Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є власниками квартири [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2009 року. Проте, у вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає більше ніж три роки [PERSON] . Реєстрація відповідача в даній квартирі чинить позивачці перешкоди в розпорядженні своєю власністю, крім того призводить до додаткових витрат за комунальні послуги, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. До суду 28.02.2020 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 04.03.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвала суду про залишення позову без руху від 04.03.2020 року неодноразово надсилалася на адресу позивачки, зазначеної у позові, недоліки позову позивачкою були усунуті 08.02.2021 року. З 01.02.2021 року по 19.02.2021 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці. Заяву щодо виправлення недоліків суддя отримала 22.02.2021 року. Ухвалою суду від 25.02.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 15.03.2021 року. У підготовче засідання призначене на 15.03.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 19.04.2021 року. У підготовче засідання призначене на 19.04.2021 року [PERSON] не з`явилася, 19.04.2021 року надала суду заяву про виклик свідків. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань та відзиву на позов суду не надав. Ухвалою суду від 19.04.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.05.2021 року. Також ухвалою суду від 19.04.2021 року викликано у судове засідання у якості свідка - [PERSON] . У судове засідання призначене на 26.05.2021 року з`явилася представник [PERSON] - адвокат Скорохватова Н.Є., яка позов підтримала, просила задовольнити та зазначила, що [PERSON] спірна квартира належить з 18.10.1994 року. З 13.06.2008 року в квартирі також зареєстрований [PERSON] , але останній на протязі трьох років в квартирі не проживає, виїхав за кордон, його речей в квартирі не має. 13.11.2019 року відповідач надав довіреність [PERSON] , яка є його матір`ю, з метою зняття його з реєстрації у спірній квартирі, але вона не може без його особистої присутності не може здійснити дії щодо зняття з реєстрації. Також просила суд викликати у судове засідання для допита у якості свідка [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, по справі оголошено перерву до 25.06.2021 року. У судове засідання призначене на 25.06.2021 року з`явилася представник [PERSON] - адвокат Скорохватова Н.Є., наполягала на допиті у якості свідка [PERSON] . У судовому засіданні були надані пояснення свідком [PERSON] щодо обставин по даній справі. По справі оголошено перерву до 29.06.2021 року. У судове засідання призначене на 29.06.2021 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 05.07.2021 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2009 року по справі №2-8863/09, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5). Також в спірній квартирі з 13.06.2008 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] (а.с.6). В позові зазначено, що відповідач в квартирі не проживає на протязі більше ніж три роки, виїхав за кордон до Чехії, його місце проживання позивачці не відомо. Факт не проживання [PERSON] в спірній квартирі з жовтня 2016 року підтверджується Актом обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , складеному 10.02.2020 року співробітниками ОСББ «Клубний будинок «Гермес», в якому зазначено, що при огляді спірної квартири ніякого одягу та особистих речей [PERSON] не виявлено, зі слів [PERSON] , останній в квартирі не мешкає з жовтня 2016 року(а.с.23) і поясненнями свідка [PERSON] , наданими у судовому засіданні 25.06.2021 року. Також в матеріалах справи міститься копія довіреності від 13.11.2019 року, якою [PERSON] уповноважив свою маму [PERSON] зняти його з реєстраційного обліку ха місцем проживання: [ADDRESS] , а також щодо реєстрації його за новою відповідною адресою (а.с.32зв.). У судове засідання з`явилася свідок [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] є її вином, а позивачка [PERSON] є її рідною сестрою. Вони (вона, її чоловік та син) у 2008 році приїхали до м.Одеси, проживали та були зареєстровані у її спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] . У 2009 році вони купили своє власне житло за адресою: [ADDRESS] , та переїхали туди жити. У 2016 році син поїхав навчатися у Чехію, в Україну в останнє він приїжджав у січні 2018 року, на теперішній час він там працює та проживає, повертатися не планує. У 2019 році сестра підняла питання про зняття сина з реєстрації, вона виписалася, а син надав на її ім`я довіреність, але без його присутності зняття реєстрації не передбачено. Він не проти зняття його з реєстрації зі спірної квартири, вона зареєструє його за своєю адресою. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із Постановою ВСУ від 16.11.2016 р у справі №6-709цс16, згідно з положеннями ст.391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При цьому судом встановлено, що відповідач не є власником спірної квартири. Відповідно до частини першої 383 ЦПК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до частини четвертої 156 ЖК України, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також 405 ЦК України, згідно якої,члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачки створює їм перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад трьох років. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі [ADDRESS] з 2016 року, речей відповідача в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Outcome: approved