Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості безпідставно набутого майна, мотивуючи свої вимоги наступним. З 30.10.2004 року донька позивачки [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON]. Після розірвання шлюбу з 03.03.2009 року, продовжили спільно проживати без укладання шлюбу. Так, як зять і донька [PERSON] не мали власного заробітку і житла, то позивачка за угодою з відповідачкою зобов`язалася провести ремонт у її будинку за адресою: с. В. Щимель, вул. Слави, 2, Сновського району, Чернігівської області, а [PERSON] зобов`язалася передати свій будинок у власність своєму сину [PERSON] та доньці позивачки для сумісного проживання і ведення спільного господарства. [PERSON] за власний кошт провела ремонт у будинку [PERSON]. А саме: замінила сім віконних коробок вартість робіт 300 грн.; замінила сім підвіконників вартість робіт 200 грн.; облицювала вікна зовні і в середині вартість робіт 200 грн.; облицювала вікна зовні і в середині вартість робіт 200 грн.; виготовила і встановила дві хвіртки вартість робіт 200 грн.; відгородила двір 10 м. забором вартість робіт 450 грн.; відремонтувала дах вартість робіт 200 грн.; засклила віконні рами вартість робіт 200 грн.; вичистила колодязь вартість робіт 500 грн.; установила віконні рами - вартість робіт 300 грн.; облицювала плиткою стіну 4 м. кв. - вартість робіт 200 грн.; виготовила сім віконних рам - вартість робіт 1000 грн.; виготовлення штахетнику 50 шт. - вартість робіт 100 грн. Крім того, [PERSON] купувався будматеріал з якого проводився ремонт будинку, а саме: пиломатеріал обрізний 1 м. куб. на суму 1200 грн.; скло на суму 1820 грн. Загальна сума витрат на проведення ремонтних робіт будинку склала 7270 грн. Ремонт будинку позивачка проводила з березня по червень 2012 року. Виконавши свою частину угоди вона звернулася до відповідачки про виконання нею своєї частини угоди, але вона їй відмовила. З 29 вересня 2016 року шлюб між донькою [PERSON] і [PERSON] остаточно розпався, а тому позивачка на законних підставах звернулась до відповідачки про добровільне відшкодування їй витрат, які пов`язані з ремонтом будинку. Відповідачка порушила умови угоди і не бажає її виконувати, відмовилася відшкодовувати витрати, що примусило позивачку звернутися до суду про захист своїх майнових прав. В судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] пояснила, що в 2004 році її син [PERSON] одружився з донькою позивачки. З 2006 року вони перестали спільно проживати і вести спільне господарство, а в 2009 році розлучилися офіційно. Розлучення пройшло скандально, донька позивачки поступила нечесно по відношенню до сина відповідачки забравши все спільно нажите майно, тому вона як з позивачкою так і з її донькою з того часу не спілкувалася і не віталася. В 2010 році [PERSON] успадкувала від своєї покійної матері житловий будинок по вул. Слави, № 2 в с. В. ІЦимель Щорського р-ну Чернігівської області. В кінці 2011 року син відповідачки помирився зі свою колишньою дружиною і знову почали разом проживати. Про те, що позивачка за угодою з нею зобов'язалася провести ремонт в її будинку, а вона зобов'язалася передати свій будинок у власність своєму сину і її доньці для спільного проживання вона дізналася лише з позовної заяви. Жодних домовленостей, а тим паче угод між нею і позивачкою не було і не могло бути, адже на той час вони не спілкувалися, навіть не віталися. Проживати в її будинку вона дозволила своєму сину, який привів туди доньку позивачки Позивачка вказує, що за угодою з відповідачкою вона зобовязался провести ремонт в її будинку, по-перше письмової згоди на ремонт будинку вона позивачці не надавала, по-друге, кошторис ремонту та необхідних робіт не складався і з нею не погоджувався. Взагалі вона нікого не уповноважувала робити ремонт в її будинку. Зазначила, що позивачка вказує, що за власні кошти провела ремонт в її будинку, адже її син і її донька не мали власного заробітку. Ці доводи не відповідають дійсності адже її син жодного дня не сидів без роботи, їздив на заробітки в м. Київ, працював неофіційно на пилорамі, а її донька працювала і працює до теперішнього часу офіційно в Щорській ЦРЛ. Відповідачки син і донька позивачки проживаючи в її будинку здійснювали за власні кошти лише поточний ремонт будинку який був необхідний по мірі проживання, адже не платили оренду плату, натомість підтримували будинок в належному стані, адже користувалися ним більше 5 років. Вказала, що позивачка включила до переліку робіт чистку колодязя вартістю 500 грн., але згідно схематичного плану технічного паспорту на житловий будинок такого обєкта як колодязь не має на території домоволодіння. На вулиці Слави в селі В.