Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивує тим, що з 30.05.2006 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управляння юстиції у Закарпатській області за актовим записом №84. За час шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Два роки тому позивачка виїхала на роботу за межі України, а діти залишились проживати з відповідачем, за якими здійснює догляд також мати позивачки, що проживає в сусідній з відповідачем квартирі. Причиною звернення позивачки до суду стало те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, пізно приходить додому, висловлюється нецензурними словами в присутності дітей, влаштував сварку з матір'ю позивачки, наніс їй побої, через що вона звернулася в органи міліції з відповідною заявою. Шлюб існує формально, позивачка відновлювати сімейні відносини не бажає, просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, однак представники позивачки подали до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовін вимоги підтримують та просять суд такі задоволити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та клопотання представників позивачки, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.05.2006 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управляння юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 84, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2013 року. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка працює за межами України, а діти проживають з відповідачем, за якими здійснює догляд також мати позивачки, що проживає в сусідній з відповідачем квартирі. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, позивачка відновлювати такі не бажає оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, пізно приходить додому, висловлюється нецензурними словами в присутності дітей, влаштував сварку з матір'ю позивачки, наніс їй побої. Така поведінка відповідача негативно впливає на дітей. Шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Тому позов, заявлений позивачкою обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем слід розірвати. Крім того позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]», суд прийшов до переконання, що дана вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved