Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, яку згодом уточнила, про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] ,уродженки с. Анна-Ребриково, Чертковського району, Ростовської області, РФ, громадянки України, зареєстрованої у [ADDRESS] , визнавши датою її смерті [INFO] , а місцем смерті - м. Донецьк Донецької області, виходячи з такого. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим було видане свідоцтво про смерть та медична довідка про причину смерті. Отримані документи про смерть є не дійсними, бо видані на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Таким чином, на теперішній час заявник не може здійснити державну реєстрацію смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про його смерть у Мангушському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків). Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для отримання спадщини. Іншим чином встановити даний факт можливості немає. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від Мангушського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків) до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Заперечують у задоволенні заяви [PERSON] . У відповідності до вимог ст.ст.223, 247 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим була видана довідка про причину смерті № 346 від 18.01.2021 року ( а.с.3) та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.01.2021 року (а.с.4). Довідка від 25.11.2014 року № 1451002362 «Про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», підтверджує, що заявник був взятий на облік у Мангушському районі, як особа яка переміщується з тимчасово окупованої території України та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з положеннями статей 5, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Питання особливостей здійснення провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначенні положеннями статті 317 Цивільного процесуального кодексу України З наведеного вбачається, що згадані положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. При цьому слід зважати, що згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Крім того, судам під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно також брати до уваги практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, це стосується висновків ЄСПЛ, зроблених у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «llascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. З огляду на викладене, під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного етану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами,що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, приймаючи до уваги, що заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , оскільки свідоцтво про її смерть не може бути використаним заявником для реєстрації смерті на території України, однак вона надала до суду беззаперечні докази про смерть [PERSON] , тому є всі підстави для винесення рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON] , визнавши датою її смерті [INFO] , а місцем смерті - м. Донецьк Донецької області.

Outcome: approved