Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. Перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 03 вересня 2010 року. Подружні відносини не склалися, тому вони з чоловіком фактично припинили стосунки з вересня 2012 року. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання їх дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Протягом кількох місяців [PERSON] сплачував аліменти, але потім всі виплати припинились. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.09.2015 р. шлюб між нею та відповідачем розірваний. Вона звернулась до ЧВП ГУ НП в Чернігівський області із заявою про допомогу у встановленні місця знаходження [PERSON] і в ході перевірки було встановлено, що за обліками Державної виконавчої служби України 12 липня 2014 року [PERSON] перетнув державний кордон України в напрямку виїзд у пункті «Успенка». Відповідач не піклується та не виховує дитину, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування інформації на сайті суду. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Новозаводської районної у м. Чернигові ради Ципуринда О.М. (довіреність № 01-23/21 від 14.01.2016р.) - в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що до них звернулась позивачка [PERSON] з питанням щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], вони вивчили всі матеріали з цього питання та підготували висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також при розгляді цього питання ними було з'ясовано, що відповідач ніякої участі у житті дитини не приймає, аліменти не сплачує, позивачка [PERSON] отримує допомогу на дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів, від держави. Вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] позитивно скажеться на дитині, оскільки матір зможе повноцінно представляти інтереси свого сина в разі необхідності в медичних, виховних та інших установах. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бердянської райдержадміністрації - Лузан О.П. (доручення № 01/27/26 від 12.01.2016 р.) в судовому засіданні також позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що при вивченні цього питання було встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та утримання дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою та подругою позивачки [PERSON], у якої є син - [PERSON], [INFO], вона знає позивачку вже понад два роки. Весь цей час дитиною опікується тільки матір, батько в житті, утриманні та вихованні сина взагалі ніякої участі не приймає. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], видане Відділом державної РАЦС по м. Шахтарську реєстраційної служби Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 07.05.2013 р.). Відповідач [PERSON] є батьком дитини. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивачка протягом кількох місяців [PERSON] сплачував аліменти, але потім виплати припинились. Так, згідно довідок Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради № 739/08 від 17.12.2015р., № 1518/08 від 25.05.2016р. [PERSON] отримує допомогу на дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів. За повідомленням КР ЧВП ГУ НП в Чернігівські області від 11.12.2015р. у липні 2014 року [PERSON] перетнув кордон на пункті пропуску «Успенка». Згідно довідки № 14 від 17.02.2016р., виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 57 дитина [PERSON] - [PERSON], [INFO], відвідує їх дошкільний заклад з 03.06.2015р. по теперішній час, вихованням дитини займається матір, батька дитини [PERSON] в дитячому садочку не бачили, участі у вихованні дитини він не приймає. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернигові ради надав суду висновок № 280 від 28.12.2015р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки він піклуватися і виховувати сина не виявляє бажання, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved