Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 13 червня 1997 року між [PERSON] , яка діяла як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON] (покупець), і [PERSON] , який діяв від себе і як законний представник неповнолітнього [PERSON] , та [PERSON] (продавці) був укладений договір купівлі-продажу нерухомості №42, за яким [PERSON] набула у власність однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був укладений на підставі ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, був зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Смарагд-Південь». Право власності було зареєстровано за позивачем Бердянським КПТІ 10.09.1997р. Однак, як їй стало відомо, цей договір вважається недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріально. Оформити нотаріально договір зараз не має можливості. Зважаючи на те, що сторони договору повністю виконали умови договору, позивач просить визнати цей договір дійсним. Позивач і представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Подали суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.41-43), позовні вимоги позивача визнають в повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними у справі матеріалами. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. 13 червня 1997 року між [PERSON] , яка діяла як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON] (покупець), і [PERSON] , який діяв від себе та як законний представник неповнолітнього [PERSON] , і [PERSON] (продавці) був укладений договір купівлі-продажу нерухомості №42, за яким [PERSON] купила у продавців однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір був укладений на Херсонській товарній біржі «Смарагд-Південь» на підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, про що зроблений запис у «журналі реєстрації угод» від 13 червня 1997 року за №42. Сторонами повністю були виконані всі умови договору: до підписання договору купівлі-продажу продавець одержала від покупця грошові кошти у сумі 6654,00 грн.; продавці звільнили об`єкт продажу до 20.06.1997 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомості від 13.06.1997р. (а.с.6-7). 10 вересня 1997 року Бердянським КПТІ було зареєстровано право власності на вказану квартиру за [PERSON] , про що внесено запис в реєстрову книгу №доп.42 за реєстровим номером 11566. Даний договір купівлі-продажу не оформлений у нотаріальній конторі через необізнаність сторін. Відповідно до норм діючого на момент укладання договору купівлі продажу цивільного законодавства, а саме ст. 227 ЦК України ( 1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Статтею 47 ЦК України ( 1963р.) визначено, що суд має право визнати угоду дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Враховуючи, що обидві сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, що вимагає нотаріального посвідчення, зареєстрували її на товарній біржі, будучи впевненими в його законності, позивач в даний час не має можливості розпорядитися своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним відповідно до ст. 47 ЦК України ( 1963р.). На підставі викладеного,

Outcome: approved