Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 червня 1996 року у Дружбівському міськвиконкомі Ямпільського району Сумської області, актовий запис №8. Свої вимоги позивачка [PERSON] мотивує наступним чином. Вона з 01 червня 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], її дошлюбне прізвище - [PERSON]. За час шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З часу укладення шлюбу вона проживала разом із відповідачем. Однак, через безпідставні ревнощі відповідача та тотальний контроль і диктатуру, необхідна гармонія у їхніх стосунках зруйнувалась. Психологічний клімат у сім'ї погіршився до критичного, зросла подружня відчуженість, вони втратили взаєморозуміння, їхнє сімейне життя стало нестерпним, а тому вона не бажає підтримувати подружні стосунки зі своїм чоловіком, тобто із відповідачем. На її, позивачки, зауваження на адресу відповідача, щоб він змінив своє ставлення до неї, він реагує адекватно, проте більше ніж на три дні, їхні сімейні стосунки не покращуються і таке сімейне життя стало для неї, позивачки, тягарем. Вона вважає, що їхня сім'я розпалася, а шлюб носить формальний характер. Позивачка [PERSON] у попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити та ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте надав суду письмову заяву, в якій просить суд судове засідання проводити без його участі, з матеріалами справи ознайомлений. З рішенням суду згоден (а.с.12 ). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні матеріалами справи та поясненням позивачки [PERSON] встановлено, що 01 червня 1996 року сторони уклали шлюб, про що у Дружбівському міськвиконкомі Ямпільського району Сумської області в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 01 червня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за №8, дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.6) За час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кролевецького районного управління юстиції 05 червня 2000 року (а.с.7) та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області 18 грудня 2006 року (а.с.8). Як вбачається із матеріалів справи та пояснення позивачки [PERSON] з часу укладення шлюбу вона проживала разом із відповідачем [PERSON] Однак, через безпідставні ревнощі відповідача та тотальний контроль і диктатуру, необхідна гармонія у їхніх стосунках зруйнувалась. Психологічний клімат у сім'ї погіршився до критичного, зросла подружня відчуженість, вони втратили взаєморозуміння, їхнє сімейне життя стало нестерпним, шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є суттєві непорозуміння по основним життєвим питанням, що виникли між сторонами за час перебування у шлюбі, а також зникнення почуття взаємної любові та поваги один до одного, при цьому кожен з них живе своїм і не переймається проблемами іншого. Тому, позивачка [PERSON] не бажає підтримувати подружні стосунки із відповідачем [PERSON] Спору щодо поділу спільного майна на час розгляду справи немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин є підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, а також те, що відповідач [PERSON] щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та їхніх дітей, а тому відповідно до положень ст.112 СК України є підстави шлюб між сторонами розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач проти позову не заперечує і його визнає, а тому є достатні підстави для задоволення позову, оскільки дане рішення не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved