Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 300,00 грн. щомісячно та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Органом, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, у справі взяв участь орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Позов мотивовано тим, що батько [PERSON] - [PERSON] з дитиною не спілкується, ухиляється від свого обов'язку по її вихованню. Вихованням та утриманням дитини займається мати. Стягнення аліментів у розмірі 300,00 грн. в даний час може в певній мірі задовольнити потреби дитини, а тому їх слід стягувати з відповідача. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні не заперечив проти позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини та подав суду висновок № 174 від 09.04.2004 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію повного заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про перегляд. Заслухавши пояснення позивача і представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та підставність позову у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). З свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.07.2009 року [PERSON], копія якого міститься в матеріалах справи, слідує, що дитина народилася [INFO], її батьком є [PERSON], а матір'ю - позивач (а.с. 5). Висновком № 174 від 09.04.2004 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], визнано доцільним. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За таких обставин, враховуючи встановлений у судовому засіданні факт ухилення відповідача протягом тривалого часу від виконання ним батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], відсутність будь-яких доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди з боку інших осіб у спілкуванні з дитиною, суд вважає, що є достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та визначення того місця проживання дитини, за яким вона фактично проживає з матір'ю. Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В даному випадку позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на користь неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі розміром 300,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved