Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2012 року. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Спору про поділ майна між ними немає. Зазначає, що наразі шлюб між ними існує лише формально, почуття згасли та спільне життя з чоловіком стало нестерпним, вони виявилися різними людьми, подальше життя разом з відповідачем неможливе. Разом вони не проживають більше півроку, спільне господарство не ведуть. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Вказує, що на даний час проживає з іншим чоловіком, з яким бажає створити сім`ю. У зв`язку з викладеним просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просила їх задовольнити. Витрати по сплаті судового збору просила з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні був відсутній, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 140, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області 29 вересня 2012 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що його збереження не є можливим. Відповідач позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.\~21\~СК України,\~шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved