Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В своєму позові позивач зазначив, що є спадкоємицею після смерті [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме, житловий будинок 26 по вул. Гагаріна в смт. Братське Миколаївської області. У встановлений законом час вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва на право власності їй було відмовлено, оскільки право власності на житловий будинок за померлим зареєстровано не було. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не зявився, до суду надіслав заяву, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. Відповідно до договору міни від 02.02.2014 року [PERSON] отримав у власність житловий будинок та земельною ділянкою біля нього по вул. Гагаріна, 26 в смт. Братське Миколаївської області, який раніше належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( арк. с. 4). Зобов'язання за договором було виконано сторонами у повному обсязі. 20.08.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема вказаний житловий будинок разом із земельною ділянкою. Позивач є племінницею [PERSON], отже є спадкоємицею п'ятої черги. Проте, отримати свідоцтво про право власності не може у зв'язку з тим, що договір міни не посвідчено нотаріально та не зареєстровано. Здійснити нотаріальне посвідчення договору позивач не може, оскільки не є стороною договору. Відповідно до норм ст.ст. 220, 638 ЦК України якщо сторонами досягнуто домовленість щодо істотних умов договору, сторонами виконані всі умови договору, проте не відбулося нотаріальне посвідчення договору, суд може визнати договір дійсним. Приписами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За такого, суд вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Згідно зі ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину. Відповідно до довідки Братської селищної ради на момент смерті [PERSON], його племінниця [PERSON] проживала разом з ним за адресою:. вул. Гагаріна, 26 смт. Братське Миколаївської області. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved