Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. За цією адресою зареєстровані відповідачі, які там не проживають. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] з 2004 року, а відповідач [PERSON] з 2005 року в цьому будинку не проживають, їх речей та належного їм майна там немає, але в зв'язку з тим, що вони зареєстровані в будинку позивача, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві особистої власності житловим будинком. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, жодних заперечень проти заочного розгляду справи не зазначено. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та в зв'язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2013 року за № 2-602, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Лайзорик О.Ф., [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 червня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-602, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO], є його дружина [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 1979 року за реєстровим № 2-2095 та зареєстрованого комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03 листопада 1979 року за № 18688. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 2013 року. Згідно довідки, виданою головою квартального комітету № 82 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 02 лютого 2016 року, позивач проживає в житловому будинку [ADDRESS], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за цією адресою, але фактично не проживають: відповідач [PERSON] - з червня 2004 року, відповідач [PERSON] - з грудня 2005 року. Однак, до теперішнього часу відповідачі з житлового будинку [ADDRESS] не виписалися. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в належному позивачу житловому будинку з червня 2004 року, а відповідач [PERSON] не проживає в належному позивачу житловому будинку з грудня 2005 року, тобто, понад один рік, без поважних причин, їх речей в житловому будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному житловому будинку відповідачі не пред'являли. Вказані обставини порушують права позивача як власника житлового будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS].

Outcome: approved