Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зарічненська районна державна адміністрація Рівненської області про позбавлення батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у період 2011-2014 років перебувала з відповідачем у шлюбі. Заочним рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 25.02.2014 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Відповідач є батьком її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, відповідач після народження дитини про неї не піклувався, доглядом та вихованням не займався, бачив її лише двічі, коли забирав з пологового будинку та через півтора місяці після цього, коли забирав свої речі з їх помешкання. Фактично від дня народження дочки та по теперішній час батько дитиною не цікавився, не відвідував її, не спілкувався, ніякої участі у вихованні дитини не приймав та не приймає. Більше п`яти років відповідач свідомо ухилився від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, ніякого бажання спілкуватися, бачитися з дитиною від дня її народження і по теперішній час не виявляв, тому просить позбавити його батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, пояснила, що на даний час створила нову сім`ю з [PERSON] , якого її дочка [PERSON] вважає своїм батьком та він має намір її усиновити. Відповідач більше п`яти років дитину не відвідував та не спілкувався з нею взагалі, свого батька вона не знає і ніколи не бачила. Також вказала, що перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу не чинила, жодних намірів побачитися та спілкуватися з дитиною відповідач не виявляв. Крім періодичної сплати аліментів ніякої уваги дитині не приділяв, не цікавився станом її здоров`я, розвитком, потребами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 11.11.2020 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] її батьком вказано [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 25.02.2014 року шлюб між [PERSON] (позивачем у справі) та [PERSON] розірвано. Заочним рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 18.02.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 09.07.2020 року за позовом [PERSON] змінено розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на 1\\4 частину від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Ск України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] свідомо, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання та розвитку малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також наданими суду письмовими доказами. Зокрема, свідок [PERSON] , вихователь Зарічненського дошкільного навчального закладу «Сонечко», у судовому засіданні показала, що малолітня [PERSON] , 2014 року народження тривалий час відвідує зазначений заклад, своїм батьком вважає [PERSON] , який часто приводить та забирає її, цікавиться успіхами дитини, її здібностями та розвитком. Відповідач [PERSON] жодного разу зазначений навчальний заклад не відвідував та дитиною не цікавився. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача, у судовому засіданні показали, що відповідач упродовж шести років зі своєю дочкою [PERSON] не спілкується, не відвідує її, не вітає зі святами, не дарує подарунків, не цікавиться її розвитком та ніякої участі у вихованні дитини не приймає. Малолітня [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] , який є другим чоловіком її матері. Останній займається утриманням та вихованням дитини, піклується про неї. Факти того, що відповідачу чинилися перешкоди у спілкуванні з дочкою їм не відомі. З повідомлення Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 8434 від 03.11.2020 року та довідки розрахунку вбачається, що станом на 31.10.2020 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 14455 грн. 97 коп. Також встановлено, що позивач 25.10.2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Перекальської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 25.10.2015 року, серії [NUMBER] . З акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] , 2014 року народження від 29.09.2020 року вбачається, що вона проживає разом з матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] , сестрою [PERSON] , 2016 року народження, сім`я забезпечена належними умовами, дитина має окреме місце для сну та відпочинку, необхідні іграшки та книги, відвідує ДНЗ «Сонечко», в родині панує взаєморозуміння, повага та любов. [PERSON] має бажання піклуватися про дитину, за можливості усиновити її. З висновку органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 11.11.2020 року вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, зовсім з нею не спілкується. Із заявами щодо вирішення спору з матір`ю дитини щодо участі у вихованні, побаченні з дитиною до органів опіки та піклування останній не звертався. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] . Таким чином встановлено, що відповідач свідомо систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у забезпеченні належних умов для її проживання, виховання, відпочинку, харчування та медичного догляду, не готує її до самостійного життя, не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини без поважних причин, залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому суд вважає, що саме таий спосіб втручання у права і свободи відповідача відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, які є пріоритетними. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved