Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Мукачівської державної нотаріальної контори Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області про визнання правочину недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який був власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку вона проживала з народження і до 2014 року. В 2015 році вона намагалася оформити право власності на вказаний будинок як спадкоємець першої черги, після чого дізналася, що право власності на будинок зареєстровано на відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частки на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Дані свідоцтва видані з грубим порушенням чинних норм, оскільки вона проживала в спірному будинку після смерті батька, вступила у володіння, вела господарство, сплачувала комунальні послуги і в силу ст. 1268 ч.3 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. У зв»язку з цим просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину, виданих на ім»я відповідачів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки успадкувала 1/3 частки спірного будинку як спадкоємець першої черги після смерті свого батька [PERSON]. Представник відповідача Мукачівської державної нотаріальної контори Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, заперечення відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується належними доказами: свідоцтво про народження, видане повторно серії [NUMBER] (а.с. 11), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 12-13). Згідно Довідки № 2148 від 31.07.2012 року домоволодіння [ADDRESS] належало на праві особистої власності [PERSON] (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданного повторно 27 червня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна станом на 09.05.2016 року будинок [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності: 1/3 - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та ноимер 2-335; 1/3 - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-336, 1/3 - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 2-334 (а.с. 8-10). З копії надоного Мукачівською державною нотаріальною конторою Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2014 року вбачається, що спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку в [ADDRESS], що належав батьку спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив її та який помер [INFO], а спадкоємцями є відповідачі: дружина [PERSON] - [PERSON], донька [PERSON] - [PERSON], син [PERSON] - [PERSON] (а.с. 50). Тобто, відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності по 1/3 частки на спірний будинок після смерті [PERSON] (свого чоловіка та батька відповідно). В свою чергу з копії Заповіту від 29 жовтня 1981 року, складеного [PERSON] (батьком позивачки) вбачається, що останній все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів гр. [PERSON] (а.с. 49). У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року та абзацу 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування у разі відкриття спадщини до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року /до 1 січня 2004 року/ застосовується чинне на той час законодавство , зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини , кола спадкоємців за законом тощо. Отже , враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], [PERSON] відкрилася 20 вересня 2000 року, то процедура прийняття спадкоємцями цієї спадщини регулюється нормами ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 534 ЦК УРСР встановлювала, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Тобто, [PERSON], що помер [INFO], скористався своїм правом, передбаченим ст. 534 ЦК УРСР і склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON], який прийняв у спадщину будинок [ADDRESS], але не отримав свідоцтва, що не позбавляє його прав власника. Оскільки, [PERSON] [INFO] теж помер і після його смерті відкрилась спадщина, то відповідачі в силу ст. 529 ч. 1 ЦК УРСР як спадкоємці першої черги, на законних підставах отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька.

Outcome: dismissed