Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що шлюб із відповідачем було укладено 08.05.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №183. Подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] . До 2019 року вели спільне господарство та намагалися будувати міцні сімейні відносини. Однак останнім часом не можуть, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально не допомагає, внаслідок чого позивач не має можливості повноцінно утримувати дитину. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, задовольнити позов та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надавав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано шлюб, актовий запис №183. Згідно свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис 598. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що їх з відповідачем спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, не пов`язані спільним побутом, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] , збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору та задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на підставі ст. 141 ЦПК України, ст.ст.6-9 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved