Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на кошти в сумі 2\~437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті її батька [PERSON], померлого 27.07.2014 року. Під час досудового розслідування кримінальної справи, яка була порушена відносно її батька [PERSON], з банківської скриньки №076 філії АБ «Південний» м. Києва, оформленої на [PERSON] доньку його дружини від останнього шлюбу [PERSON], під час обшуку були вилучені гроші в сумі 2\~437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США та передані на відповідальне зберігання на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України. Позивачка у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та згоду на винесення заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин своєї неявки суд не повідомила. Клопотань щодо розгляду справи за її відсутності або про відкладення судового засідання до суду не надала. Заперечень на позов до суду не надходило. Суд, у звязку з неявкою відповідачки та неповідомлення про поважність причин такої неявки в судове засідання, в порядку ст.169 ЦПК України, зі згоди позивачки та її представника ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні, та вбачається з матеріалів справи 14.02.2007 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 18.02.2007 р. КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» зареєструвало за [PERSON] право власності на вказану квартиру (реєстраційне посвідчення № 037957). 12.09.2011 р. на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] продав придбану квартиру [PERSON] за 24\~000\~000 (двадцять чотири мільйони) грн., що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення договору 3000000 (трьом мільйонам) доларів США. Кошти, які [PERSON] отримав від продажу квартири, він поклав у банківську скриньку №076 філії АБ «Південний» м. Києва, яку згідно з Договором №402 від 01.09.2011 р. оформив на доньку його дружини [PERSON], з якою він знаходився у близьких відносинах. На час укладання договору [PERSON] займав посаду директора Державного центра зайнятості України. 28.11.2011 р. в рамках порушеної кримінальної справи відносно [PERSON], під час обшуку цієї банківської скриньки, були вилучені кошти в сумі 2\~437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США, та згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру №58 від 05.12.2012 р. передані на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2012 р. (справа №4-362/12), якою розглянуто подання слідчого про розкриття банківської таємниці та проведення виїмки зазначено, що під час досудового розслідування вилучені із банківської скриньки кошти будь-якого відношення до [PERSON] не мають. Судом також встановлено, що 01.09.2011 р. [PERSON] видала [PERSON] та його підлеглим по роботі нотаріально посвідчену довіреність на право користування вищезазначеною банківською скринькою, в якої знаходились вилучені кошти. Крім того, як вбачається з відмітки про дні відкриття індивідуального сейфу, 12.09.2011 р., тобто в день укладання [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] двічі відкривала банківську скриньку. Позивачка [PERSON] зазначила, що на протязі з 2000 року по день смерті її батька, він знаходився у близьких стосунках зі [PERSON], гроші від проданої квартири він поклав у банківську скриньку, яку відкрив на її імя з метою уникнути можливої конфіскації по кримінальній справі та мати безперешкодний допуск до цих коштів за довіреністю. Таким чином, суд встановлює, що вилучені з банківський скриньки №076 філії АБ «Південний» м. Києва кошти в сумі 2\~437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США належать [PERSON], які він отримав за продаж квартири [ADDRESS]. 27.07.2014 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається у тому числі з вилучених коштів. Спадкоємицею на все майно де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалося за нотаріально посвідченим заповітом від 28.05.2014 р. є його донька позивачка [PERSON], яка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 23.01.2015 р. дружина [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання цього заповіту недійсним. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 р. у задоволені позову було відмовлено. Крім того, судом встановлено, що згідно з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2002 року (справа №2-873 2002 год) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Отже, єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON], яка набула право власності в порядку спадкування за заповітом на вилучені у банківській скриньці №076 філії АБ «Південний» м. Києва кошти в сумі 2\~437 500 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч пятсот) доларів США, які належали [PERSON], та які згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру №58 від 05.12.2012 р. були прийняті для зберігання на депозитний рахунок Генеральної прокуратури України. 31.03.2016 року постановою Печерського районного суду м. Києва кримінальна справа №1-кп-5/12 відносно [PERSON] закрита, рішення щодо вилучених коштів не ухвалювалося. У звязку з тим, що доказів про права [PERSON] на вилучені з банківський скриньки коштів не було, оформити спадкові права на них позасудовим шляхом позивачка не мала можливості. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України, позивачка має право на захист судом своїх невизнаних прав щодо спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті її батька [PERSON]. Згідно зі ст.1223 ЦК України позивачка має право на успадкування майна її померлого батька за заповітом. При зазначених обставинах суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та законні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved