Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери та погляди на життя, спільне господарство вони не ведуть, з квітня 2019 року шлюбні відносини не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що проти розірвання шлюбу він не заперечує, але не має можливості сплатити судовий збір в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та заперечує, щоб позивачка після розірвання шлюбу залишила прізвище [PERSON] , просив розглянути справу в його відсутність. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2003 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 01 жовтня 2019 року Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 7 (а. с. 7). Від подружнього життя спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Подружжя спільного господарства не веде, подружні стосунки вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Конфлікт має не тимчасовий характер, примирення між ними неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім`ї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому, згідно зі ст. 112 СК України, їх шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище [PERSON] . Що ж стосується заперечень відповідача проти того, щоб позивачка після розірвання шлюбу залишила собі шлюбне прізвище [PERSON] , то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, а тому заперечення відповідача є недоречними та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, враховуючи твердження відповідача про своє скрутне матеріальне становище, суд зазначає наступне. Частина 3 ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити її від сплати судового збору. Клопотання про звільнення від сплати судового збору відповідач не надав, окрім того, не надав до суду жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища, у зв`язку з чим суд вважає, що підстав для його звільнення від сплати судового збору немає. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved