Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS], кожному з них належить по ? частці даної квартири. Після розірвання шлюбу вони продовжують проживати в даній квартирі, але не можуть досягти згоди між собою стосовно порядку користування даним приміщенням. Просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування їй жилу кімнату площею 11,6 кв.м, а відповідачу - жилу кімнату площею 16,9 кв.м; кухню, коридор, ванну кімнату, туалет, кладову, балкон залишити в спільному користуванні сторін та їх дочки; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без його участі (а. с. № 36). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглянути справу без його участі (а. с. № 37). Третя особа також не з'явилася в судове засідання, однак надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги позивача підтримує та просить суд розглянути справу без її участі (а. с. № 20). Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири від 20.09.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко С.В. (а. с. № 4). Згідно вищевказаного договору [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці даної квартири (а. с. № 4). Дане помешкання має загальну площу 45,8 кв.м, складається з двох жилих кімнат жилою площею 16,9 кв.м та 11,6 кв. м, кухні площею 6,6 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м, туалету площею 1,1 кв.м, коридору площею 4,6 кв.м, кладової площею 0,8 кв.м. Також квартира обладнана балконом площею 2,2 кв.м (а.с. № 5). У спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх дочка - [PERSON], [INFO] (а. с. № 10). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.03.2015 р. шлюб між сторонами розірвано (а. с. № 6). Після розірвання шлюбу останні продовжують проживати в одній квартирі, але між ними існує спір стосовно порядку користування даним жилим приміщенням. Вивчивши матеріали справи, враховуючи позиції представника позивача, відповідача, третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зі змісту ч. 1 ст. 383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. В ст. 47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному громадянину право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири, мають право використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, а також вищевказаних положень діючого законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом, в розмірі 487,20 гривень (а. с. № 1).

Outcome: approved