Щимель є колодязь, але він загального користування, воду з якого набирають всі бажаючі. Позивачка вказує, що виготовила і установила ворота з хвірткою вартістю 450 грн., згідно знову ж таки технічного паспорту на будинок на схематичному плані під №1 вказано, що це ворота з хвірткою інвентаризаційна вартість яких складає 317 грн. Тобто в її домоволодінні були ворота з хвірткою, що підтверджується офіційними документами, а тому встановлювати нові ворота з хвірткою не було необхідності. Чеки додані позивачкою для придбання скла та пиломатеріалів не свідчать про те, що ці будівельні матірали вона використала для поліпшення її домоволодіння. Зазначила, що до даної позовної заяви позивачкою не додано жодного належного чи допустимого доказу в підтвердження укладення між ними правочину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бачив як проводилися роботи в будинку за адресою: с. В. Щимель, вул. Слави, 2, Сновського району, Чернігівської області Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бачила як городили паркан та робили дах будинку [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] просив його привезти пиломатеріали. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно копії довідки Великощимельської сільської ради Щорського району Чернігівської області № 373 від 22.12.2016 року [PERSON] дійсно проживала з чоловіком [PERSON] в с. В. Щимель, вул. Слави, 2, Сновського району, Чернігівської області та була зареєстрована в цьому будинку з 20.04.2012 року по 29.09.2016 року. Зі слів [PERSON] без реєстрації проживала за даною адресою з листопада 2011 року по 20.04.2012 року. Згідно по господарської книги, власником будинку за адресою:с. В. Щимель, вул. Слави, 2, Сновського району, Чернігівської області є [PERSON]. ( а.с. 11). Позивачка посилається на те, що вона уклала угоду з відповідачкою і зобов`язалася провести ремонт у її будинку за адресою: с. В. Щимель, вул. Слави, 2, Сновського району, Чернігівської області, а [PERSON] зобов`язалася передати свій будинок у власність своєму сину [PERSON] та доньці позивачки для сумісного проживання і ведення спільного господарства. [PERSON] за власний кошт провела ремонт у будинку [PERSON]. А саме: замінила сім віконних коробок вартість робіт 300 грн.; замінила сім підвіконників вартість робіт 200 грн.; облицювала вікна зовні і в середині вартість робіт 200 грн.; облицювала вікна зовні і в середині вартість робіт 200 грн.; виготовила і встановила дві хвіртки вартість робіт 200 грн.; відгородила двір 10 м. забором вартість робіт 450 грн.; відремонтувала дах вартість робіт 200 грн.; засклила віконні рами вартість робіт 200 грн.; вичистила колодязь вартість робіт 500 грн.; установила віконні рами - вартість робіт 300 грн.; облицювала плиткою стіну 4 м. кв. - вартість робіт 200 грн.; виготовила сім віконних рам - вартість робіт 1000 грн.; виготовлення штахетнику 50 шт. - вартість робіт 100 грн. Крім того, [PERSON] купувався будматеріал з якого проводився ремонт будинку, а саме: пиломатеріал обрізний 1 м. куб. на суму 1200 грн.; скло на суму 1820 грн. Загальна сума витрат на проведення ремонтних робіт будинку склала 7270 грн. Згідно копії розписки [PERSON], робив рами в травні 2012 року на суму 1000 грн., жительці с. В. Щимель, Сновського району Чернігівської області [PERSON], які вона замовила для доньки та зятя, які жили в : с. В. Щимель, вул. Слави, 2, Сновського району, Чернігівської області. ( а.с. 11). Також в матеріалах справи містяться копії чеків, довідка ФОП Дугель, акт оцінка робіт по будинку. ( а.с. 8,9,10,12,13). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 208 ЦК України правочини, належить вчиняти у письмовій формі, якщо вони перевищують у двадцять і більше разів розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідачки витрати за ремонт будинку в сумі 7270 грн., що перевищує двадцять розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак письмового договору між сторонами не укладалось, що підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 5 ст. 778 ЦК України, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. За таких обставин суд не знаходить правових підстав для задоволення вимог про відшкодування вартості ремонтних робіт, оскільки суду не надано доказів укладення договору між сторонами. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні безпідставного і необґрунтованого позову саме через недоведеність суду позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed