Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна особистою власністю дружини і чоловіка, та просить суд: визнати особистою власністю [PERSON] автомобіль марки HYUNDAI модель SANTA FE типу Легковий універсал, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна [NUMBER]; визнати особистою власністю [PERSON] садовий будинок, розташований на земельній ділянці [NUMBER] в СТ «Южанка» смт Затока м. Білгород-Дністровський. При цьому, [PERSON] посилається на те, що з [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 29.09.1990 року та по сьогоднішній день формально знаходяться в шлюбних відносинах, хоча з 2011 року вони спільний побут не підтримують, мають самостійний бюджет, не зважаючи на те, що проживають в одному будинку. Офіційно розлучитись вони не можуть, оскільки мають спільних дітей та розлучення може погано на них вплинути. В 2012 році [PERSON] почала будівництво садового будинку на земельній ділянці [NUMBER] СТ «Южанка» смт Затока, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.07.2006 року, зареєстрованого 14.03.2014 року. [PERSON] зазначає, що кошти на будівництво вона від чоловіка не брала, та він і не пропонував, тому їй довелось затягти будівництво на два роки. Під час оформлення права власності на садовий будинок їй стало відомо, що в силу ст.. 60 СК України, садовий будинок вважається спільним майном подружжя та [PERSON] матиме право на ? частину будинку. Такі обставини не влаштовують [PERSON], тому вона вирішила звернутися до суду з проханням визнати садовий будинок [NUMBER] в СТ «Южанка» смт Затока її особистою власністю. Разом з тим, [PERSON] зазначає, що автомобіль марки HYUNDAI модель SANTA FE типу Легковий універсал, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна [NUMBER] належить особисто її чоловікові, оскільки в 2011 році, коли він його покупав, у [PERSON] були проблеми з документами, він попросив [PERSON] оформити на себе автомобіль, хоча придбався він за власні кошти [PERSON] У зв'язку з цим, [PERSON] просить суд визнати автомобіль особистою власністю чоловіка - [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис 439. З 2011 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільний побут не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають, кожний з подружжя сам себе утримує та не користуються коштами один одного. Згідно з ст..3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, сторони перестали бути сім'єю з того моменту, коли вони відокремили один від одного свій побут та звільнили себе від взаємних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 2 цієї статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 та ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. В 2011 році [PERSON] придбав автомобіль марки HYUNDAI модель SANTA FE типу Легковий універсал, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 219. Через проблеми з власними документами, за згодою [PERSON], відповідач оформив право власності на автомобіль на ім'я дружини - [PERSON], яка особисто ніколи не користувалася автомобілем та не вважає його своєю власністю. [PERSON] в 2012 році розпочала будівництво садового будинку на земельній ділянці [NUMBER] СТ «Южанка» смт Затока м. Білгород-Дністровський, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та договору дарування земельної ділянки від 20.02.2008 року посвідчений державним нотаріусом Кушнір І.В. Враховуючи ту обставину, що під час будівництва будинку сторони шлюбні відносини не підтримували, [PERSON] витрачала тільки власні, особисто зароблені кошти, тому даний садовий будинок загальною площею 265,2 кв.м., житловою площею 144,6 кв.м. є її особистою власністю. Відповідно з ч.6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання майна особистою власністю дружини та чоловіка - є обґрунтованим, спрямованим на захист майнових прав кожного з подружжя, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved