Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача заборгованість по вкладу в розмірі 31 234,28 грн., та три проценти річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона уклала договір банківського вкладу (депозит) з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі АТ «Банк «Фінанси та Кредит»). Після спливу строку дії договору відповідач не повернув їй грошовий вклад, що на думку позивача є порушенням договірних умов. за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Відповідач про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що посвідчується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 24), про причини неявки свого представника не повідомляв, будь-яких заяв не надходило. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року [PERSON], уклала договір-заяву банківського вкладу № 328823/98728/3-14 з АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення № 24 Філії «Одеське РУ», що підтверджується договором-заявою. Предметом вказаного договору є: Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 31234,28 (тридцять одна тисяча двісті тридцять чотири грн. 28 коп.), надалі вклад на строк з «26» листопада 2014 р. по «26» лютого 2015 року (п. 1. Договору-заяви). 26 лютого 2015 р. строк розміщення вкладу закінчився та [PERSON], завчасно, а саме 19 лютого 2015 року звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення коштів за договором банківського вкладу після його закінчення 26 лютого 2015 року (вх.№1137), що підтверджується заявою. Але банк без пояснення причин 26 лютого 2015 року відмовився повертати вклад та проценти за користування вкладом. Надати позивачці письмову відповідь на її звернення відповідач також відмовився. З метою досудового врегулювання спору 27 лютого 2015 року [PERSON], звернулась до банку з претензією про повернення депозитного вкладу (вх.№ 1500). Від повернення мені вкладу банк по теперішній час відмовляється. Згідно із Законом України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі № 6-140цс13, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов'язаний повернути [PERSON], суму банківського вкладу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми (3% = 234,25 грн.) Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від оплати якого, при зверненні до суду, звільнена позивачка згідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved