Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснила, що 01 вересня 2013 року близько 17 годин 15 хвилин в смт. Лиманське біля будинку БОС-167 Роздільнянського району Одеської області водій [PERSON], яка керувала автомобілем «FIAT DUKATO», державний номер [NUMBER] при здійснені парковки, скоїла зіткнення з автомобілем «HONDA SHUTTLE», державний номер [NUMBER], який був припаркований, належний їй на праві особистої власності. В наслідок ДТП її автомобіль отримав механічні пошкодження: розбитий передній лівий указник поворотів, деформований бампер з лівої сторони, пошкоджене ліве переднє крило. Розмір шкоди за оцінкою спеціаліста складає 3739грн. Вона залишилася без автомобіля, у зв'язку з чим отримала збитки від своєї підприємницької діяльності тому моральну шкоду оцінила в 5000грн. На підставі наведеного, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 4777грн., моральну шкоду в сумі 5000грн. та судові витрати по справі в сумі 458грн. В подальшому позивач [PERSON] змінила свої позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2179,38грн., оскільки в судовому засіданні з'ясувалося, що страхова компанія ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»Одеського ОУ відшкодувала їй 2598,17грн. витрати пов'язані з ДТП. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що її страхова компанія відшкодувала в розмірі 2598,17 грн., а тому вона заперечує проти відшкодування позивачу матеріальної шкоди та не заперечує проти відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000грн., судові витрати годна понести навпіл, а в інший частині позову просить відмовити у зв'язку з недоведеністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 01 вересня 2013 року близько 17 годин 15 хвилин в смт. Лиманське біля будинку БОС-167 Роздільнянського району Одеської області відповідач [PERSON], яка керувала автомобілем «FIAT DUKATO», державний номер [NUMBER] при здійснені парковки, скоїла зіткнення з автомобілем «HONDA SHUTTLE», державний номер [NUMBER], який був припаркований, належний позивачу [PERSON] на праві особистої власності, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Згідно постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.09.2013 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнута до відповідальності. ( а.с.8) Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля «FIAT DUKATO», державний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, серії [NUMBER], є відповідач [PERSON] ( а.с.57) Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з пунктом 13.1 статті 13 зазначеного Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. З документів, які надала відповідачка, оскільки страховий поліс в неї не зберігся, вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] перед третіми особами під час керування автомобілем «FIAT DUKATO», державний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Одеського ОУ (а.с.49, 51). В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «HONDA SHUTTLE», державний номер [NUMBER], а саме розбитий передній лівий указник поворотів, деформований бампер з лівої сторони, пошкоджене ліве переднє крило. Зазначені пошкодження зафіксовані довідкою, складеною на місті пригоди інспектором ВДАІ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області. ( а.с.10) Внаслідок ДТП автомобіль «HONDA SHUTTLE», державний номер [NUMBER], що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER], належить позивачу [PERSON] ( а.с.40), зазнав технічних ушкоджень і згідно звіту № 307 про встановлення вартості матеріального збитку від 28 жовтня 2013 року, вартість матеріального збитку складає 3739грн.59коп. ( а.с. 13-20) Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки цивільна відповідальність відповідача [PERSON] перед третіми особами на момент ДТП була застрахована, позивач [PERSON] отримав страхове відшкодування в розмірі 2598,17 грн. (в межах ліміту відповідальності), що визнається сторонами. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №683 від 11.12.2013 року (а.с.50) Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з відповідача [PERSON] на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди - 3739грн.59коп. і страховим відшкодуванням - 2598,17грн., що складає 1141грн. 42 коп., а також вартість експертизи, сплачена позивачем згідно квитанції від 28.10.2013р. в розмірі 450грн. (а.с 11) та різниці вартості запчастини купленої на авторинку - 166грн.76коп., згідно товарного чеку від 12.10.2013 року ( а.с. 53) Згідно ч.1, ч.2 п.3 , ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб . Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що у зв'язку з пошкодженням майна позивача йому спричинена і моральна шкода. Враховуючи суть позовних вимог, тривалість, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням автомобіля, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та виходячи при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає розмір моральної шкоди в 2000грн. Окрім того, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат на транспортні витрати з [PERSON] у розмірі 421грн.20коп. у зв'язку з тим, що позивач не довів суду жодних доказів того, що надані чеки з АЗК ТОВ «Бел ОІЛ» стосуються саме цих цивільно-правових відносин. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати у сумі 458грн 80коп. На підставі ст.ст. 16,22,23,1166,1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: partial