Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] і [PERSON], третя особа: Валківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину будинку, у якій вказує, що 30 січня 1993 року вона уклала шлюб з гр. [PERSON] і проживала з ним до 2002 року. 01 лютого 2000 року вони купили житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу будинку був оформлений на ім'я [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить частина вказаного будинку. Позивачка вказує в позовній заяві, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя і вона має право на 1/2 частину будинку, а 1/2 частина будинку є спадковим майном, на яке мають право відповідачі. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила суду, що її син [PERSON] купив будинок за її особисті кошти, що позивачка не давала ніяких коштів на придбання будинку, що для купівлі будинку вона, [PERSON], давала [PERSON] свої гроші. Тому вважає, що будинок був власністю тільки її сина [PERSON], а вона є спадкоємцем на все майно сина. Третя особа: Валківська державна нотаріальна контора - надала суду інформацію, у якій вказує, що відповідач [PERSON] у шестимісячний строк після смерті батька спадщину не прийняв, хоча мав намір звернутися до суду з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. За клопотанням відповідачки [PERSON] у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що будинок, який знаходиться в [ADDRESS] купила [PERSON] для себе, але оформила договір купівля-продажу на ім'я сина [PERSON], що в будинку проживає [PERSON], що вона придбала будинок за свої особисті грошові кошти, їм відомо зі слів [PERSON] Вислухавши пояснення сторін і свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що з 1993 року по 2002 рік [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] у 2002 році вони купили будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв під час придбання будинку, майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Таке ж положення щодо спільного сумісного майна подружжя зафіксоване і в ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України. Доказом того, що будинок належав подружжю [PERSON] і [PERSON], є договір купівлі-продажу будинку від 01 лютого 2000 року, у якому покупцем вказаний [PERSON], а не інша особа, в тому числі і відповідачка [PERSON] Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд не може визнати такими, що підтверджують факт належності будинку не подружжю [PERSON] і [PERSON], а [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Факт належності будинку може підтверджуватися тільки письмовими доказами, у даному випадку договором купівлі-продажу. Показання свідків не спростовують даних, що містяться в договорі купівлі-продажу будинку від 01 лютого 2000 року, укладеному між [PERSON] і [PERSON]. Висновки суду підтверджуються такими доказами: Фотокопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 22 травня 2002 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що свідчить про те, що станом на 01 лютого 2000 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі; Фотокопією договору купівлі-продажу будинку, що знаходиться в [ADDRESS], у якому покупцем будинку вказаний [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. [PERSON] не надала суду доказів про те, що будинок належав тільки [PERSON], а також про те, що будинок не є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], що позивачка не має права на частину будинку як майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Outcome: approved