Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила: - визнати легковий автомобіль Chery Elara A21, реєстраційний номер [NUMBER] та земельну ділянку, розташовану за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а, її та [PERSON] сумісним майном; - визнати за нею право власності на ? частку легкового автомобіля Chery Elara A21, реєстраційний номер [NUMBER], та ? частку земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а; - поділити легковий автомобіль Chery Elara A21, реєстраційний номер [NUMBER], наступним чином: виділити позивачу в натурі вказаний легковий автомобіль, а відповідачу грошову компенсацію в сумі 58700 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 30 квітня 2007 року вона знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], вони мешкали як чоловік та дружина, мали єдиний сімейний бюджет. 19 жовтня 2007 року за сумісні кошти придбали легковий автомобіль CHERY ELARA А21, реєстраційний номер [NUMBER]. Цей автомобіль придбали у кредит, тобто суму 76400 грн. отримали як кредитні кошти у ВАТ «Державний ощадний банк України». Згідно договору застави предметом застави був саме придбаний автомобіль. По договору поруки поручителем по договору була позивачка. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Майно, що є об'єктом права сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу України. 29 квітня 2008 року позивачка та [PERSON] зареєстрували шлюб, та протягом семи років сплачували кредит за рахунок сумісних коштів. Ринкова вартість вказаного автомобіля на теперішній час становить 117500 грн. Крім того, після реєстрації шлюбу на ім'я [PERSON] була оформлена земельна ділянка, розташована за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вулиця Кірова, будинок 8 «а», ринкова вартість якої на теперішній час становить 45000 грн. 13 лютого 2014 року Краснолиманський міський суд Донецької області ухвалив рішення, яким шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 04 липня 2016 року помер [PERSON], Після його смерті залишилося спадкове майно, яке документально оформлено на ім'я померлого та складається з легкового автомобілю CHERY ELARA A21, реєстраційний номер [NUMBER], і земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вулиця Кірова, 8 «а». Спадкоємицею за законом є його рідна мати - відповідачка [PERSON], яка звернулася до Краснолиманської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, та відмовляється визнавати права позивачки на вказане майно, тому остання вимушена звернутися до суду з цим позовом. Посилається на положення ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 365 ЦК України, як на підставу виділення їй в натурі легкового автомобіля. В судове засідання позивач не зявилася, проте уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в суді(а.с.52, том 1). Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначила, що її син, [PERSON] працював водієм у [PERSON], однією сімю з останньою до укладення з нею шлюбу не жив, а мешкав з іншою жінкою на імя [PERSON]. Автомобіль CHERY ELARA A21 придбав у кредит, а з січня 2012 року до погашення кредиту щомісячні платежі по вказаному кредиту сплачувала за сина відповідачка та її чоловік [PERSON]. Також заперечувала проти визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а, оскільки вказана земельна ділянка була приватизована її сином, а отже не є спільною сумісною власністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що з 2003 року знайому з позивачкою, оскільки працювала на останню. З 2007 року свідок прибирала у будинках позивачки, в т.ч. у будинку, що розташований в с. Щурове Лиманського району Донецької області, де позивачка мешкала разом з [PERSON], якого свідок знала, як чоловіка позивачки. Свідок повідомила, що часто буваючи у будинку вона бачила, що [PERSON] та [PERSON] разом вирішували побутові питання, разом їздили до м. Донецьк, де у позивачки була квартира, разом робили закупки. Також свідок допомагала родині, коли до них приходили гості, накривала на стіл. При цьому бачила, що [PERSON] ніде не працював, завжди був з дружиною, як чоловік був вимогливий. До офіційного укладення шлюбу вони мешкали разом однією родиною приблизно 1 рік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що позивачку знає близько 25 років, працювала на неї. [PERSON] потрібен був третій водій, у звязку із чим в квітні 2007 року взяли [PERSON] Він возив позивачку, а через декілька місяців вони почали жити разом в с. Щурове. З того часу [PERSON] перестав працювати, мешкав в будинку позивачки, як хазяїн. Свідок щоденно бувала в будинку позивачки, оскільки приносила останній виторг, бачила, як жила родина. Автомобіль Chery [PERSON] вирішила придбати, коли вже мешкала разом з [PERSON], а свідок деякий час за дорученням позивачки сплачувала платежі за кредитом. Крім того, свідок зазначила, що до стосунків з позивачкою [PERSON] мешкав з жінкою на імя [PERSON], яка привезла його речі та викинула їх біля будинку позивачки, коли дізналася, що він почав жити зі [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що приблизно з 1996-1997 року є подругою позивачки, добре знала її чоловіка [PERSON], а також його мати [PERSON] [PERSON] свідок узнала напередодні 1 травня 2007 року, коли [PERSON] представила його, як чоловіка, з яким вона мешкала та будувала стосунки. Після цього вони завжди мешкали разом, вели спільний побут, разом купували речі. Через рік [PERSON] була свідком на весіллі останніх. Свідок повідомила суду, що автомобіль Chery позивачка придбала в її присутності в автомобільному салоні в м. Краматорськ. Після цього періодично позичала гроші для сплати кредитних внесків за вказаний автомобіль. