Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 31.07.1998 року між її чоловіком [PERSON] та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Під час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку питання про купівлю-продаж земельної ділянки на якій розташований будинок не ставилось, оскільки [PERSON] запевнила, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, передана їй у користування, а не у приватну власність. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки померлим не проведено первісну реєстрацію права власності на будинок, а земельна ділянка, на якій розташований будинок не була у власності померлого, а перебуває у приватній власності [PERSON] Оскільки вона користується житловим будинком та земельною ділянкою, на якій будинок розташований з 1998 року вважає, що набула права власності за набувальною давністю. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,15 га, виділену для обслуговування житлового будинку, розташовані по [ADDRESS] за набувальною давністю. У судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги змінила. Оскільки [PERSON], починаючи з 31.07.1998 року відкрито користувався земельною ділянкою, виділеною для обслуговування житлового будинку, обробляв її, сплачував земельний податок, використовував за цільовим призначенням фактично набув право власності. Просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, виділену для обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, виділену для обслуговування цього будинку, які розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні правовідносини. Судом установлено, що 31.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. При укладенні договору купівлі-продажу будинку, питання про продаж земельної ділянки, виділеної для обслуговування цього будинку не ставилось, оскільки [PERSON] запевнила [PERSON], що земельна ділянку перебуває в її користуванні, а не у власності. [PERSON], починаючи з 31.07.1998 року відкрито користувався земельною, використовував за цільовим призначенням, сплачував земельний податок, володів нею більше 10 років , а тому фактично набув права власності на неї. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у виді житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,15 га, виділена для обслуговування цього житлового будинку, розташована за тією ж адресою, що і будинок. Після смерті чоловіка позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним та звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім позивачки інших спадкоємців не має. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved