Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] про припинення права спільної часткової власності і визнання права власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення виконавчого комітету Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 14 травня 1976 року № 36 [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 900 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. 30 липня 2009 року Ковельським міськрайонним судом було прийнято рішення по справі № 2-1196/09, яким визнано за нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 11/100 частини кожному житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд за вказаною адресою в порядку спадкування, а за [PERSON] 5/100 частини. За [PERSON] - третя особа, визнано 51/100 частини вказаного будинковолодіння. [INFO] року [PERSON] померла. 30 грудня 2014 року Ковельським міськрайонним судом ухвалено рішення, згідно якого визнано за [PERSON] право власності на 5/100 частини вказаного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Після ухвалення судом рішень, вони не мають можливості користуватись кожний своєю частиною житлового будинку, оскільки між ними склалися особисті неприязні стосунки. Частки кожного є незначними і не можуть бути виділеними в натурі, даний будинок є неподільний і його неможливо поділити без втрати цільового призначення. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутні, позовні вимоги визнають. Також відповідачами подано письмові розписки, про отримання грошових компенсацій за частки в житловому будинку. В судовому засідання третя особа - [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він та його померлий батько разом будували будинок без участі позивачки та відповідачів, а тому вважає, що він в цілому повинен належати йому, не навівши будь-яких доказів на підтвердження цього. Заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника можливо за наявності хоча б однієї із передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України підстав і таке припинення у всякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї і за умови попереднього внесення позивачем цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30 липня 2009 року позов третьої особи в даній справі задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 51/100 частину спірного житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [INFO] року батька - [PERSON] та після смерті [INFO] року матері - [PERSON]. Цим же рішенням визнано за позивачкою - [PERSON], відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 11/100 кожному частини вказаного будинку, а за [PERSON] - 5/100 частини цього будинку. Іншим рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року за відповідачем в цьому позові - [PERSON], визнано право власності на 5/100 спірного будинку в порядку спадкування після померлої [INFO] року [PERSON] Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень слідує, що [PERSON] (позивачка), відповідачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній частковій власності належить по 11/100 частин кожному, а відповідачу [PERSON] 5/100 частини. Судом встановлено також і це підтверджується відповідними розписками відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання ними позову та фактичного отримання кожним із них грошової компенсації за належну їм частку у спільній власності, виходячи із вартості майна, а тому суд в такому випадку, виходячи із засад розумності та справедливості вважає за можливе ухвалити рішення незважаючи на ту обставину, що позивачкою не були внесені кошти на депозитний рахунок суду. При цьому, суд не приймає до уваги твердження третьої особи про те, що будинок та господарські споруди належать йому так як він з батьком будували їх та була з останнім така домовленість. Задовольняючи позов, суд також виходить з того, що між сторонами склались відносини, які унеможливлюють спільне користування та володіння нерухомим майном, а припинення відповідачів права власності на частку майна не завдасть їм істотної шкоди, з врахуванням того, що останні мають інше окреме житло та отримали до ухвалення рішення грошову компенсацію за належну їм частку майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved