Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно за набувальною давністю. В обгрунтування позову вказує, що з 2002 року після смерті її матері [PERSON] , з дозволу її брата та сестер користується будинком [ADDRESS] . Вказаний будинок використовувався її матір`ю після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки після смерті її матері ніхто не виявив бажання використовувати спірний будинок, а також не прийняв спадщини, вона почала користуватися будинком, обробляти земельну ділянку, використовувати господарські приміщення за призначенням по сьогоднішній день. Вказаний будинок, у зв`язку з попаданням в нього авіабомби був відбудований та перебудований в 1944 її бабою [PERSON] . Ухвалою Народного суду Золочівського району Львівської області № 399 від 1951 року за [PERSON] визнано право особистої власності на вказаний будинок, на праві особистої власності будинок був зареєстрований за нею в 1974 році, на підставі Рішення виконкому Золочівського міськкомгоспу ради народних депутатів № 134 від 27.12.1955 року. Після смерті баби в будинку проживала її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої ніхто із спадкоємців спадщини не прийняв, а вона відкрито, добросовісно безперервно володіє будинком, сплачує комунальні платежі, провела поточний ремонт будинку, де знаходяться її речі. Вказує, що ніхто не вчиняв дій, які б свідчили про її обов`язок повернути майно, хоча минуло більше 11 років. За таких обставин вважає, що вона має право на визнання за нею права власності за набувальною давністю. В підготовче засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в які просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , судом встановлено, що позивач [PERSON] доводиться дочкою [PERSON] З копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019450451 від 25.01.2018 року, [PERSON] , [INFO] , 11.07.1953 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . З копії архівної довідки № Г-270 від 17.11.2017 року судом встановлено, що [PERSON] , так у документах про народження, народжена [INFO] та хрещена 19 січня 1926 року в м. Золочів, Передмістя буд №7, грекокатолицького віросоповіднання, батьки [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 23.01.2018 року. Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] . З копії ухвали Народного суду Золочівського району Львівської області від 03.09.1951 року, вбачається, що судом визнано право особистої власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно копії дубліката свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.07.1974 року, виданого на підставі рішення міськкомгоспу ради народних депутатів № 134 від 27.12.1955 року, будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] . Згідно довідок № 07 від 29.01.2018 року та № 10 від 30.01.2018 року, виданих Золочівським МВЖКП, баба [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] була власником будинок [ADDRESS] , в якому була зареєстрована її мати [PERSON] по день смерті [INFO] . Крім того, з витягів із Спадкового реєстру № 55079237 від 11.02.2019 року, № 55079216 від 11.02.2019 року вбачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] , не має власника, оскільки був зареєстрований за [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після смерті якої фактично прийняла її дочка [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, незареєструвавши при цьому майно на своє ім`я. Остання померла [INFO] . З цього часу по даний час, тобто більше десяти років, позивач, достеменно знаючи, що ніхто на спірний будинок не претендує, відкрито, безперервно та добросовісно користувалася спірним будинком. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідачі позов визнали, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про достатність підстав для визнання права власності за позивачем на спірний будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved