Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 25 червня 1995 року помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка серед іншого складається з права на житловий будинок №16, розташований по вул. Махарадзе в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області. Після смерті чоловіка на протязі шести місяців із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним та вважала, що спадщину прийняла, оскільки фактично вступила у права володіння, користування та розпорядження спадковим майном. На даний час бажає зареєструвати своє право на спадкове майно, однак вирішити питання про переоформлення будинку в позасудовому порядку не має змоги, оскільки первісним власником будинку не було проведено належної реєстрації права власності на даний будинок та рекомендовано було звернутися до суду. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок №16, який розташований за адресою: вул. Махарадзе в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] вимоги викладені в позові підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, наполягає на їх задоволенні. Вказує, що відповідно до законодавства, що діяло на час смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала разом з ним та вела спільне з померлим господарство, а після його смерті вступила у фактичне володіння спірним майном, то є таким спадкоємцем що спадщину прийняв, у звязку з чим позов вважає обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Генічеського району Херсонської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є старшою сестрою позивачки. Їй відомо, що [PERSON] після смерті чоловіка постійно мешкала за адресою вул.. Махарадзе, 16 в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області та фактично вступила у права спадкування, вважаючи себе власником зазначеного будинку, здійснювала капітальні та поточні ремонти, вчиняла дії спрямовані на утримання житлового будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком [PERSON] та дав аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON]/до одруження Федоренко/ [PERSON] 24 січня 1981 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про одруження, серії ІІ-ВЛ №268643. Як вбачається з матеріалів справи зокрема договору купівлі-продажу від 11 жовтня 1993 року [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, розташований по вул.. Махарадзе, 16 в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії І-КГ №270240, 25 червня 1995 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої ввійшов вказаний вище будинок. Відповідно до довідки [PERSON] сільської Генічеського району Херсонської області ради №2343 від 23.11.2015 року, згідно запису в по господарській книзі №12 б за [PERSON] на праві особистої власності рахується житловий будинок №16, розташований по вул.. Махарадзе в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області. Оскільки [PERSON] помер у 1995 році, то відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування у даному випадку регулюються законодавством, яке було чинне на той час. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, що відкрилася після його смерті була дружина померлого [PERSON] Згідно показів свідків та пояснення позивача, викладених у позові, [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала разом з ним та вела спільне з померлим господарство. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у керування або володіння спадковим майном. Отже фактично [PERSON], як дружина померлого, вступила у володіння вказаним житлом та спадщину після померлого прийняла. Однак належним чином право власності на даний будинок не оформила. На даний час позивач бажає переоформити спадщину на своє імя, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не може, оскільки нею пропущено строк встановлений законом для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, приймаючи до уваги, що чоловік позивача помер, заповітів померлий не складав, позивач є спадкоємцем за законом першої черги та фактично спадщину прийняла, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved