець» Якубович Ю.Е. та володільці гаражу [PERSON] та [PERSON] уклали договір на охорону та експлуатацію гаражу (а.с.3) Відповідно до ст.182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державний реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Позивачка [PERSON] не надала суду доказів державної реєстрації гаражного боксу [NUMBER] в ГБК «Чорнобилець». З наданих [PERSON] копій боргових розписок (а.с.74,75) вбачається, що вона брала гроші на придбання гаражу, але доказів, що гараж дійсно був придбаний та саме за суму, вказану в розписках, позивачка не надала. Також суду не надано договору купівлі-продажу гаражу. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що грошові кошти, взяті у борг, [PERSON] витратила на придбання гаражного боксу [NUMBER] в ГБК «Чорнобилець». Також [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна, а саме - гаражного боксу [NUMBER] - 60000грн., та автомобіля «Ford-Fusion», 2011 року випуску, 120000грн. - на час розгляду справи. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв'язку з їх недоведеністю. З досліджених судом письмових доказів до зустрічного позову вбачається наступне: З копії повторного посвідчення серії [NUMBER] від 13.02.2012р. вбачається, що [PERSON] є інвалідом війни 2-ї групи безстроково. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданому ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків, вбачається, що автомобіль «Ford-Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на ім'я [PERSON] З наданої позивачем за зустрічним позовом копії постанови Київського районного суду м.Харкова від 05.06.2009р. вбачається, що [PERSON] проведений перерахунок державної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2010р. постанова Київського районного суду м.Харкова від 05.06.2009р. залишена без змін. (а.с.29-32) З Довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії № 2219 від 10.07.2013р. вбачається, що [PERSON] в липні 2011р. було виплачено 51621грн.92коп., а в серпні 2011 року -156335грн.03коп. (а.с.28) 25.08.2011р. на ім'я [PERSON] був виписаний рахунок № 3иФ-0121990 на автомобіль «Ford-Fusion» (а.с.24), 23.08.2011р. з його особового рахунку в ПАТ «КБ«Приватбанк» 23.08.2011р. було перераховано 156 335грн.03коп. (а.с.26 звор.). Відповідно до витратної накладної № ЗиФ-305315 від 30.08.2011р. - [PERSON] отримав автомобіль «Ford-Fusion», [NUMBER] вартістю 119300грн. (а.с.23-24). Аналізуючи вищевказані письмові докази суд вважає доведеним, що хоча автомобіль «Ford-Fusion», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний сторонами під час шлюбу, але на кошти, які належали [PERSON] особисто. Відповідно до ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України - особистою приватною власністю дружини , чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст.61 Сімейного Кодексу України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.71 Сімейного Кодексу України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст.190 ЦК України - майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до п.п.22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Відповідно до ст.212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 15, 60,209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.57,61,71,72 Сімейного Кодексу України, ст.190 ЦК України, суд -

Outcome: approved