Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - Служба у справах дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є опікуном малолітнього племінника [PERSON], [INFO] на підставі рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 04.11.2014 року № 350. Його мати [PERSON] знаходилася у розшуку, відомості про її місце знаходження були відсутні. У цей час відповідач з'явилася у місце постійного проживання, але дитину від неї не забрала. Дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Мешкають в належному їй будинку, який має всі умови для проживання дитини. [PERSON] навчається в СЗШ № 8 м. Лисичанська в 4-му класі. Відповідач не відвідує школу, де навчається син, не цікавиться його навчанням, поведінкою. З характеристики, наданої СЗШ № 8 м. Лисичанська вбачається, що мати на протязі двох останніх років ні разу не з'являлася до школи, не виходила на контакт з класним керівником або іншими вчителями. Матеріальної допомоги відповідач не надає, своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO] не виконує без поважних причин, оскільки не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи та піклування, що свідчить про її небажання займатися вихованням сина. Дитина залишилася без батьківського піклування. Згідно зі ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Племінник [PERSON] проживає в її сімї, вона піклуються про нього, є його опікуном, у звязку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, факти, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити та позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. В судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] пояснив, що мати бачив в останнє в 2014 році. З того часу проживає разом з рідною тіткою [PERSON] Мати з 2014 року жодного разу не телефонувала йому і він її не бачив. Його мати не цікавиться його матеріальним, моральним станом, справами у школі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, факти, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити та позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, клопотання відкладення розгляду справи до суду не надходило. В судовому засіданні представники третьої особи - [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Підтримала подання гр. [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши позивача, дитину, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Луганська область, [INFO] народився [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 351. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON]. Згідно з довідкою від 07.10.2015 року, наданою головою вуличного комітету, племінник [PERSON] проживає разом зі [PERSON] з листопада 2014 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 СК України, наданого відділом ДРАЦС Лисичанського МЮУ 21.05.2013 р., відомості про батька дитини - [PERSON], записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Згідно з рішенням № 342, виданого 04.11.2014 року виконавчим комітетом Лисичанської міської ради, малолітньому [PERSON], [INFO], встановлено статус дитини, позбавленого батьківського піклування, у зв'язку з тим, що його мати знаходиться в розшуку, відомості про її місцезнаходження відсутні. Батько дитини, [PERSON], записаний відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Згідно з рішенням № 350, виданого 04.11.2014 року виконавчим комітетом Лисичанської міської ради, [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що дитина позбавлена батьківського піклування, його мати знаходиться в розшуку, відомості про її місцезнаходження відсутні. Батько дитини, [PERSON], записаний відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Згідно з характеристикою з місця навчання, [PERSON] є учнем 4-В класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 Лисичанської міської ради. Мати [PERSON]: [PERSON] на протязі останніх двох років в школі не з'являлася, зв'язок з класним керівником не підтримує. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] № 334/01-16 від 29.01.2016 року, Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини підлягає задоволенню. Так, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], на утримання малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 974 гривні 40 копійок. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved