Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позов до ПАТ «Родовід Банк» про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вилучення та передачі оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір іпотеки. Відповідно до п. 5.9 договору банк взяв на зберігання правовстановлюючі документи на предмет іпотеки. Позивач звернулася до банку з вимогою повернути документи, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що договір іпотеки не припинив свою дію. У зв'язку з відмовою відповідача добровільно повернути правовстановлюючі документи на земельні ділянки позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Подала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що позов є необґрунтованим та безпідставним, оскільки передбачена договором іпотеки передача правовстановлюючих документів на предмет іпотеки є домовленістю сторін і п. 5.9 договору іпотеки є правомірним. Зазначила, що позивач помилково вважає, що між нею та банком склалися правовідносини за договором зберігання. Просила застосувати до позовних вимог наслідки спливу трирічного строку позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Суд, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. 14.12.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] (а.с. 5-7). Згідно з п. 1.1 договору предметом іпотеки є: земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 5.9 договору сторони домовились, що правовстановлюючі документи на предмет іпотеки передаються на зберігання іпотеко держателю до повного виконання позичальником всіх зобов'язань. Листом № 15.2-11-б.б/2972 від 05.06.2015 року ПАТ «Родовід Банк» відмовило [PERSON] у поверненні правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, які були передані на зберігання в банк (а.с. 8, 9). Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку повернути позивачу оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Статтею 953 ЦК України встановлено, що зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зверталась до банку з заявою про повернення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, однак банк відмовив їй у поверненні цих документів. Законодавством прямо передбачено право поклажодавця забрати річ у зберігача до спливу строку зберігання, при цьому жодних обмежень для виконання цього обов'язку, в тому числі, в залежності від інших договорів і конкретно факту виконання чи невиконання їх положень, не встановлено, а тому банк безпідставно відмовив [PERSON] в достроковому поверненні документів. Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеною в ухвалі від 26.11.2014р. № 6-33203св14 (а.с. 63-65). Також слід зазначити, що суд не приймає до уваги посилання відповідача на сплив строку позовної давності з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У листі ПАТ «Родовід Банк» № 15.2-11-б.б/2972 від 05.06.2015 року вказано, що [PERSON] звернулась до банку з заявою про повернення документів 25.05.2015 року. 05.06.2015 року [PERSON] було відмовлено у поверненні документів. Суд вважає, що саме 05.06.2015 року буде днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а не 14.12.2010р. (день укладення договору іпотеки) як про це зазначає представник відповідача. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» про усунення перешкод у користуванні власністю підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. 256, 257, 261, 936, 938, 953 ЦК України та

Outcome: approved