Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якому просить видати обмежувальний припис на строк до 6 місяців яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: -Заборонити [PERSON] наближатися на 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та місця роботи за адресою: [ADDRESS] ); -Заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; -Заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці їй невідомому а також переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватись з [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є донькою заявниці та яка тривалий час чинить по відношенню до останньої домашнє насильство. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, поводить себе агресивно, та влаштовує за місцем їх спільного проживання скандали, ображає та принижує її. Під час сварок, [PERSON] погрожує фізичною розправою та застосовує психічне насильство, вчиняє умисні дії психологічного характеру, висловлюється на адресу заявниці нецензурною лайкою. У зв`язку з цим, [PERSON] неодноразово зверталась до органів Національної поліції за захистом. Незважаючи на неодноразове притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , погрози та психологічний тиск з боку [PERSON] на адресу заявниці не припинились, а навпаки посилились. Таким чином, заявниця вважає себе особою, що зазнала та продовжує зазнавати домашнього насильства, так, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо себе, заявниця просить застосувати до кривдника - [PERSON] обмежувальний припис у вигляді заборони наближатись на визначену відстань до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування та заборони вести листування,телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 02.07.2020 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду. В судове засідання заявник [PERSON] \~ не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, що відповідно до ч. 1\~ст. 350-5 ЦПК України\~не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за 24 години до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.\~Відповідно до ч. 1\~ст. 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті заявниці серії [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 15.06.2010. Як вбачається з постанов Фрунзенського районного суду м. Харкова, від 18 лютого 2020 року та від 08 травня 2020 року, [PERSON] двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства по відношенню до своєї матері [PERSON] з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заявниця стверджувала, що [PERSON] \~навіть після притягнення до адміністративної відповідальності продовжує застосовувати психологічне насильство щодо неї. Заявниця в заяві поданої до суду наголосила, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, поводить себе агресивно, та влаштовує за місцем їх спільного проживання скандали, ображає та принижує її. Під час сварок, [PERSON] погрожує фізичною розправою та застосовує психічне насильство, вчиняє умисні дії психологічного характеру, висловлюється на адресу заявниці нецензурною лайкою. Будь-яких інших доказів сторонами суду не надавалось. Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд виходить з наступного. Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. При цьому, психологічне насильство, саме на наявність якого посилається в заяві заявниця, - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Заявниця просить суд вжити заходів у вигляді видачі обмежувального припису. Пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26Закону\~України «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують. Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі та встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. РозділомIVглави13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Статтею 350-6 ЦПК України\~передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Частиною 2статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Частиною 3статті 26\~цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6\~ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. В даному випадку, заявниця посилається на обставини вчинення щодо неї психологічного насилля з боку заінтересованої особи та стверджує, що і після притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 2 КУпАП, з боку останньої погрози та психологічне насильство не припинились. Проте, будь-яких доказів наявності психологічного насильства відносно заявниці до теперішнього часу з боку заінтересованої особи не встановлено. Враховуючи те, що заявником не надано суду належних та достатніх доказів вчинення [PERSON] щодо [PERSON] домашнього насильства, а отже і не доведено, що [PERSON] є кривдником своєї матері. Також, заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно [PERSON] обмежувального припису. Встановивши, що у порушення вимог статті 81\~ЦПК України заявник не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів продовження вчинення домашнього насильства в сім`ї та ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із не вчиненням щодо останньої обмежувального припису, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed