Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 1980 року, в якому у них народилися семеро дітей, п»ятеро з яких є повнолітніми а також син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. При цьому зазначила, що протягом спільного сімейного життя віжповідач проявив себе з негативної сторони - зловживав спиртними напоями, влаштовував скандали, застосовував до неї та дітей фізичну силу, ображав нецензурними словами. Крім того, утриманням сім»ї не займався - зароблені кошти в основному витрачав на власні потреби. На зауваження відповідач належним чином не реагував, своєї поведінки не змінював. Сторони спільне проживання припинили протягом півтора року відповідач проживає в тих господарствах, де працює по найму. Взаєморозуміння між відповідачем, нею та дітьми відсутнє. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, в зв»язку з чим вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому, просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому, зазначила, що позов підтримує, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провестибез його участі, при цьому зазначив, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 134193, повторно виданого 23 листопада 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON]»янівна, [INFO], зареєстрували шлюб 20 квітня 1980 року у Дзвиняцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Івасюк». В шлюбі у них народилися семеро дітей, п»ятеро з яких є повнолітніми, а також син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують півтора року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved