Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 450 грн. на ј частку від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 450 грн. щомісячно, однак на сьогоднішній день цих коштів не достатньо, оскільки суттєво зросли витрати на харчування, купівлю одягу та взуття, приладь для школи. Відповідач є працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець. Тому позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, у зв`язку із чим, вона просить збільшити розмір стягуваних аліментів до ј частки від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представником відповідача надані заперечення на позовну заяву з посиланням на те, що з моменту прийняття рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини його матеріальний стан не змінився, на даний час хворіє, протягом останніх чотирьох років він отримує дохід лише від допомоги матері, яка проживає та працює в Італії . Незважаючи на свій матеріальний стан він фактично кожні вихідні та святкові дні забирав доньку до себе додому, купував дорогі речі, допомагав коштами на туристичні поїдки і все це за рахунок його матері, а не за власні кошти, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені в запереченні на позовну заяву. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області (а.с. 8). Згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області № 2036/2-347/2011 від 25.03.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 450 грн. щомісячно (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, на сьогоднішній день з позивача стягуються аліменти у розмірі 450 грн., що становить 22 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно наданої суду довідки про майновий стан і доходи за 2019 рік, відповідач доходів не має (а.с. 54). Суд не враховує посилання відповідача у запереченнях проти позову на його хворобу, оскільки доказів щодо перебування на лікуванні суду не надані. Щодо недостовірності роздруківки інформації про ФОП з сайту Міністерства юстиції України від 14.12.2018, в якій зазначено про взяття його на облік 04.05.3006р., суд вважає надуманим, оскільки у вказаній інформації, яка додана до позовної заяви, дата взяття відповідача на облік як підприємця зазначена - 04.05.2006 (а.с. 11). Також відповідачем надана довідка Чугуївської ДПІ про відсутність доходу за 2018 рік та за січень 2019 і у запереченнях він вказує про проживання за рахунок коштів, що йому надає мати, яка працює за кордоном, однак доказів про це не надано. Щодо перерахування коштів на утримання доньки на картковий рахунок позивача, суд, дослідивши надані ксерокопії квитанцій, зазначає щодо кошти у більшості перераховувались у розмірі, який не набагато перевищує розмір присуджених аліментів. Тобто, замість 450 грн. за рішенням суду - переховано 500 грн. Також у своїх запереченнях відповідач вказує на придбаним ним дорогих речей доньці: героскутера за 7000 грн., телефону та планшета. Але суд це рахує як подарунки від батька, який має це право і дані факти не впливають на його обов`язок утримувати свою дитину до повноліття у достатньому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає неможливим. Крім того, суд зазначає, що розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, навіть не дорівнює 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який був мінімальним на час стягнення аліментів, тим більше не досягає мінімального розміру аліментів на даний час - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а тому визначає аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач як одержувач аліментів довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2011 роком, змінився вік дитини, та, відповідно, зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved