Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною власністю, вказуючи на те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в смт. Парафіївка, вул. Котляревського, 15 Ічнянського району Чернігівської області належить [PERSON], який 13 листопада 1999 року помер та спадщину після якого своєчасно прийняла його дружина [PERSON], яка 03 вересня 2005 року по розписці без належного оформлення документів продала батьку позивачки [PERSON] З 03 вересня 2005 року по день смерті 29 березня 2014 року він постійно там проживав, користувався присадибною ділянкою, сплачував комунальні платежі та інші витрати на його утримання, але за життя право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями юридично не оформив. Після смерті [PERSON] позивачка проживає у вищевказаному житловому будинку з надвірними будівлями та відкрито ним володіє, а тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в смт. Парафіївка, вул. Котляревського, 15 Ічнянського району Чернігівської області, за набувальною давністю .\~\~\~\~ В судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в смт. Парафіївка, вул. Котляревського, 15 Ічнянського району Чернігівської області, відповідно Свідоцтва про право власності № 686 від 28 квітня 1962 року (а.с.5) належить [PERSON], який 13 листопада 1999 року помер, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.26) та після смерті якого спадщину своєчасно прийняла дружина померлого [PERSON] (а.с.16-17). 03 вересня 2005 року без належного оформлення документів [PERSON] продала батьку позивачки [PERSON], що підтверджується копією розписки (а.с.6), який з 03.09.2005 року і по день смерті 29 березня 2014 року (а.с.4) постійно проживав в даному житловому будинку, користувався присадибною ділянкою, сплачував комунальні платежі та інші витрати на його утримання (а.с.9-14), що підтверджується копією довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 26 серпня 2015 року № 580 (а.с.8) та актом обстеження від 20 серпня 2015 року (а.с.7), але за життя право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями юридично не оформив. Таким чином він на протязі 9-ти років безперервно володів житловим будинком і окрім нього ніхто витрат по утриманню житлового будинку не ніс. Після смерті [PERSON] позивачка проживає у вищевказаному житловому будинку з надвірними будівлями та відкрито ним володіє (а.с.27). Частина 1\~ст. 344 ЦК України\~передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Як видно із Акта обстеження від 23 вересня 2015 року (а.с.27) позивачка проживає у вищевказаному житловому будинку з вересня місяця 2012 року і по даний час, а спадкодавець [PERSON] проживав в період з 03 вересня 2005 року по 29 березня 2014 року, а тому суд приходить до висновку, що позивачка фактично проживає та користується житловим будинком з надвірними будівлями більше 10 років, що дає їй право визнати право власності на будинок за набувальною давністю.. Частина 4\~ст. 344 ЦК України вказує, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. У відповідності до\~ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, якщо інше прямо\~\~не\~\~випливає\~\~із\~\~закону\~\~ або\~\~незаконність\~\~набуття\~\~права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що факти, викладені [PERSON] у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, а\~\~представник відповідача [PERSON] селищної ради Ічнянського району Чернігівської області \~\~у справі не заперечує, а отже, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved