Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, вона є власником вказаного житлового будинку. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку з 2014 року зареєстрований, але без поважних причин не проживає її брат [PERSON] Добровільно знятися з реєстраційного обліку він відмовляється, залишається зареєстрованим в належному їй будинку, чим створює перешкоди по володінню, користуванню та розпорядженню її власністю, тобто порушує законне право власності на житло. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати: 704,80 грн. грн. сплаченого нею, при зверненні до суду, судового збору та 1200 грн. витрат по оплаті юридичної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, відзивів чи клопотань від нього до суду не надходило. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є колишньою сусідкою позивачки та відповідача. Їх батьки проживали по - сусідству. Їй відомо, що [PERSON] по [ADDRESS] не проживає і ніколи не проживав. Позивачка приписала брата за своєю адресою на прохання батька, для того щоб останній зміг отримувати субсидію. Їй відомо, що [PERSON] успадкував після смерті батька будинок по [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки, проживають поряд. Брат позивачки ніколи не жив за адресою: вул. Терновецька, 4, вона ніколи взагалі його не бачила. Конфліктів між [PERSON] та [PERSON] ніколи не бачила і не чула. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 01.11.2004 р. належить домоволодіння по [ADDRESS] (а. с. 6), а також на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.03.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - земельна ділянка за вищевказаною адресою ( а.с.5). Згідно довідки про склад сім»ї з місця реєстрації Управління адміністративних послуг Роменської міської ради за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до довідки квартального комітету № 19 виконавчого комітету Роменської міської ради [PERSON] дійсно зареєстрований [ADDRESS], але на даний час з 27.09.2014 року не проживає (а. с. 9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] з 10 липня 2017 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], а також земельні ділянки за вказаною адресою (а. с. 10 - 11). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований, але фактично не проживає з моменту реєстрації її брат - відповідач [PERSON], хоча в його власності знаходиться будинок в м. Ромни, в якому він має можливість зареєструватися. Відповідач [PERSON] не є членом сім»ї позивача [PERSON], якій належить право власності на спірний будинок, оскільки не був пов»язаний з нею спільним побутом, а тому, на підставі ч.2 ст.406 ЦК України, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 734/387/15-ц від 15 травня 2017 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з положенням ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв»язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ст. 138 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Позивач [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги від 23 лютого 2018 року з адвокатом Менько Д.Д., право на зайняття адвокатською діяльністю якого підтверджується відповідним свідоцтвом (а. с.15). Згідно квитанції № 34 від 23 лютого 2018 року адвокатом Менько Д.Д. отримано 1200 грн. від [PERSON] за надання правових послуг за підготовку матеріалів та складання позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (а. с. 16, 17, 18). Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу адвоката слід задовольнити в розмірі 1200 грн., з врахуванням задоволених позовних вимог.

Outcome: approved