Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. 30.01.2012 року інша 1/2 частина вказаної квартири була придбана з прилюдних торгів [PERSON] Позивач зазначає, що як стало їй відомо, 05.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини вищезазначеної квартири. Звертає увагу суду на те, що договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири підлягає визнанню недійсним, оскільки укладення зазначеного договору відбулося з порушенням чинного законодавства, а саме у разі продажу частки у праві спільної сумісної власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Однак [PERSON] не повідомила [PERSON] про свій намір продати належну їй частку квартири. Враховуючи вищевикладене, позивач звертається з даним позовом до суду та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а судові витрати покласти на відповідачів. Відповідач [PERSON] подала заперечення проти позову, в якому зазначила, що 21.02.2013 р. вона направила на адресу позивача супровідний лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] та нотаріально посвідчену заяву з пропозицією придбати належну їй частку квартири. Наголосила, що [PERSON] не здійснила свого переважного права купівлі частки квартири, а тому вона мала право продати свою частку нерухомого майна іншій особі. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з викладених підстав, просив їх задовольнити. Відповідачі своє право на участь в судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2008 р., [PERSON] отримала спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири під [ADDRESS] (а.с. 133). Згідно з свідоцтвом від 30.11.2012 р. за реєстровим № 2358, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 1/2 частини квартири під [ADDRESS] (а.с. 134). Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, зазначена вище квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. У частині 1 ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 05.04.2013 р., [PERSON] передала 1/2 частину квартири під [ADDRESS] у власність [PERSON], а [PERSON] прийняв вищезазначене майно та сплатив за нього обумовлену цим Договором грошову суму (а.с. 113). У запереченнях проти позову [PERSON] зазначила, що 21.02.2013 р. вона направила на адресу позивача супровідний лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] та нотаріально посвідчену заяву з пропозицією придбати належну їй частку квартири (а.с. 67). Наголосила, що [PERSON] не здійснила свого переважного права купівлі частки квартири, а тому вона 05.04.2013 р. продала свою частку квартири [PERSON] Згідно зі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін'юсту України від 22.02.2012р., передбачає, що доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні є або свідоцтво, видане нотаріусом, про передачу їм заяви продавця, або заява учасників спільної часткової власності про відмову від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається (із зазначенням ціни та інших умов продажу цієї частки) (п. 5.2). Однак з повідомлення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що надісланий цінний лист від 21.02.2013 р. відправникові не повертався, а тому відомості, які б свідчили про те, що адресат відмовився від його отримання, відсутні (а.с.159). Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] не була належним чином повідомлена про намір [PERSON] продати свою частку квартири, а тому позивач фактично була позбавлена можливості скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на купівлю частини квартири. Таким чином, [PERSON] порушила вимоги, які встановлені Цивільним кодексом України, що є підставою недійсності правочину. В якості способу захисту порушеного права [PERSON] обрала - визнання правочину недійсним, що, на думку суду, відповідає п. 2 ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі 3670 грн. 40 коп. (а.с. 1, 23, 24). На підставі викладеного,

Outcome: approved