Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру аліментів, які стягуються за рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.08.2016 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 615 грн. щомісячно. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Свою вимогу обґрунтовує тим, що аліменти стягнуті в твердій грошовій сумі є нижчими, від мінімальної межі передбаченої законом. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують. Відповідач в судове засідання не з`явився.Причини неявки суду не повідомив. Не надав відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження. Відповідач був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. ( а. с. 55). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку. З`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.08.2016 року, яким рішення Світловодського міськрайонного суду від 18.05.2016 року змінено, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 615 грн. щомісячно, починаючи з 26 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. (а.с. 7-9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу 09.01.2020 року ( а.с. 11). Статтею 180 Сімейного кодексу України, передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів передбачені у статті 182 СК України. Відповідно до вказаної норми при визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.п 3,17 Постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 1 ст. 184 СК України, (в редакції яка була чинною на час ухвалення рішення Світловодського міськрайонного суду від 18 травня 2016 року) передбачалось, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, судза заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Саме з урахуванням тієї обставини, що платник аліментів не був офіційно працевлаштований та відповідно не мав регулярного доходу, судом було визначено спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України, (редакція якої є чинною на час ухвалення даного судового рішення) визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, за змістом вказаної норми закону стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе виключно за заявою одержувача аліментів. Відповідно до вимог статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 вказаної статті визначений мінімальний розмір частки від заробітної плати (доходу), який підлягає стягненню з платника аліментів, який відповідно на одну дитину становить одну четверту частину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються на її користь, та у подальшому стягувати аліменти на одну дитину у розмірі 1/5 частини від усіх доходів відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини. Беручи до уваги встановленні обставини, суд вважає, що в інтересах неповнолітнього [PERSON] , а саме для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] в межах заявлених позовних вимог необхідно визначити у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Питання розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та ст. 180, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: approved