Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій вказує, що з 1978р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Вони з чоловіком проживали в домоволодінні його бабусі [PERSON], за адресою: м.Донецьк, вул. Нижньотагільська, 9. 08 серпня 1984р. [PERSON] оформила договір дарування вказаного домоволодіння на свою дочку - [PERSON]. В зв’язку з тим, що [PERSON] була самотньою та хворою людиною, з 1998р. вона проживала разом з ними у спірному будинку. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за спільні гроші купували все необхідне у побуті. 10 листопада 2004р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння №9 по вул. Нижньотагільській у м.Донецьку. Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування, після її смерті, не залишилось. Спадкоємцями четвертої черги спадкування були вони з чоловіком, але до нотаріальної контори вони не звертались і свідоцтва про право на спадщину не отримували. 14 березня 2011р. помер чоловік позивачки [PERSON] В теперішній час вона залишись єдиною спадкоємицею на майно [PERSON], але оформити спадщину на своє ім’я не може, оскільки, згідно відомостей КП БТІ м.Донецька, домоволодіння №9 по вул. Нижньотагільській у м.Донецьку, до теперішнього часу значиться зареєстрованим на ім’я [PERSON]. В зв’язку з викладеним, позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом та просить суд визнати, що домоволодіння № 9 по вул. Нижньотагільській у Кіровському районі м.Донецька належало на праві власності [PERSON], яка померла 10 листопада 2004р., та визнати за нею, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], право власності на домоволодіння № 9 по вул. Нижньотагільській у м.Донецьку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та надала суду пояснення аналогічні вище викладеним. Просила суд, її позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] громади в особі Кіровської районної у м.Донецьку ради, в судове засідання не з’явився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка(а.с.44), в зв’язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що домоволодіння №9 по вул. Нижньотагільській у Кіровському районі м.Донецька належало на праві власності [PERSON], на підставі договору дарування від 31 травня 1938р., про що суду представлена довідка КП БТІ м.Донецька(а.с.16). Як вбачається з представленого суду договору дарування від 08 серпня 1984р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої Донецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарувала вищевказане домоволодіння своїй дочці [PERSON](а.с. 8). При цьому, [PERSON] не зареєструвала даний договір дарування в КП БТІ м.Донецька, тому домоволодіння до тепер значиться зареєстрованим на ім’я [PERSON] Згідно представленого суду технічного паспорту на домоволодіння №9 по вул. Нижньотагільській у Кіровському районі м.Донецька, воно складається з: житлового будинку – літ. А-1, загальною площею 47,7 кв.м., жилою 25,2 кв.м., з прибудовою літ. а, ганком літ.а1, погребом літ.а2, сараєм літ.В, душем літ.Е, убиральнею літ.Д, огородженням №2,5-7.(а.с.25-29). Відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Таким чином, суд вважає можливим встановити, що домоволодіння №9 по вул. Нижньотагільській у Кіровському районі м.Донецька належало на праві власності [PERSON]. Згідно представленої суду копії свідоцтва по смерть(а.с.15), [PERSON] померла 10 листопада 2004р. Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, а саме на домоволодіння №9 по вул. Нижньотагільській у Кіровському районі м.Донецька. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім’єю не менш п’яти років до часу відкриття спадщини. Згідно представленого суду акту (а.с.17) [PERSON] проживала разом з [PERSON] , у будинку №9 по вул. Нижньтагільській у м. Донецьку з 1998р. та по день смерті [PERSON]Т.(10 листопада 2004р.). Таким чином, суд вважає цілком доведеним факт того, що позивачка [PERSON], яка проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] більш п’яти років, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги спадкування на її майно. Спадкоємців першої, другої та третьої черг спадкування на майно [PERSON] не існує. Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що доводи позивачки [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і її позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved