Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 11.10.2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області України було зроблено відповідний актовий запис № 314 від 11.10.2015 року. Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Позивач зазначає, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких збереження шлюбу та подальше спільне сімейне життя з [PERSON] видається позивачці неможливим, оскільки відносини між сторонами в шлюбі не склались, оскільки протягом останнього року, сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Двадцять п`ятого травня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на запит з Оноківської сільської ради, про те, що за вказаною адресою в позовній заяві відповідач незареєстрований. Восьмого липня 2020 року позивач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовну заяву підтримує повністю. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, зокрема в розділі оголошень на сторінці Ужгородського міськрайонного суду. Відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області України було зроблено відповідний актовий запис № 314 від 11.10.2015 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося, сторони втратили почуття один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства та побуту не ведуть. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Спільних неповнолітніх дітей, що могло б хоч якось зв`язувати сторін, вони не мають. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved