Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 05 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 1. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 січня 2001 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сім`ї не приймають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю на даний час немає. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що позивач не надав згоди на заочний розгляд справи, то суд розглядає справу з ухваленням рішення по справі на підставі наявних у справі доказів без проведення заочного розгляду. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 05 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався і зберегти його неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові між подружжям, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу, згідно матеріалів позовної заяви, слід залишити прізвище « [PERSON] ». Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved