Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з 25 листопада 2005 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння, що потягло за собою виникнення між ними суперечок та непорозумінь. Вказує, що відповідач не бажає розуміти сутності проблем в сім`ї, не приділяє належної уваги вихованню дітей. З жовтня 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Новачук Л.П., позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та строк для примирення не визначати. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подав до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову про розірвання шлюбу з [PERSON] . Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 листопада 2005 року , прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1949, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 31.07.2006 року, серії [NUMBER] від 11.12.2006 року та серії [NUMBER] від 13.02.2019 року. Судом встановлено, що сторони протягом останнього року сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння можуть негативно відобразитись на вихованні дитини. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з позивачем, спору щодо цього у сторін немає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхніх дітей. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved