Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати житловий будинок за № 46 по вул. Українській в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаного нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в період з 26 вересня1999 року по 26 лютого 2014 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час шлюбу з відповідачем, а саме 04.04.2003 року, вони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними побудовами за № 46 по вул. Українській (Фрунзе) в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. Зазначений будинок, за договором купівлі-продажу був оформлений на імя [PERSON] Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2014 року шлюб між ними було розірвано. Згоди на добровільний поділ майна між позивачем та відповідачем не досягнуто, тому позивач звернулася з зазначеним позовом до суду. [PERSON] позивача [PERSON] позов підтримав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] відповідача [PERSON] позов визнала, також звернувся до суду з клопотання про проведення судового розгляду у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26 вересня 1999 року по 11 березня 2014 року, про що свідчить рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2014 року по справі № 183/9380/13-ц (а.с. 13), яке набрало законної сили 11.03.2014 року, а тому саме з цього моменту, відповідно до вимог ч.2 ст. 114 СК України, шлюб вважається припиненим. Суду надано копію договору купівлі-продажу від 04 квітня 2003 року, у відповідності до якого [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами за 46 по вул. Фрунзе в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 8), і вказаний договір в реєстрі прав власності на нерухоме майно був зареєстрований на його імя (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Такі ж розяснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Зазначеним вище договором купівлі продажу стверджується, що спірне нерухоме майно набуте чоловіком та дружиною в період шлюбу, а тому повинно бути визнане спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні не надано жодного доказу про існування між подружжям будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що даний обєкт нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя, частки у житловому будинку з надвірними побудовами за 46 по вул. Українській в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] та [PERSON] є рівними. На підставі викладеного,

Outcome: approved