Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2015 року померла [PERSON], яка приходилась бабусею позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. На вказане майно [PERSON] 08 лютого 2002 року склала заповіт на користь позивача [PERSON] Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено в звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, тому вона була вимушена звернутися до суду з відповідним позовом в якому просить визначити їй додатковий строк шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01 квітня 2015 року, посилаючись на те, що термін прийняття спадщини вважає пропущеним з поважних причин (а.с.1-4). Представник позивача\~надав до\~суду заяву,\~в якій\~підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просила розглядати справу без його участі та без участі позивача. Відповідач також надала заяву, в якій, по суті, заперечень проти позову вона не має, розгляд справи просить провести без її участі. За змістом частини четвертої статті 200\~ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206\~ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Отже, у звязку з тим, що відповідач по справі визнала позов в повному обсязі, Суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що 01 квітня 2015 року померла [PERSON], яка приходилась бабусею позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №409292 (а.с.19). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.24,25,33,34,36). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. На вказане майно [PERSON] 08 лютого 2002 року склала заповіт на користь онуки [PERSON] (а.с.20). [PERSON], у звязку з реєстрацією шлюбу 11 червня 2007 року, змінила прізвище з «Волкова» на «Прітц», що підтверджується копією ліцензії і свідоцтва про шлюб №4 2007 19012271 (в перекладі з англійської мови на українську) (а.с.28-29). 24 вересня 2018 року приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON] Крістіні у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується листом №110/02-14 (а.с.21). Позивачем пропущено\~строк для\~прийняття спадщини\~з поважних\~причин,\~а саме:\~з 1989 року вона проживає в США та є біженцем, що підтверджується проїзним документом біженця тип ПТ №400973632 (а.с.8). В звязку з скрутним матеріальним становищем вона не могла відвідувати бабусю в Україні та, відповідно не знала про те, що вона померла, та не знала про факт існування заповіту. Крім того, збір документів для подання заяви нотаріусу [PERSON], у якої відкрито спадкову справу, складав для позивача значні труднощі з причини зазначення у заповіті «онуці [PERSON]», тобто позивачу необхідно було довести відповідний ступінь родинного звязку, а саме що вона онука спадкодавця, для чого необхідно було підтвердити не тільки зміну прізвища з «Волкової» на «Прітц», а й довести, що її померла мати [PERSON] мала до шлюбу прізвище «Званчук» та була донькою спадкодавця. Для цього позивачем було відновлено втрачене свідоцтво про шлюб матері, яке було видане Центральним відділом РАГС м. Кишинів (Молдова), і дублікат свідоцтва був отриманий тільки 04.09.2018 року, перекладений на українську мову та нотаріально посвідчений 19.09.2018 року (а.с.36). Відповідно до ч.1 ст.1223\~ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Досліджуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини суд дійшов висновку, що в даному конкретному випадку позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини в звязку з об'єктивними, істотними труднощами для неї, які були викликані тривалістю перебування за межами України, необізнаністю про смерть [PERSON] та існування заповіту а також значними труднощами з розшуку та відновлення документів для підтвердження ступеня родинних звязків зі спадкодавцем. Таким чином, оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved