Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] „Міські теплові мережі, [PERSON] відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення коштів. У позовній заяві вказує, що 26.08.2014 року їй стало відомо про існування судового наказу №331/1637/13-ц від 01.03.2013 року виданого на підставі заяви [PERSON] „МТМ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої види в сумі 1560 грн. 24 коп. та судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.. Постановою №43297688 головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ [PERSON] від 05.06.2014 року при примусовому виконанні судового наказу стягнуто з неї на користь ВДВС за платіжним дорученням №2767 від 25.07.2014 року виконавчий збір 167 грн. 49 коп. та витрати на виконавчі дії 122 грн.60 коп., всього на загальну суму 290 грн. 09 коп.. З 01.03.2013 року по 10.10.2014 року з неї утримано на користь [PERSON] „МТМ: за платіжним дорученням №2766 від 25.07.2014 року 418 грн.; за платіжним дорученням №3234 від 03.09.2014 року 838 грн. 31 коп.; за платіжним дорученням №4013 від 09.10.2014 року 418 грн. 63 коп., всього на загальну суму 1\~674 грн. 94 коп.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року скасований судовий наказ №331/1637/13-ц від 01.03.2013 року. Постановою №43297688 головного державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ [PERSON] від 09.10.2014 року виконавче провадження закінчено у звязку з скасуванням виконавчого документу. У відповідності до статей 380,381 ЦПК України поворот виконання стягнутого за судовим наказом не передбачений. У відповідності до ст.16 ЦК України вона вимушена звернутися з позовом про стягнення з відповідачів коштів на підставі статей 1212,1215 ЦК України. Стягнуті з неї кошти 1674 грн. 94 коп. не відносяться до переліку майна, яке не підлягає поверненню у відповідності до ст.1215 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного позивач просить стягнути на її користь: - з [PERSON] „МТМ безпідставно утримані 1\~674 грн. 94 коп.; збитки повязані з інфляцією в сумі 774 грн. 02 коп.; - з [PERSON] ВДВС ЗМУЮ безпідставно стягнутий виконавчий збір 167 грн.49 коп. та витрати на виконавчі дії 122 грн. 60 коп.; збитки повязані з інфляцією в сумі 152 грн. 37 коп.; - стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] „МТМ [PERSON], позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і недоведеними. Просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи (а.с.32). Представник відповідача [PERSON] ВДВС ЗМУЮ [PERSON], позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і недоведеними. Просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи (а.с.47). Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на підставі заяви [PERSON] „МТМ видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання в сумі 1\~560,24 грн. та судовий збір у розмірі 114,70 грн.. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ від 16.05.2014 року на підставі вищевказаного судового наказу відкрито виконавче провадження. Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу боржника. У строк встановлений на самостійне виконання судового наказу до 22.05.2014 року боржником не виконано, тому у відповідності до ст.28 Закону України „Про виконавче провадження 23.05.2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню 167,49 грн.. 05.06.2014 року, у відповідності до ч.2 ст.68 Закону України „Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, яку надіслано за місцем роботи боржника МКП „Основаніє. 26.07.2014 року на депозитний рахунок ВДВС надійшли кошти стягнуті із заробітної плати боржника у сумі 708,09 грн., які у відповідності до ст.ст.43,44 Закону України „Про виконавче провадження були розподілені наступним чином: витрати 122,60 грн., борг 532,27 грн., виконавчий збір 53,22 грн.. 04.09.2014 року на депозитний рахунок ВДВС надійшли кошти стягнуті із заробітної плати боржника у сумі 838,31 грн., які були розподілені наступним чином: борг 762,10 грн., виконавчий збір 76,21 грн.. 25.09.2014 року до [PERSON] ВДВС ЗМУЮ від [PERSON] надійшла заява разом з ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2014 року про скасування судового наказу від 01.03.2013 року, в звязку з чим 09.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 09.10.2014 року на депозитний рахунок ВДВС надійшли кошти стягнуті із заробітної плати боржника у сумі 418,63 грн.. Оскільки виконавче провадження було закінчено, кошти було повернуто на рахунок МКП „Основаніє для зарахування на користь [PERSON]. Крім того, 01.08.2014 року [PERSON] звернулася до сектору з обліку наданих послуг відділу збуту філії [PERSON] „МТМ Жовтневого району з заявою про зарахування сплачені нею на особовий рахунок грошові кошти як погашення заборгованості по судовому наказу від 01.03.2013 року у розмірі 1027,97 грн.. Суму судового збору у розмірі 114,7 грн. була сплачена позивачем 01.08.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналіз наведеної норми закону дає підстави до висновку, що ст.1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України. Суд вважає, що в даному випадку стягнення і самостійна оплата грошових коштів мали правову підставу судовий наказ, який визнаний [PERSON] при складанні власноручно написаної заяви про зарахування сплачених нею на особовий рахунок грошових коштів яка погашення заборгованості по судовому наказу від 01.03.2013 року. Крім того в судовому засіданні представник [PERSON] „МТМ пояснював, що [PERSON] „МТМ не подавав позов до [PERSON], після скасування судового наказу, так як судовий наказ виконано в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги предявлені до [PERSON] „МТМ є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.28 Закону України „Про виконавче провадження „у разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягає виконанню на підставі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові. У даному випадку підлягає поверненню 129,43 грн., а не 167,49, як вимагає позивач. Відповідно до ч.7 ст.45 Закону України „Про виконавче провадження на адресу боржника надсилалися листи від 13.10.2014 року, 15.12.2014 року про повідомлення ВДВС яким чином перераховувати кошти. 01.03.2016 року до ВДВС надійшла заява [PERSON] про перерахування коштів поштовий переказом, на підставі чого виконавчою службою виготовлено платіжне доручення про перерахування коштів у сумі 129,43 грн. на користь [PERSON]. Повернення витрат у разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягає виконанню на підставі виконавчого документа діючим законодавством не передбачено. Враховуючи викладене, позовні вимоги предявлені до [PERSON] ВДВС ЗМУЮ є необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed