Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником будинку № 46 по вул. Мамона в м. Пятихатки Дніпропетровської області. З 05.11.1985 року у вказаному домоволодінні зареєстрований [PERSON], проте останній з моменту набуття нею права власності в будинку не проживає, на даний час проживає в м. Пятихатки по вул. Степна, Дніпропетровської області. [PERSON] добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 46 по вул. Мамона в м. Пятихатки Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відстуності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставах викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» № 83 (1882) від 26.10.2017 року/а.с.50/, причину неявки до суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відстутності на адресу суду не надходила. Третя особа виконавчий комітет Пятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння № 46 по вул. Мамона в м. Пятихатки Дніпропетровської області, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав, копією договору дарування житлового будинку садибного типу від 26.10.2011 року/а.с.8/ Відповідно до копії довідки П`ятихатського районного сектору державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про реєстрацію місця проживання [PERSON] з 05.11.1985 року зареєстрований за адресою [INFO]/а.с.11/. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, належить позивачу на праві власності, проте відповідач з 2014 року фактично в ньому не проживає, що не спростовано матеріалами справи, суд вважає, що заявлена позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved