Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила в порядку поділу майна подружжя припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , визнати за відповідачем право особистої власності на вказаний будинок (а.с.24-25). В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період шлюбу [PERSON] набув право власності на спірний будинок. Спільне життя не склалось, а тому шлюбні відносини припинено, взаємної згоди щодо поділу спільного сумісного майна сторони дійти не змогли та позивач звернулася до суду, проте в ході судового розгляду відповідач сплатив позивачу вартість 1/2 частини спірного будинку. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмове клопотання та нотаріально посвідчену заяву в яких зазначила, що підтримує уточнені позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі в підготовчому засіданні (а.с.19, 27). Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про визнання позову з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог і просив розглянути справу без його участі (а.с.35). Відповідно ст.200 ч.3-4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , яке видано Клинцівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 01, який розірвано рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.06.2019 року (а.с.12, 36). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №4403136 від 05.06.2013 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що також підтверджується витягом №4403389 від 05.06.2013 року (а.с.13-14). Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №179308118 від 30.08.2019 року свідчить, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , форма власності приватна, відомості про інші речові права, реєстрацію іпотек або обтяжень відсутні (а.с.38-40). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №842498 [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 0,1368 га., кадастровий номер 3522583900:51:000:0089, що розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією державного акту (а.с.15). Розписка від 02.07.2019 року свідчить, що [PERSON] , [INFO] , отримала від [PERSON] , [INFO] , кошти в сумі 500 000 грн. у рахунок компенсації вартості Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , майнових претензій із приводу зазначеного нерухомого майна не має (а.с.26). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, враховуючи, що рішення позивача про поділ майна подружжя та пред`явлення позову до суду прийнято із усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано в повному обсязі, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved