Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатися. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвали в 2000 році. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Хмельницькому вищому професійному училищі. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а вона самостійно не спроможна покрити всі витрати. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення сином навчання. В судове засідання сторони не з'явились, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести в її відсутності, рішення прийняти згідно діючого законодавства. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився. Надіслав заяву, в якій позов визнав частково та вказав, що в силу своїх можливостей зможе сплачувати аліменти в сумі 200 грн. щомісячно. Судове засідання проведено без участі сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.02.1997 року, стверджується, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 24 у Віньковецькому відділі реєстрації актів громадянського стану. Довідкою № 599 від 17.10.2014 року стверджується, що [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі №11 м. Хмельницького. Термін закінчення навчання - 30 червня 2015 року. Форма навчання денна, бюджетна. Відповідно до ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Факт навчання сина у вказаному навчальному закладі з денною формою навчання сторонами не оспорюється. Також ними не оспорюється те, що син ніде не працює і не має будь-яких доходів, крім батьківської допомоги. Тобто, судом приймаються дані факти, як доведені. В суду відсутні дані про те, що повнолітній [PERSON] має якісь доходи або десь працює, тобто, за таких обставин, він потребує батьківської допомоги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, так як повнолітній син позивача та відповідача продовжує навчання, проживає в іншому населеному пункті, позивач не може самостійно нести всі витрати, пов'язані з навчанням сина. При визначенні розміру аліментів суд виходив із затвердженого державою на поточний рік прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, а також враховує матеріальне становище відповідача та позивача. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 23.10.2014 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. 199 СК України,

Outcome: approved