Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 7 листопада 2009 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Позивач має спільну з відповідачем дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Позивач зазначила, що відповідач офіційно не працює, проте він зареєстрований приватним підприємцем, працює на ринку в м. Верхівцеве, інших дітей та непрацездатних батьків він на утриманні не має. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, а також понесені нею судові витрати. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року було скасовано зачне рішення суду та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що вона працює, проте її коштів не вистачає на її утримання та утримання двох дітей. Вона не проживає з відповідачем і за весь цей час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач купує іграшки та їжу дитині, коли вона знаходиться у нього. Окрім того позивач зауважила, що вона придбала нерухомість і тому сплачує кредит. Разом з тим позивач не заперечувала, що донька половину часу мешкає з батьком, але це є тимчасово. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, проте при визначенні розміру аліментів просив врахувати, що він приймає участь в утриманні дитини, купує одежу, іграшки, займається вихованням та розвитком дитини, також донька половину часу мешкає разом з ним, і в цей час він повністю утримує її. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Дитина проживає як з позивачем так і з відповідачем, що було визнано сторонами в судовому засіданні, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України дана обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач офіційно не працює, не має стабільного доходу, приймає участь в утриманні дитини, зокрема купує одяг, іграшки, продукти харчування, що не заперечувала позивач в судовому засіданні, а також ту обставину, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця. При визначенні розміру аліментів, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що вона сплачує кредит, з огляду на те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження цієї обставини, окрім того, утримання дитини є обов'язком обох батьків, не залежно від їх майнового та сімейного стану і вони зобов'язані, забезпечити, принаймі, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, визначений Законом України «Про Державний бюджет України». За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Матеріалами справи підтверджується, що за складання позовної заяви позивачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 200 грн. (а.с.3). Витрати на правову допомогу відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України належать до судових витрат, а тому підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial