Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що з 02.11.2014 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Також у сторін є син [PERSON] , [INFO] . З 2018 року сторони припинили спільне проживання та відтоді відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їхнього сина. А тому позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, при розірванні шлюбу залишити позивачеві прізвище, взяте нею при укладенні даного шлюбу. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечила проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленим, свідченням чого слугують наявні при матеріалах судової справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, в судове засідання за невідомих суду причин повторно не з`явився. З огляду на викладене, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 02 листопада 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області складено актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у сторін є малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою, виданою виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 25.02.2019 за № 399. Із позовної заяви вбачається, що сімейне життя між сторонами не склалось, вони мають різні погляди на подружні відносини, ставлення до сімейних обов`язків, між ними часто виникали непорозуміння. Подальше збереження шлюбу є неможливим, як вбачається із заяви позивача, наміру зберегти сім`ю не мають. Окрім того, ухвалою суду від 08.07.2019 було надано сторонам строк на примирення. Однак, за спливом встановленого ухвалою суду строку для примирення, сторони усе ж не примирилися, з чого слідує, що збереження їхньої сім`ї неможливе. Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам та інтересам їхнього сина, що є підставами для розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції Українигарантовано, аст. 180 СК Українипередбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, на дітей віком до 6 років з 1 січня становить 1626,00 грн., на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2027,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку утримування дитини сторонами не подано і судом не встановлено. За приписом частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов`язку обох батьків утримувати дітей, а також відсутності у суду доказів про перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатності відповідача, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами малолітнього сина доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі по 1200,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 26 лютого 2019 року, до досягнення сином повноліття. За приписом частини першої статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Також підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 768,40 грн., від сплати яких звільнено позивача. Судові витрати по сплаті судового збору за пред`явлення до суду позовної вимоги про розірвання шлюбу підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 84, 104, 105,110, 112, 113, 141, 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved