Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] Заяву обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] . Сімейне життя між нею та [PERSON] не склалося, тому 08.06.2000 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Зазначає, що [PERSON] на даний час проживає по [ADDRESS] . Заявник вказує, що її колишній чоловік здійснює на неї психологічний тиск, висловлює погрози розправою, застосовує фізичне насильство. Внаслідок таких дій свого колишнього чоловіка, вона постійно змушена звертатися до правоохоронних органів з заявами щодо вжиття заходів щодо протиправних дій останнього. Внаслідок таких дій [PERSON] вона раніше зверталась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.12.2018 р. її заяву було задоволено та встановлено строк дії обмежувального припису на 6 місяців. Рішенням Волинського апеляційного суду від 21.02.2019 року постановлено змінити рішення суду першої інстанції та зменшено строк обмежувального припису до 3 місяців. Однак, після дії обмежувального припису [PERSON] продовжує погрожувати їй та вчиняти щодо неї насильство. Так, постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.08.2019 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, на даний час її визнано потерпілою у кримінальному провадженні де [PERSON] є обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України. У зв`язку із тим, що протиправні дії з боку [PERSON] не припиняються, заявниця, побоюючись за свою безпеку та життя, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити перебувати на території земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали, наполягали на її задоволенні з викладених підстав. [PERSON] заперечив проти задоволення заяви. Пояснив, що його поведінка викликана провокаціями з боку колишньої дружини [PERSON] Заслухавши заявницю, її представника, заінтересовану особу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, котрий розірваний рішенням суду 08.06.2000 р. Підставою для задоволення заяви [PERSON] зазначає, що [PERSON] здійснює щодо неї психологічне насильство, висловлює погрози розправою, застосовує фізичне насильство. Внаслідок таких дій [PERSON] , вона постійно змушена звертатися до правоохоронних органів з заявами щодо вжиття заходів стосовно протиправних дій останнього. Вирішуючи дану заяву суд виходить з наступного. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п.3,4,14,17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами щодо вжиття заходів з приводу протиправних дій (домашнього насильства) [PERSON] Також в провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження № 12018030060000676 від 20.09.2018 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення 17 вересня 2018 року тілесних ушкоджень [PERSON] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.12.2018 року видано обмежувальний припис та встановлено строк дії обмежувального припису на 6 місяців. Рішенням Волинського апеляційного суду від 21.02.2019 року постановлено змінити рішення суду першої інстанції та зменшено строк обмежувального припису до 3 місяців. Проте, після закінчення дії обмежувального припису [PERSON] продовжує погрожувати [PERSON] та вчиняти щодо неї насильство, що підтверджується наступними доказами. Зокрема, із постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.08.2019 р. встановлено, що [PERSON] визнано винуватим у вчинені домашнього насильства стосовно [PERSON] та притягнуто до адміністратвиної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також витягом із ЄРДР підтверджується, що за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР про погрозу [PERSON] вбивством [PERSON] (ч.1 ст. 129 КК України). З огляду на викладене, звертаючи увагу на триваючий та системний характер протиправних дій [PERSON] , суд вважає доведеним ризик продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці, тому для запобіганню ризику продовження таких дій щодо [PERSON] та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис. Судом відхиляються доводи [PERSON] про те, що його дії були спровоковані [PERSON] , оскільки у підтвердження зазначеного [PERSON] не надав суду жодних доказів. Оскільки судом раніше вже видавався обмежувальний припис строком на 3 три місяці, який не дав позитивних результатів, не призвів до позитивних змін в особистості та поведінці [PERSON] щодо [PERSON] після закінчення строку обмежувального припису, тому суд приходить до висновку, що необхідно встановити обмежувальний припис строком на 5 (п`ять) місяців.

Outcome: partial