Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, в якій просить суд позбавити [PERSON] право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Позивачка вказує, що відповідач - [PERSON] є її сином та зареєстрований у зазначеній квартирі. Однак, як зазначає позивачка, з 1999року відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], його особисті речі у квартирі відсутні, спільне господарство не ведеться, житловою площею відповідач не цікавиться, жодних претензій з цього приводу не пред'являє, місце проживання відповідача не відоме. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS], однак фактично не проживає у ній, за комунальній послуги не сплачує, а позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує квартиру, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 04.09.2014року позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення в газеті «Одеські вісті» від 02 серпня 2014року. Представник третьої особи про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна за №1675 від 21.10.1996року (а.с. 5-6) належить квартира [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 22.10.1996року під № 437 стр. 85 кн. 196пр (а.с. 6 на звороті). Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2013року, яке набрало законної сили 08.10.2013року, вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна за №1675 від 21.10.1996року - квартири [ADDRESS], було визнано дійсним (а.с. 7). З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 17.04.2014року за №306 вбачається, що [PERSON] постійно проживає та прописана у квартирі [ADDRESS], разом з нею проживають та прописані: її чоловік - [PERSON] з 18.11.1996року, та син - [PERSON] з 18.11.1996року, тимчасово відсутній. З актів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 04.07.2013 та від 08.08.2013року, посвідченого начальником дільниці №6 КП «ЖКС «Вузівський», вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 1999року по даний час, адреса його проживання невідома, його особистих речей у квартирі немає (а.с. 8-9). Крім того, у судовому засіданні були допитані в якості свідків сусіди позивачки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили суду, що відповідач - [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживає приблизно з 1999року. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку відповідно до ст. 72 ЖК України, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved