Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 29459, про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк 17187,33 гривень заборгованості за кредитним договром № 26259019486976 від 26.02.2014 року та 500 гривень витрат за вчинення виконавчого напису, посилаючись на те, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною. Представник позивача адвокат Федоренко В.С. в судове засідання не прибув, до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не прибула, до суду надала клопотання про слухання справи за її відсутності, вирішення спору покладає на розсуд суду. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. в судове засідання не прибула, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26.02.2014року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк,укладено кредитний договір № 26259019486976, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом. В 2019 році в зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту боржником та простроченням платежів АТ «Перший Український Міжнародний Банк звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 26259019486976 від 26.02.2014 року. 05.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 229459 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк 17187,33 гривень заборгованості за кредитним договром № 26259019486976 від 26.02.2014 року та 500 гривень витрат за вчинення виконавчого напису(а.с.13). 17.12.2019 року на підставі заяви стягувача за даним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № 60903134 (а.с.14). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, із змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, з вказаного переліку необхідних документів для одержання виконавчого напису вбачається відсутність документів, які можуть підтверджувати безспірність заборгованості боржника і встановлювати прострочення виконання зобов`язання, що фактично нівелює зміст безспірності заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення змін до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, що виключає надання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили 22.02.2017 року, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] не визнає суму заборгованості за кредитним договором № 26259019486976 від 26.02.2014 року безспірною, а АТ «Перший Український Міжнародний Банк» безспірності суми боргу належними доказами не довів. Так, у матеріалах справи відсутні докази того, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк», звертаючись у 2019 році до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 26259019486976 від 26.02.2014 року, надав нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, жодних доказів отримання позивачем будь-якої вимоги про усунення порушень за кредитним договором чи повідомлення про суму боргу матеріали справи не містять, що на думку суду, не доводить безспірності боргу боржника за кредитним договором. У даному випадку приватний нотаріус не перевірила наявність доказів безспірності боргу, що призвело до порушення процедури вчинення напису. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., що підтверджується відповідними квитанціями від 18.02.2020 року (а.с.6, 9), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Outcome: approved