Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 січня 2008 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від зазначеного шлюбу вони мають сина - [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, втратили взаємний інтерес один до одного та повагу. Відповідач немає ніякої відповідальності перед сім'єю. З часу розірвання шлюбу дитина залишилась мешкати із нею. У період з 2015 року по 31.12.2017 року вона має намір організувати поїздку дитини за кордон для тимчасового відпочинку, організації навчання та відвідування екскурсій. Для отримання документів на право виїзду за кордон необхідна згода батьків. Водночас, на її звернення щодо явки до нотаріуса у визначений час для вирішення питання про надання згоди відповідач не з'явився. Тому вона просить суд дати згоду на право виїзду дитини за межі України за кордон та виготовлення відповідних проїзних документів. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує та просить його задовольнити. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради - у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить винести рішення з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно абз.2 ч. 3 ст. 313 ЦК України\~\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15 січня 2008 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.10). Від зазначеного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Відповідно ч.2,3 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно матеріалів справи, судом було встановлено, що з часу розірвання шлюбу дитина залишилась мешкати з позивачем. На даний час у період з 2015 року по 31.12.2017 року позивач має намір організувати поїздку дитини за кордон для тимчасового відпочинку, організації навчання та відвідування екскурсій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до п.2 ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57,\~\~передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, той факт, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а сам виїзд дитини за кордон не порушує прав відповідача, як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах дитини, відповідач визнає позов в повному обсязі, тому суд вважає за необхідне надати [PERSON] дозвіл на право виїзду дитини за межі України за кордон та виготовлення відповідних проїзних документів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved