Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.1992 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] загальною площею 90,90 кв.м. шляхом укладення договору про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та [PERSON] (мати відповідача), [PERSON] (вітчим відповідача), [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої доньки. Оскільки, [PERSON] - вітчим відповідача, помер, його частину квартири успадкувала [PERSON] - мати відповідача. Таким чином, власником ? частини спірної квартири є [PERSON], власником ? частини є відповідач та власником ? частини даної квартири є донька сторін - [PERSON] Враховуючи, що позивач та відповідач не спілкуються, а також те, що [PERSON] іншого помешкання не має, остання просить суд, визнати за нею у порядку поділу майна, набутого за час шлюбу право власності на 1/8 частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і за відповідачем 1/8 частину вказаної квартири. Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач подав зустрічну позовну заяву, в якій посилається на те, що позивачка не була членом його сім'ї, а вказана позивачем вартість квартири в розмірі 367005,12 грн є завищеною, оскільки, [PERSON] - мати відповідача сплатила 183502,56 грн, а решту коштів сплатила Держава Україна, тому що [PERSON], як чорнобилець першої категорії мала пільгу при будівництві житла. До того ж, значна сума грошових коштів за квартиру була внесена [PERSON], яка продала свій власний будинок, який було отримано в спадок, а тому [PERSON] просить суд, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі та постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 45875,64 грн. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував. Представник відповідача за основним позовом в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив задовольнити позовні вимоги за зустрічною позовною заявою в повному обсязі. Також, представник відповідача - [PERSON] просив звернути увагу суд на той факт, що [PERSON] з 2004 року по 2008 рік проживала у батьків в м. Суми, а тому жодним чином не могла приймати участь в будівництві спірної квартири в 2006-2007 роках, тобто позивачка одноособово встановила «режим окремого проживання подружжя». 25.09.2014 року до суду надійшла заява від третьої особи - [PERSON], в якій остання з позовними вимогами не згодна, а тому просить в позові відмовити та справу розглядати без її участі. 21.11.2014 року через канцелярію суду надійшла заява від третьої особи - [PERSON], в якій остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між сторонами був укладений 11.09.1992 року (а.с.8). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.17). 10.07.2006 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки - [PERSON] було укладено договір про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» №281-М-1, відповідно до якого об'єктом інвестування є квартира, що знаходиться [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до п. 3 договору, вартість об'єкту інвестування (50%) складає 182937,31 грн (а.с.9). 18.07.2008 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки - [PERSON] було укладено додатковий договір до договору про фінансування будівництва житла за програмою «50х50» №281/М-1 від 10.07.2006 року (а.с.10). [PERSON] було сплачено 85000,00 грн на виконання умов договору про фінансування будівництва житла за програмою «50х50», що підтверджується квитанціями №45 від 19.07.2006 року, №61 від 18.09.2006 року, №9 від 11.06.2007 року (а.с.14-16). В матеріалах справи містяться заяви, з яких вбачається, що [PERSON] просить перенести строк виплати залишкової суми за квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з тим, що надання кредиту на підприємстві «УКРДОРТЕХНОЛОГІЯ», в якому працює відповідач, перенесено на інший квартал 2007 року (а.с.12-13). Відповідно до свідоцтва про право власності від 20.08.2008 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах на праві приватної власності (а.с.11). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.56). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст. 61 ЦК України, передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За загальним правилом, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, виходячи із рівності часток та за їх взаємною згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. В судовому засіданні представник відповідача за основним позовом звертав увагу суду на те, що основна частина грошових коштів за спірну квартиру була внесена матір'ю [PERSON], посилаючись на договір купівлі-продажу від 18.08.2004 року, відповідно до якого [PERSON] (мати відповідача) продала житловий будинок за ціною 8000,00 грн (а.с.59). Представником відповідача за основним позовом не було доведено факт, що кошти отримані від продажу спадкового майна третьої особи - [PERSON] були внесені в повному обсязі на придбання спірної квартири, та не надано жодних доказів. Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно з правовою позицією, зазначеною Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 року у справі № 6-79цс13, застосування якої в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом пояснив, що батько [PERSON] продав свій автомобіль за 900 доларів США та доклавши ще 100 доларів США віддав ці кошти [PERSON] на придбання квартири, що також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відповідачем за первісним позовом не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що на придбання спірної квартири ним були затрачені гроші, належні йому особисто. Оскільки, предметом спору є визнання право власності на 1/8 частину квартиру, а не поділ рухомих речей, які знаходяться в спірній квартирі, суд не бере до уваги акт про вивезення майна та надані до нього фотокопії. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ? частина спірної квартири була придбана [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і є спільною сумісною власністю подружжя. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, представником відповідача за основним позовом не доведено обгрунтованість стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми коштів в розмірі 45875,64 грн, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем за основним позовом компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved