Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 13 серпня 2016 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №319 й залишити після розірвання шлюбу їй прізвище «Кравченко». В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває\~у шлюбі з 13 серпня 2016 року, який був зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №319. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільного господарства вони не ведуть, сумісне проживання між ними припинено. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Позивач у відкрите судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному\~обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши заяви сторін, позов та додані до нього документи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст.24 Сімейного кодексу України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому\~13 серпня 2016 року Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №319, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~(а.с. 17). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Відповідач в поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, строку для примирення подружжя не просив, тим самим підтверджує, що сімейні відносини зберегти неможливо. Зясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог, суд вважає, що в наявності законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки відповідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, та приймаючи до уваги той факт, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивачка підтримала позов, а відповідач позовні вимоги визнав, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved