Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 28.07.1984 р. по30.12.2003 р. Відповідачу по справі належала квартира в будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 24.06.1994 р. На час укладання договору довічного утримання квартира складалася з 2-х жилих кімнат: № 4, пл. 12,4 кв.м., № 3, пл. 17,5 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м., кухні № 5, пл. 7,6 кв.м., коридору № 2, пл. 2,8 кв.м., коридору № 1, пл. 1,2 кв.м., веранди І, пл. 3,5 кв.м., загальною площею 45,0 кв.м. Перекриття та стіни в спірній квартирі були дерев'яні, що підтверджується ксерокопією технічного паспорту від 02.03.1993 р. За час сумісного проживання, тобто за 1994-2003 р., сторони, за рахунок спільних коштів подружжя, без належних на то дозволів, побудували до існуючої на той час квартири: прибудову «а», житлову прибудову «А1 -1», прибудови «а2», «а3», веранду «а4», гараж «З», сарай «Г», погріб «п/г». Таким чином, спірна квартира стала складатися з 4-х кімнат житловою площею 67.3 кв.м., у тому числі: житлова кімната № 3, пл., 21,3 кв.м., № 4, пл. 15,0 кв.м., № 6, пл. 12,8 кв.м., № 8, пл. 18,2 кв.м., кухні № 2, пл. 16,9 кв.м., вбиральня № 10, пл. 1,6 кв.м., № 9, пл. 1.7 кв.м., ванна кімната №11, пл. 5,9 кв.м., коридор, площею 38,8 кв.м., веранда І, пл. 8,7 кв.м. Загальна площа квартири стала складати 139,2 кв.м. Однак законними приміщеннями в квартирі залишилися тільки кімнати № 6, пл. 12,8 кв.м. та № 8, пл. 18,2 кв.м., останні приміщення є самочинно побудованими та переобладнаними, які на даний час не прийняті в експлуатацію. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2012 року за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частину квартири в будинку [ADDRESS]. Останнім часом між сторонами стали виникати суперечки щодо права власності на спірну квартиру. Поділити спірну квартиру не має можливості, оскільки в ній присутні самочинно здійсненні переобладнання та побудовані споруди без дозволів державних органів. Ввести самочинно побудовані споруди в експлуатацію [PERSON] не має можливості, тому як для введення господарських споруд, які знаходяться поруч з квартирою, необхідно мати документи на земельну ділянку. А щоб отримати в користування земельну ділянку, спочатку необхідно перевезти спірну квартиру у будинок садибного типу. При проведенні дій щодо переведення квартири у будинок садибного типу [PERSON] звернулася до [PERSON] з заявою про надання згоди на такі дії, однак відповіді від нього не отримала. Звернувшись до державних органів із заявою щодо переведення спірної квартири у будинок садибного типу, отримала відмову, в зв'язку з тим, що не було надано згоди [PERSON], тому як спірна квартира перебуває у спільній частковій власності. Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] вважає що є підстави для припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину спірної квартири зі сплатою на його користь вартості 1/2 частини спірної квартири, оскільки спірне майно є неподільним. Тому просить припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], з виплатою на його користь вартості 1/2 частини спірної квартири в розмірі 71750 гривень, визнавши право власності на вищезазначену частку в квартирі за [PERSON] та відшкодувати судові витрати. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. Свої вимоги мотивує тим, що перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 28.07.1984 р. по30.12.2003 р. Йому належала квартира в будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 24.06.1994 р., яку він отримав від своєї рідної бабусі [PERSON] На час укладання договору довічного утримання квартира складалася з 2-х жилих кімнат: № 4, пл. 12,4 кв.м., № 3, пл. 17,5 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м., кухні № 5, пл. 7,6 кв.м., коридору № 2, пл. 2.8 кв.м., коридору № 1, пл. 1,2 кв.м., веранди І, пл. 3,5 кв.м., загальною площею 45,0 кв.м. Перекриття та стіни в спірній квартирі були дерев'яні, що підтверджується ксерокопією технічного паспорту від 02.03.1993 р. За час сумісного проживання, тобто за 1994-2003 р. сторони, за рахунок спільних коштів подружжя, без належних на то дозволів, побудували до існуючої на той час квартири: прибудову «а», житлову прибудову «А1 -1», прибудови «а2», «а3», веранду «а4», гараж «З», сарай «Г», погріб «п/г». Таким чином, спірна квартира стала складатися з 4-х кімнат житловою площею 67,3 кв.м., у тому числі: житлова кімната № 3, пл., 21,3 кв.м., № 4, пл. 15,0 кв.м., № 6, пл. 12,8 кв.м., № 8, пл. 18,2 кв.м., кухні № 2, пл. 16,9 кв.м., вбиральня № 10, пл. 1,6 кв.м., № 9, пл. 1,7 кв.м., ванна кімната № 11, пл. 5,9 кв.м., коридор, площею 38,8 кв.м., веранда І, пл. 8,7 кв.м. Загальна площа квартири стала складати 139,2 кв.м. Однак прийнятими в експлуатацію приміщеннями в квартирі залишилися тільки кімнати № 6, пл. 12,8 кв.м. та № 8, пл. 18,2 кв.м., останні приміщення є самочинно побудованими та переобладнаними, які на даний час не прийняті в експлуатацію. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2012 року за відповідачкою було визнано право власності на 1/2 частину квартири в будинку [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що спірна квартира перебуває у спільній частковій власності, то згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, але [PERSON] активно перешкоджає [PERSON] володінні житлом. Він не може користуватися своєю власністю як передбачено чинним законодавство. Спочатку між сторонами була досягнута домовленість про проведення дій щодо введення в експлуатацію самочинно побудованих споруд, в зв'язку з чим [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність, щоб вона змогла представляти його інтереси в державних органах з питань узаконення самочинно побудованих споруд та прибудов, але в зв'язку з тим що вона почала застосовувати заходи щодо позбавлення [PERSON] житла взагалі, останній скасував дану довіреність. Поділити спірну квартиру не має можливості, оскільки в ній присутні самочинно здійсненні переобладнання та побудовані споруди без дозволів державних органів. Ввести самочинно побудовані споруди в експлуатацію не має можливості, тому як для введення господарських споруд, які знаходяться поруч з квартирою, необхідно мати документи на земельну ділянку. А щоб отримати в користування земельну ділянку, спочатку необхідно перевезти спірну квартиру у будинок садибного типу. При проведенні дій щодо переведення квартири у будинок садибного типу [PERSON] звернулася до [PERSON] з заявою про надання згоди на такі дії, однак останній був не згоден в зв'язку з її неправомірними діями, адже спірна квартира перебуває у спільній частковій власності і згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] вважаю що є підстави для припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину спірної квартири зі сплатою на іі користь вартості 1/2 частини спірної квартири, оскільки спірне майно є неподільним. Тому просить припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з виплатою на її користь вартості 1/2 частини спірної квартири в розмірі 71750 гривень, визнавши право власності на вищезазначену частку в квартирі за [PERSON] та відшкодувати судові витрати. [PERSON] в судовому засіданні просила її позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. [PERSON] в судовому засіданні просив його позовні вимоги задовольнити, в задоволенні первісного позову відмовити. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.07.1984 р. по30.12.2003 р. [PERSON] по справі належала квартира в будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 24.06.1994 р., яку він отримав від своєї рідної бабусі [PERSON] На час укладання договору довічного утримання квартира складалася з 2-х жилих кімнат: № 4, пл. 12,4 кв.м., № 3, пл. 17,5 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м., кухні № 5, пл. 7,6 кв.м., коридору № 2, пл. 2,8 кв.м., коридору № 1, пл. 1,2 кв.м., веранди І, пл. 3,5 кв.м., загальною площею 45,0 кв.м. Перекриття та стіни в спірній квартирі були дерев'яні, що підтверджується ксерокопією технічного паспорту від 02.03.1993 р. За час сумісного проживання, тобто за 1994-2003 р.р., сторони, за рахунок спільних коштів подружжя, без належних на то дозволів, побудували до існуючої на той час квартири: прибудову «а», житлову прибудову «А1-1», прибудови «а2», «а3», веранду «а4», гараж «З», сарай «Г», погріб «п/г». Таким чином, спірна квартира стала складатися з 4-х кімнат житловою площею 67.3 кв.м., у тому числі: житлова кімната № 3, пл., 21,3 кв.м., № 4, пл. 15,0 кв.м., № 6, пл. 12,8 кв.м., № 8, пл. 18,2 кв.м., кухні № 2, пл. 16,9 кв.м., вбиральня № 10, пл. 1,6 кв.м., № 9, пл. 1.7 кв.м., ванна кімната №11, пл. 5,9 кв.м., коридор, площею 38,8 кв.м., веранда І, пл. 8,7 кв.м. Загальна площа квартири стала складати 139,2 кв.м., що підтверджується ксерокопією технічного паспорту від 07.05.2009 р. Однак законними приміщеннями в квартирі залишилися тільки кімнати № 6, пл. 12,8 кв.м. та № 8, пл. 18,2 кв.м., останні приміщення є самочинно побудованими та переобладнаними, які на даний час не прийняті в експлуатацію. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2012 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири в будинку [ADDRESS]. Дане рішення було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно і мені КП «СМБТІ» 17.09.2012 р. був виданий витяг про державну реєстрацію прав на спірну квартиру. Спочатку між сторонами була досягнута домовленість про проведення дій щодо введення в експлуатацію самочинно побудованих споруд, в зв'язку з чим [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність, щоб остання змогла представляти його інтереси в державних органах з питань узаконення самочинно побудованих споруд та прибудов, однак в подальшому відмінив цю довіреність. Останнім часом між сторонами по справі стали виникати суперечки щодо права власності на спірну квартиру. Положеннями ч. 3. ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Поділити спірну квартиру сторони не маю можливості, оскільки в ній присутні самочинно здійсненні переобладнання та побудовані споруди без дозволів державних органів: Ввести самочинно побудовані споруди в експлуатацію не має можливості, тому як для введення господарських споруд, які знаходяться поруч з квартирою, необхідно мати документи на земельну ділянку. А щоб отримати в користування земельну ділянку, спочатку необхідно перевезти спірну квартиру у будинок садибного типу. При проведенні дій щодо переведення квартири у будинок садибного типу [PERSON] звернулася до відповідача по справі з заявою про надання згоди на такі дії, однак [PERSON] відмовився. Звернувшись до державних органів із заявою щодо переведення спірної квартири у будинок садибного типу, [PERSON] отримала відмову, в зв'язку з тим, що не було надано згоди [PERSON], тому як спірна квартира перебуває у спільній частковій власності і згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. [PERSON] звернулась з позовом до суду щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю зі сторони [PERSON] та надання їй згоди на переведення квартири у будинок садибного типу, щоб потім мати змогу узаконити самовільні прибудови, споруди та перепланування, а також здійснити поділ всього майна між співвласниками спірної квартири, але рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.10.2013 року їй було відмовлено в задоволенні позову за необґрунтованістю. Дане рішення було залишено в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 27.11.2013 р. Згідно положень ст. 365 ЦК України передбачені 4 самостійних, окремих одна від одної, підстави для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, а саме: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 58/13 від 20.12.2013 р., розподіл квартири з виділенням окремих ізольованих приміщень співвласникам квартири з урахуванням їх часток по 1/2 частині неможливий, так як мінімально необхідна площа для однокімнатної квартири повинна бути не менше 30,0 кв.м. (житлова кімната - 15,0 кв.м. + кухня -7,0 кв.м. + санвузол - 3,8 кв.м. + коридор і підсобні приміщення 4,2 кв.м.). Так як на 1/2 частину в квартирі припадає лише 15,5 кв.м. площі ((12,8 + 18,2):2), а мінімально необхідна площа для однієї квартири складає 30,0 кв.м., то до норми не вистачає по 14,5 кв.м. площі (30,0-15,5 кв.м.) кожному співвласнику, фактично половини. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства стовно реалізації права власності. Суд констатує, що обидві сторони вважали, що у них є аналогічні підстави для задоволення саме їх позовних вимог та відмові у задоволенні позовних вимог іншої сторони, обидві сторони не надали суду безсумнівних доказів тих обставин, що протилежна сторона має інше житло , яке можливо використовувати для постійного проживання, [PERSON] відкинув неодноразові пропозиції суду спільно з [PERSON] звернутись до відповідних органів стосовно узаконення самовільних побудов та визначення статусу земельної ділянки на якій розташоване спірне домоволодіння. Задовольняючи позовні вимоги будь-якої сторони суд фактично надає можливості іншій стороні судового спору узаконити та отримати у власність житлові та інші прибудови ( А-І, а, а-2, а-3, а-4, Г, З, п/г), які значно перевищують розмір спірної житлової побудови (29.9 кв. м. спірна площа та 139.2 кв.м площі з урахуванням самовільних побудов, в тому числі гаражу, погребу та ін..) та стати власником земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння, позбавивши іншу сторону , яка не має іншого місця для проживання права на житло, що на думку суду суперечить моральним засадам суспільства, порушує право іншої сторони на житло, оскільки сума компенсації внесена кожною із сторін в розмірі 71750 грн. ( а.с. 86, 119) на депозитний рахунок суду в порядку ч.2 ст. 365 ЦК України не дає можливості придбати будь-яке окреме житло в місті Суми. Виходячи з вищенаведеного на підставі вимог ч.2, ч.4 ст. 12 ЦК України суд вважає що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed