Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту, складеного [PERSON] на користь відповідачки, недійсним внаслідок застосування до заповідача фізичного та психічного тиску. Мотивуючи свої вимоги, позивачка зазначає, що [INFO] р. померла її баба [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку разом із господарськими будівлями, що знаходиться м. Олександрії по вул. Куйбишева, 5. Спадкоємцем за заповітом від 1 листопада 2012 р., посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON], є її рідна сестра [PERSON] Цей заповіт скасував попередній, який [PERSON] свого часу склала на її, позивачки, користь. Досягнувши повноліття, її сестра [PERSON] постійно не проживала з бабою, а була лише зареєстрована в будинку. До середини 2012 р. вона проживала в м. Києві, а потім повернулася до Олександрії та оселилася із своїм співмешканцем у баби. Коли відповідачка дізналася, що баба склала заповіт не на її користь, то з цією обставиною не змогла змиритися та почала застосовувати до неї психічне та фізичне насильство з метою спонукання до зміни заповіту та усунення її, [PERSON], від спадкування. [PERSON] та її співмешканець вживають наркотичні засоби, в зв'язку з чим перебувають на обліку в наркологічному диспансері та мають судимість. За період спільного проживання з бабою [PERSON] систематично здійснювала насильство по відношенню до неї, домагаючись зміни заповіту. Одного разу під час чергового насильства вона штовхнула бабу, внаслідок чого останню було госпіталізовано до лікарні з переломом ноги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов. Позивачка пояснила, що в лютому 2012 р. її рідна сестра [PERSON] повернулася із Києва до м. Олександрії і всупереч бажанню баби оселилася в будинку останньої. [PERSON] та її співмешканець вживали наркотичні засоби, вели себе зухвало. Стан баби значно погіршився. Сусіди чули, що відбувається у будинку, скаржилися до міліції. Після того як сестра з її, [PERSON], слів дізналася про заповіт, то стала чинити перешкодити у спілкуванні з бабою. Зараз в будинку проживає [PERSON], її співмешканець та її троє дітей. Представник позивача [PERSON] вважає, що заповіт, складений на користь відповідачки, не відповідає волі особи, яка його склала, а тому є підстави, передбачені ч.1 ст. 231 ЦК України, для визнання його недійсним. Відповідачка, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явилася, причини неявки не повідомила, заперечень не подала. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявний у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що 1 листопада 2012 р. [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], який за часом складено пізніше, ніж попередній, що був складений на користь позивачки [PERSON]. [INFO] р. [PERSON] померла. Позивачка [PERSON] оспорює заповіт, вважаючи, що він складений під впливом фізичного та психічного тиску з боку відповідачки [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Загальні вимоги до заповіту викладені в ст. 1247 ЦК України. Зміст та форма заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON], відповідає цим вимогам: він складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, особисто підписаний заповідачем, посвідчений нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦК України). Позивачка не навела жодного беззаперечного доказу на підтвердження обставин складення заповіту, зокрема, того, що його складено [PERSON] проти її волі внаслідок фізичного та психічного тиску з боку відповідачки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що з того часу, як [PERSON] повернулася із Києва до Олександрії та оселилася в будинку [PERSON], вони з його мешканцями не спілкувалися. Як складалися взаємовідносини між ними, їм, свідкам, відомо зі слів сторонніх осіб. До повноліття [PERSON] виховувала [PERSON], бо її матір була позбавлена батьківських прав. [PERSON] не мала іншого житла. Доказів, які б свідчили про порушення вимог щодо умов вільного волевиявлення заповідача, суду не надано. Мотиви, якими керувався заповідач [PERSON], надаючи перевагу у спадкуванні одній із онучок, відомі лише заповідачу. Вона реалізувала своє право, передбачене ч.1 ст. 1235 ЦК України, та призначила спадкоємцем одну особу - саме [PERSON] (так зазначено прізвище в заповіті). Посилання позивачки на те, що саме під впливом психічного та фізичного тиску з боку [PERSON] [PERSON] змушена була скласти новий заповіт, є лише її припущенням.

Outcome: dismissed