Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.04.2011 року, позивачка [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] квартиру за [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. У 2014 році вона дізналася, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який у квартирі не проживає, що порушує права позивачки, як власника квартири. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте у позові просила розглянути його за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Проте від нього до суду надійшла заява про визнання позову та підтримання вимог про позбавлення його права користування житлом - [ADDRESS]. Також просив провести розгляд справи за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці, відповідно до договору купівлі-продажу від 15.04.2011 року, укладеному між продавцями - [PERSON], [PERSON] та покупцем - [PERSON], посвідченому державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори, належить квартира за [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], однак не мешкає там з часу продажу квартири. Відповідач був зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, як член сім'ї колишнього співвласника вказаної квартири - [PERSON] Зазначені обставини також підтверджуються витягом з державного реєстру правочинів від 15.04.2011 року [NUMBER], витягом про державну реєстрацію прав від 21.06.2011 року [NUMBER], технічним паспортом та домовою книгою на квартиру. Відповідно до листа Старосинявського РС УДМС України в Хмельницькій області від 26.12.2014 року №487 позивач [PERSON] зверталася до Старосинявського РС УДМС України в Хмельницькій області для вирішення питання про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись із відповідною заявою до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів її сім'ї. Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 5 листопада 2014 року по справі №6-158цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою. За таких обставин і відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст.319 ЦК України,

Outcome: approved