Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житло за набувальною давністю. Свій позов мотивує тим, що вона є власником 29\\100 частин житлового будинку №19 по вул.Старицького в м.Луцьку на підставі договору-купівлі продажу від 10 грудня 1999 року посвідченого Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області. З моменту купівлі частки у вказаному вище житловому будинку вона заселилася в нього та постійно там проживає. Житловий будинок облаштований одним входом, з часу заселення вона користується всім будинком, проводить всі необхідні поліпшення та ремонти, справно сплачує комунальні послуги за весь будинок. Іншого співвласника з моменту вселення вона ніколи не бачила, він до житлового будинку не навідувався. З інформації з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень, їй стало відомо, що юридичним власником, іншої 71\\100 частин вказаного вище житлового будинку є [PERSON] на підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 22 жовтня 1999 року про посвідчення акту про проведення прилюдних торгів від 19 жовтня 1999 року. Оскільки вона вселилася у вказаний вище житловий будинок на законних підставах, відкрито, добросовісно і безперервно користується будинком та господарськими будівлями в цілому, вважає, що вона набула право власності на іншу його частину за набувальною давністю. Покликаючись на ряд норм законодавства, яке регулює виниклі правовідносини, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 29\\100 частин житлового будинку №19 по вул.Старицького в м.Луцьку на підставі договору-купівлі продажу від 10 грудня 1999 року посвідченого Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області. Співвласником іншої 71\\100 частин вказаного вище житлового будинку є [PERSON] на підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 22 жовтня 1999 року про посвідчення акту про проведення прилюдних торгів від 19 жовтня 1999 року. З 1999 року, тобто з моменту придбання частки у вказаному вище житловому будинку, оскільки житловий будинок облаштований одним входом, [PERSON] заселилася в нього та постійно там проживає, користується всім будинком, проводить всі необхідні поліпшення та ремонти, справно сплачує комунальні послуги за весь будинок, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг. Іншого співвласника з моменту вселення вона ніколи не бачила, він до житлового будинку не навідувався. Житловий будинок не був поділений між співвласниками в натурі, окремі входи до будинку не облаштовувалися, що стверджується технічним паспортом на будинок, з якого вбачається, що житловий будинок має лише один вхід. Порядок користування житловим будинком також ніким не встановлювався. Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації Оскільки, [PERSON] вселилася у вказаний вище житловий будинок на законних підставах, відкрито, добросовісно і безперервно користується будинком в цілому, суд приходить до висновку, що вона набула право власності на іншу його частину за набувальною давністю. Відповідно до п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від\~\~\~07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав»,\~при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;\~володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;\~\~володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2\~ст. 344 ЦК України). Враховуючи положення ст.\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння). Вихідним критерієм добросовісності володіння є ставлення до речі, як до своєї власної. Це означає, що володілець не просто уповноважений, але зобовязаний відноситися до обєкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень, ЦК України набирає чинності з 1 січня 2004 року, а відповідно до п.8 цих Положень, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення\~ст.344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з\~01 січня 2001 року. З грудня 1999 року, [PERSON] постійно проживає в зазначеному вище житловому будинку, іншого місця проживання у неї немає, володіє цим будинком добросовісно, безперервно та відкрито уже на протязі 16 років, не приховуючи факт такого володіння, а тому до даних правовідносин підлягає застосуванню ст.344 ЦК України. Предявлення позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також ч. 4\~ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспорті засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На основі наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 16, 344 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved