Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 2029 року. Свої вимоги мотивує тим, що з 19 березня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В шлюбі в них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, син проживає з нею позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він працює, інших утриманців не має. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 36). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у відсутність його представника не звертався (а. с. 32, 35). За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. ст. 224 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 березня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб (а. с. 3). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобовязання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утримані (а. с. 5). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати дитину, та визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи (відповідач є працездатним, інших утриманців не має), у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180 183, 191 СК України та

Outcome: approved