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Під час судового розгляду встановлено, що з квітня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, що підтверджується поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні. 23.10.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 1803-07(а.с.11-21,том1), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 76400 гривень на 84 місяці для здійснення оплати за автомобіль Chery Elara A21 за договором купівлі-продажу № 32 від 19.10.2007 року. З метою виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір застави майна № 1803-07(а.с. 22-29,том 1), за яким предметом застави був автомобіль Chery Elara A21. Крім того, за договором поруки від 23.10.2007 року № 1803-07(а.с. 30-32, том 1) [PERSON] виступила поручителем та взяла на себе зобовязання відповідати перед Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» по зобовязаннях [PERSON] за кредитним договором від 23.10.2007 року № 1803-07. Виплати за вказаним кредитним договором [PERSON] здійснював з 28.11.2007 року по 23.10.2013 року(а.с. 143-146, том 1). Станом на 13.03.2017 року вартість легкового автомобіля Chery Elara A21, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], складає 117900 гривень(а.с. 146-187, том 1). [PERSON] та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб між ними 29.04.2008 року (а.с. 7, том 1). 06.04.2009 року на підставі рішення Дробишевської селищної ради від 28.11.2008 року № 5/24-342 «Про затвердження проектів по землеустрою відносно відводу земельних ділянок громадянам у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства із земель житлової та суспільної забудови Дробишевської селищної ради» [PERSON] отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані за адресою: вул. Кірова, 8-а, смт. Дробишеве, м. Красний Лиман Донецької області площею 0,0779 га та 0,1368 га (а.с.92-93, том 1). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.02.2014 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано(а.с. 8-9, том 1). 04.07.2016 року [PERSON] помер(а.с.126,127, том 1). Єдиною спадкоємицею, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після помелого [PERSON], є [PERSON]П.(а.с. 64, том 1). Ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з позицією Верховного Суду України, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.(Постанова судової палати у цивільних справах ВСУ від 16.12.2015 року по справі № 6-2641цс15). Так, судом встановлено, що в період з квітня 2007 року по лютий 2014 року [PERSON] 2 місяці працював у Дитячому санаторії «Лісний» (з 01.04.2007 року по 02.06.2007 року), 6 місяців 10 днів перебував на обліку в Краснолиманському міському центрі зайнятості в 2007 році та 5 місяців 15 днів - у 2008 році. В інший час у вказаний період [PERSON] працевлаштований не був(а.с. 91, том1), в той час, як [PERSON] в період з квітня 2007 року по лютий 2014 року мала постійний заробіток(а.с.244-245, том 1). Враховуючи викладене, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо визнання легкового автомобіля Chery Elara A21, реєстраційний номер [NUMBER] спільним сумісним майном позивачки та [PERSON] та визнання права власності позивачки на ? частку вказаного автомобіля, оскільки вказане майно було придбано [PERSON] під час проживання однією сімю зі [PERSON], кредит на його придбання виплачувався за їх спільні кошти та більша його частина під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Водночас, суд бере до уваги, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Так, земельні ділянки, одержані [PERSON] за час шлюбу на підставі рішення Дробишевської селищної ради від 28.11.2008 року № 5/24-342 були його приватною власністю, а отже суд вважає вимоги позивача про визнання земельної ділянки, розташованої за адресою: Краснолиманський район, селище Дробишеве, вул. Кірова, 8а, її та [PERSON] сумісним майном, а також про визнання за нею права власності на ? частку вказаної ділянки безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Звертаючись з вимогою про поділ легкового автомобіля Chery Elara A21, реєстраційний номер [NUMBER], позивачка, посилаючись на положення ст.ст. 364 та 365 ЦК України просила суд виділити їй в натурі вказаний легковий автомобіль, а відповідачу грошову компенсацію в сумі 58700 грн. При цьому посилалася на те, що вона на відміну від відповідачки має право на керування транспортним засобом(а.с.94, том1), а також має змогу внести вартість ? частини автомобіля на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Судом встановлено, що відповідачка заперечує проти позбавлення її права власності на автомобіль Chery Elara A21 та сплати їй компенсації, зазначивши, що цей автомобіль є памяттю про померлого сина. Згідно зі ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Проте, попри заявлений намір внести гроші на депозитний рахунок суду та наявність такої можливості протягом тривалого розгляду справи в суді, позивачка так і не внесла вартість ? частини автомобіля Chery Elara A21 на депозитний рахунок суду. За таких обставин суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивачки про поділ вказаного легкового автомобіля. Враховуючи викладене,

Outcome: partial