Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Запорізька міська рада про визначення порядку користування земельною ділянкою. В позові зазначила, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору дарування від 23.04.1975 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Гончаренко Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за №3412. Співвласниками інших частин будинку є [PERSON] (23/50 частки було зареєстровано на ім'я його померлого батька, [PERSON])., якому належить 23/50 частини житлового будинку, [PERSON] (62/450 частини було зареєстровано на ім'я його померлої мати, [PERSON]), [PERSON] 31/450 частини. Між співвласниками будинку фактично склався порядок користування та володіння житловим будинком, згідно з яким у її користуванні знаходиться ізольоване приміщення загальною площею 31,1 кв. м, у технічному паспорті позначене як [ADDRESS], [PERSON] ізольоване приміщення, позначене у технічному паспорті як [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] ізольоване приміщення, позначене у технічному паспорті як [ADDRESS] Дані квартири у житловому будинку відокремлені один від одного, квартири обладнані окремими виходами. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.121987р. справа №22590 встановлено порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою між співвласниками будинку: за [PERSON] - ділянка 83, площею-210,6 м2; за [PERSON] - ділянка S1, площею -236,2 м2; за [PERSON] - ділянка S2, площею -119,7 м2; ділянку S4. площею -16,8 м2 залишено у загальному користуванні між [PERSON] та [PERSON]; ділянку S5, площею -17,5м2 залишено у загальному користуванні між [PERSON] та [PERSON]. Станом на вересень 2013 року співвласниками інших частин будинку є (діти [PERSON].) [PERSON] та [PERSON], (діти [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] - відповідачі у справі. Земельна ділянка [ADDRESS] загальною площею 600 м2 була надана за рішенням виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів від 25.11.1954 року за протоколом № 765 [PERSON], [PERSON], [PERSON], реєстровий №23128/155 від 29.07.1968 року. Протягом певного часу між співвласниками йдуть постійні сварки з приводу будівництва відповідачами самовільних будівель на відведеній земельній ділянці, згоди на будівництво вищезазначених самовільно збудованих споруд позивачка не надавала. 16.07.2009 р. листом від Виконавчого комітету Запорізької міської ради позивачку повідомили, що заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, Гладченко С.М. було проведено обстеження земельної ділянки [ADDRESS] з питань вирішення спору між співвласниками будинку з приводу розмежування земельної та самовільного будівництва об'єктів нерухомості на зазначеній ділянці, в результаті чого було складено акт обстеження земельної ділянки [ADDRESS], в якому зазначено, що фактичного розподілу земельної ділянки та встановлення чітких меж між співвласниками відповідно до вищезазначеного рішення до теперішнього часу проведено не було, та надано рекомендації вирішити дане питання в судовому порядку відповідно норм цивільного та цивільно-процесуального права України. З метою відновлення встановлених меж земельної ділянки за рішенням суду по справі №22590, позивачка зверталася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, ТОВ «ЗМБТІ», Державного архіву Запорізької області з заявою про отримання копії судово-технічноі експертизи на підставі якої було винесено рішення суду у 1987 році. Враховуючи отриманих позивачкою відповідей від вищевказаних інстанцій виявилось, що копії судово-технічної експертизи по земельній ділянці [ADDRESS] у м. Запоріжжя - відсутні. На звернення до Управління з питань земельних відносин Запорізької міської Ради від 11.01.2013 року, позивачці було запропоновано «..У разі відсутності домовленості, спір вирішується у судовому порядку шляхом визначення порядку користування земельною ділянкою на підставі чітких геодезичних замірів, які виконуються ліцензійною землевпорядною організацією за кошти заявників». Позивачка просить визначити порядок користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], згідно з частками у праві власності на домоволодіння; виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, розміром відповідно до належної їй на праві власності 1/3 частки у домоволодінні за адресою: [ADDRESS]; та стягнути солідарно з відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], понесені судові витрати по справі. Представник позивачки [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], яка є також представником [PERSON], та її представник [PERSON] заперечували проти позову, просили відмовити у позові, оскільки є рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.121987р., відповідно до якого встановлено порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою між співвласниками будинку на той час [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На даний час відповідачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями після померлої [PERSON]. Представник [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти позову, просила відмовити у позові, оскільки є рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.121987р., відповідно до якого встановлено порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою між співвласниками будинку на той час [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На даний час відповідачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями після померлого [PERSON]. Крім того надала суду документи, що підтверджують виконання даного рішення. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, проти позову заперечує, оскільки є рішення суду від 10.12.1987 р. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування [PERSON] прийняла в дар 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних прибудов, який розташований у [ADDRESS], житлова площа всього будинку 59,39 кв.м., договір дарування від 23.04.1975 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Гончаренко Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за №3412. 19.05.1975 р. зареєстровано право власності в ЗМБТІ за [PERSON] на 1/3 частини житлового будинку у [ADDRESS], в реєстрову книгу №2/22, запис №336. (а.с.12-13) Відповідно до ст..356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до зазначених правових норм співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутністю згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що у випадках, передбачених статтями 86- 89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Рішенням Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 10.121987р. справа №2-2598/87 за позовом [PERSON] встановлено порядок користування земельною ділянкою у [ADDRESS], виділено [PERSON] ділянка С-3, площею-210,6 м2; [PERSON] - ділянка С-1, площею -236,2 м2; [PERSON] і [PERSON] - ділянка С-2, площею -119,7 м2; ділянку С-4. площею -16,8 м2 залишено у загальному користуванні між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON]; ділянку С-5, площею -17,5м2 залишено у загальному користуванні між [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Рішення набрало законної сили 20.12.1987 р. (а.с.104) Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок№1127 від 14.11.1998 р. [PERSON] належить 13/100 частини житлового будинку у [ADDRESS], зареєстровано в ЗМБТІ в реєстрову книгу №2/22, запис №336 від 14.11.1988 р.(а.с.97) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.1991 р. спадкоємцями [PERSON], померлої 17.07.1990 р. є син [PERSON] та донька [PERSON], які в рівних частинах кожний прийняли спадщину, що складається із 9/50 частини житлового будинку у [ADDRESS], що находиться на земельній ділянці розміром 600 кв.м, та належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданим 14.11.1988 р. №1126. Зареєстровано в ЗМБТІ в реєстрову книгу №2/22, запис №336/5240 від 16.01.1992 р.(а. с.98-99) Рішенням Ленінського районної Ради народних депутатів №319/17 від 14.11.1991 р. було оформлено право власності на житловий будинок літ.А та житлову прибудову 12 за [PERSON].(а.с.111-118) Рішенням Ленінського районної Ради народних депутатів від 09.04.1992 р. змінено ідеальні частки на будинок житлового будинку у [ADDRESS], та встановлено такі ідеальні частки за [PERSON] - 17/50 частини, [PERSON] - 6/25 частини, [PERSON] - 13/100 частини, [PERSON] - 2/25 частини, [PERSON] - 21/100 частини. (а.с.119-121). Рішенням Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 02.12.1988 р за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою зобов'язано [PERSON] відновити огорожу, яка визначає межі земельної ділянки між нею та [PERSON]. (а.с.147) Рішення Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 02.12.1988 р. було виконано примусово судовим виконавцем, що підтверджується Актом від 22.03.1989 р., складеним судовим виконавцем відповідно до якого відновлено огорожу, яка визначає межі земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON]. (а.с.144-146) Згідно до ст..120 Земельного Кодексу України уразі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пунктом 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Після померлої [PERSON], спадкоємцями є її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до яких перейшло право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, [PERSON]. (а.с. 141-143) Після померлого [PERSON], його спадкоємцями є його діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до яких перейшло право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, [PERSON]. (а.с. 141-143) Відповідно до ч.3 ст.415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Рішенням Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 10.121987р. справа №2-2598/87 за позовом [PERSON] вже було встановлено порядок користування земельною ділянкою у [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]., та в примусовому порядку було виконано це рішення та визначено межі земельних ділянок, тому до спадкоємців частини житлового будинку переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст..124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження твердження представника позивача про те, що не було виконано рішення Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 10.12.1987р. та на даний час необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою у [ADDRESS]. Отже, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 1987 року, яким визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є обов'язковим для [PERSON] та спадкоємців [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], та спадкоємців [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed