Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 лютого 2001 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, який будучи в стані алкогольного сп`яніння стає агресивним, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою, ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно дітей, не працює та не забезпечує сім`ю, їх шлюб носить формальний характер, що унеможливлює подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу без надання додаткового часу для примирення, оскільки вони хоча й проживають разом, але подружніх відносин не підтримують понад шість місяців, спільних інтересів не мають, чоловік не бажає змінювати свою поведінку та ставлення до сім`ї, в зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач відзиву на позов не подав, в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, так як продовжує кохати свою дружину; зазначив, що за наданий судом час для примирення він ніяких заходів до збереження шлюбу не вживав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 17 лютого 2001 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Оленівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №01. Від даного шлюбу сторони є батьками двох спільних неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьками. Сторони хоча й проживають разом, але фактично подружніх стосунків не підтримують понад шість місяців, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка категорично наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач не скористався наданим судом часом (три місяці) для збереження сім`ї, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. На підставі викладеного,

Outcome: approved