Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої на її користь за договором позики 20506,30 грн. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона позичила відповідачу суму коштів в розмірі 16000 грн., про що відповідач склав відповідну розписку 04 жовтня 2013 року. Вказана розписка містить усі ознаки договору позики у відповідності до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України. Позивачка до початку судового засідання звернулася із заявою, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, посилаючись на те, що сплатила борг [PERSON] в розмірі 10000 грн., надавши копію розписки від 26 травня 2014 року, однак хто такий [PERSON] вона суду не пояснила. Саму ж боргову розписку від 04 жовтня 2013 року визнала, в якій зобов'язувалася повернути кошти до 04 січня 2014 року. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦКУ: Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦКУ вказує, що: Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦКУ надає таке тлумачення: Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вимог ст. 208 ЦКУ у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Розписка підписана відповідачем, що відповідає вимогам цивільного законодавства. Відповідачем до сьогоднішнього дня не повернуто борг . Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) позикодавцю. Договір є укладеним з моменту передання грошей. Як передбачено ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики, [PERSON] надала суду розписку, згідно якої [PERSON] 04 жовтня 2013 року взяла у позивачки в борг гроші в сумі 16000 грн., які зобов'язалася повернути позикодавцю до 04 січня 2014 року. Згідно ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем без урахування індексу інфляції та відсотків станом на 20 січня 2015 р. складає 16000 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання йому коштів у вигляді позики з вказаним терміном їх повернення. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст. 625 ЦКУ: Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При таких обставинах, оскілкьи між позивачем та відповідачем не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розимір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, позивач як позикодавець, з підстав перебачених ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підялгають сплаті щомісяця до дня повернення позики. Таким чином заборгованість зі встановленого індексу інфляції за весь час заборгованості від суми боргу складає: 16000 грн. заборгованість за договором, 4000 грн. індекс інфляції та 3 відсотки - 506,30 грн., всього на суму 20506,30 грн. Для розрахунку взяті індекси інфляції з січня 2014 року по грудень 2014 року включно: (100,2:100)*(100,6:100)*(102,2:100)*(103,3:100)*(103,8:100)*(101,0:100)*(100,4:100)*(100,8:100)*(102,9:100) *(102,4:100) *(101,9:100)*(103,0:100)=1,25 16000 грн. * 1,25 = 20000 грн. 20000 грн. - 16000 грн. = 4000 грн. Тож інфляційні нарахування на суму боргу складають 4000 грн. Для розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми використовуємо формулу: Сума санкції = С * 3 * Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 16000 грн. * 3 * 385 : 365 : 100 = 506,30 грн. Отже фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 506,30 грн. Таким чином загальна сума боргу з урахування санкцій складає: 20506,30 грн. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторін має бути досягнуто згоди. Доказів, які б підтвердили безгрошовість договору позики, судом не добуто. Виконання своїх договірних зобов'язань зі сторони позивача підтверджуються вказаною розпискою відповідача, тому [PERSON], як кредитор, має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань по поверненню боргу. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала частково, борг до теперішнього часу не повернула, що підтверджується наявністю у позивача розписки. Оскільки, задоволено основні вимоги позивача, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. А тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved