Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України із матір'ю без згоди батька та просить визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] - безпідставною. Дозволити їй без згоди батька [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі державного кордону України та на її в'їзд до Російської Федерації. Надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд та супроводу її батька - [PERSON] влітку на протязі 2014-2024 років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2009 року по 12 листопада 2012 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 29 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили 12 листопада 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. За рішенням суду, місце проживання доньки, після розірвання шлюбу, визначено з нею за адресою: [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Її родичі - тітка - [PERSON], мешкає у м. Таганрог Ростовської області Російської Федерації, її двоюрідний брат, який є хрещеним батьком її дитини - [PERSON], мешкає у м. Ростов Російської Федерації, двоюрідний брат- [PERSON], який мешкає в станиці Нококорсунська Тимошевського району Краснодарського краю Російської Федерації. Вона бажає , щоб її донька спілкувалася зі своєю бабусею та дядьками, які бажають допомагати їй оздоровитися, матеріально та які постійно мешкають в Ростовській області та Краснодарському краю Російської Федерації. З огляду на цю обставину, вона має намір влітку 2014 року та влітку на протязі 2015-2024 років, включно відвідувати разом з донькою своїх рідних в Російській Федерації та відпочивати. Такі подорожі матимуть значення для духовного та фізичного розвитку її доньки , оскільки , завдяки значній фінансовій допомозі, які надають її брати та тьотя, вона матиме можливість оздоровити доньку в морській кліматичній зоні. Але незважаючи на це, відповідач - [PERSON] безпідставно не дає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних аргументів щодо його відмови, він не наводить, просто ухиляється від зустрічей для вирішення питань про виїзд дитини. Вважає, що така позиція відповідача, шкодить інтересам неповнолітньої дитині. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просить задовольнити вимоги повністю. Послалася на обставини, викладені в позовній заяві та вказала, що відповідач від неї переховується, щоб не давати згоду на виїзд дитини за межі України. На даний час вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Антрацитівської міської ради Бєлякова М.О., яка діє на підставі довіреності, не заперечує проти задоволення вимог позивачки, оскільки вважає, що це насамперед стосується інтересів неповнолітньої дитини і робиться для її блага. Відповідач у судове засідання не з'явився, судом сповіщався про час та місце судового розгляду належним чином, тому суд розглядає справу згідно зі ст. 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. (а.с.20,23,24) 06 травня 2014 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачку, представника органу опіки та піклування Антрацитівської міської ради, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області (а.с.9). З відповідачем позивачка сумісно не проживає та шлюбні відносини розірвані відповідно до рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 29 жовтня 2012 року (а.с.10). Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На підставі п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до ч. 4. вищевказаних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій держві, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач в добровільному порядку нотаріально засвідченої довіреності на виїзд неповнолітньої доньки за межі України не надає, участі в вихованні дитини не приймає, а у позивачки виникла необхідність в виїзді за межі України з дитиною на відпочинок для оздоровлення , спілкування з рідними, та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Однак, суд задовольняє вимоги позивачки частково, а саме в частині позовних вимог щодо визнання відмови відповідача [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] - безпідставною, суд відмовляє в задоволення, в іншій частині задовольняє вимоги повністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial