Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що спочатку їхнє сімейне життя було нормальним, але згодом відповідач почав зловживати алкогольними напоями, не хтів працювати, не допомагав у веденні домашнього господарства. Окрім того, відповідач заразив її венеричною хворобою і на теперішній час їй потрібно довго лікуватися щоб згодом мати дітей. Від шлюбу вони не мають спільних дітей. З вищенаведених причин в серпні 2013 року вони припинили подружні стосунки та почали проживати окремо. З цього моменту їхня сім'я остаточно розпалася та їй невідомо де знаходиться відповідач на теперішній час. Позивачка також просить відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, завчасно письмовою заявою сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила пред'явлену позову заяву задовольнити за викладених у ній обставин. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який 12 січня 2013 року було зареєстровано Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 10. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне подружнє життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та недбайливе ставлення відповідача до сімейних обов'язків. Сторони припинили подружні стосунки у серпні 2013 року, з того часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Встановлені обставини свідчать про те, що позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, а їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка заявила вимогу про заміну прізвища після розірвання шлюбу, а саме з прізвища «[PERSON]» на її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зважаючи на викладене, вимога про зміну прізвища є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved