Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з нього в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 4 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також 2000 грн витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, проживає окремо, інших дітей та непрацездатних батьків немає. Оскільки позивач сама не має можливості забезпечити дітей усім необхідним, зокрема одягом, продуктами харчування. засобами гігієни, відвідування гуртків, оплату лікування у разі потреби, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. 14 червня 2021 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить позов задовольнити частково та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 2400 грн (по 1200 грн на кожну дитину) та стягнути на користь відповідача судові витрати, зазначивши, що дійсно під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти, місце проживання яких на даний час не визначено. Відповідач також несе витрати на утримання дітей, зокрема купує речі першої необхідності. Крім того діти достатньо часто приїжджають до нього, разом проводять час. Таким чином батько бере активну участь у вихованні дітей. а тому доводи позивача щодо даних обставин не відповідають дійсності. Також відповідач категорично заперечує проти заявленого розміру аліментів в сумі 2000 грн на кожну дитину, так як ні власного нерухомого майна, ні транспортного засобу він немає, на даний час проживає в сільській місцевості, де знайти роботу нема можливості. Окрім того відповідач є інвалідом ІІ групи з захворюваністю інсулінозалежний діабет, а відтак для підтримання стану свого здоров`я йому також необхідні кошти. Згідний на сплату аліментів в розмірі по 1200 грн на кожну дитину, що пропонував позивачу, проте вона з невідомих причин укласти відповідний договір відмовилась. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу просить відмовити через безпідставність та не доведеність. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, згідно поданої заяви заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи з наступного. Як убачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 червня 2006 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , та [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 2009 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , та [PERSON] . У відповідності до довідки № 503, виданої виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради 15 квітня 2021 року та акту обстеження житлово-побутових умов проживання гр. [PERSON] проживає в [ADDRESS] . До складу її сімї входять діти: [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2009 р.н. та батько [PERSON] , 1963 р.н. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 липня 2021 року ? 2510,00 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоров`я відповідача, їх неповнолітніх дітей, тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно. За вказаних обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 12 травня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам закону, інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 908,00 гривень судового збору. Окрім того, статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 р.). За вказаних обставин склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Встановлено, що позивачем, представником позивача , відповідачем та представником відповідача не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а тому у стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: partial