Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 24 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 103. Вказує, що від спільного шлюбу вони мають двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося по причині різних поглядів на шлюб та сім`ю, на розподіл сімейних обов`язків, в результаті чого виникали постійні сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими один для одного. Шлюбні відносини припинені 4 місяці тому. Вважає, що шлюб на даний час існує лише формально, а тому вважає, що примирення між ними не можливо, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Проти проведення заочного справи та ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином (шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» та направлення SMS-повідомлення), проте до судового засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 103, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження (видане повторно) серії [NUMBER] від 15 липня 2014 року) та доньки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2015 року). Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення не є можливим, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 113 СК України, встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved