Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,8197 га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 жовтня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 4,8197 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 020359. За життя [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачу [PERSON] На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не має змоги, оскільки ще за життя [PERSON] нею було втрачено оригінал державного акту, в звязку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом та прохає визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. \~ \~ \~ \~У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 11 жовтня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - ВЛ № 597051, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,8197 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №020359, яка знаходиться на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується копією державного акту. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 09 січня 2008 року секретарем Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, зареєстрованого у реєстрі за № 04, [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 4,8197 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР №020359, а також грошові кошти з вкладами, що знаходяться в Ощадбанку ТВБВ № 10020/0366 на рахунках №11626 та №0572207 заповіла [PERSON], тобто позивачу по справі. На час відкриття спадщини заповіт не змінювався і не скасовувався, про що свідчить відмітка у заповіті. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 1376/01-16 від 12.12.2018 року наданою Краснокутською державною нотаріальною конторою щодо наявності чи відсутності заведеної спадкової справи та виданого свідотства про право на спадщину то за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі інформація відсутня. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 020359. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка, який знаходиться на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON] має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved