Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., починаючи з 28.11.2017 року і до повноліття сина, а саме до [INFO] року, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач з моменту припинення фактичних шлюбних відносин у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина надає в незначному розмірі. Відповідач працює кухарем в ТОВ «Хелсфуд», а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначив, що не згоден з розміром аліментів, зазначеним [PERSON] в позові, оскільки його сумарний дохід за останні шість місяців склав 20369,83 грн., тобто в середньому по 3395 грн. в місяць, а тому він згоден на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. Також вказував, що йому необхідно оплачувати витрати на оренду житла та погашати заборгованість по кредиту, а тому більше ніж 1500 грн. він не має можливості сплачувати на утримання сина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач і відповідач мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Догляд за дитиною здійснює позивач, а відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі на його утримання не надає. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, отримує дохід, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття сина, який забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн..

Outcome: partial