Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати належність житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул.\~27-го січня, 17 в с.\~Неморож Звенигородського району Черкаської області [PERSON], яка померла 20 вересня 2015 року та визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 вересня 2015 року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок по вул. 27-го січня, 17 в с.\~\~Неморож Звенигородського району Черкаської області. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері на підставі заповіту, посвідченого [PERSON] сільською радою Звенигородського району 16 жовтня 2012 року. Вона вчасно звернулася до Звенигородської приватної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок їй було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач звернулася до Звенигородського відділення ЧОБТІ та отримала технічний паспорт на даний будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. Позовні вимоги відповідач визнають та проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 25 квітня 1975 року, а її матірю була [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). В подальшому позивач одружилася та змінила прізвище на «Осолінська» (а.с. 7). 20 вересня 2015 року в с. Неморож Звенигородського району померла мати позивача [PERSON], про що було видано свідоцтво про смерть серії І-СР № 250640 від 22.09.2015 року (а.с. 5). Згідно заповіту, посвідченого 16 жовтня 2012 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою, що знаходиться по вул. вул. 27-го січня, 17 в с.\~Неморож Звенигородського району Черкаської області та інше належне їй майно своїй дочці [PERSON] (а.с. 8). Позивач [PERSON] вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,3774 га в межах [PERSON] сільської ради Звенигородського району (а.с. 61). Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по вул. 27-го січня, 17 в с.\~Неморож Звенигородського району Черкаської області позивач не може в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 13). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно виписки з погосподарської книги та довідок [PERSON] сільської ради [PERSON], яка померла 20.09.2015 року, належав житловий будинок по вул. 27 го січня, 17 в с. Неморож Звенигородського району та на підставі рішення сільської ради № 2 від 20 червня 1985 року їй була надана земельна ділянка за цією ж адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га (а.с. 25-28, 29, 30). З технічного паспорту на житловий будинок по вул. 27-го січня, 17 в с. Неморож Звенигородського району Черкаської області, виготовленого Черкаським ОБТІ на замовлення позивача, вбачається, що він складається з житлового будинку «А» з прибудовою «а» 1965 року побудови, а також літньої кухні-сараю «Б» та погреба «В» 1966 року побудови (а.с. 14-16). В звязку з відсутністю будь-яких документів чи дозволів на будівництво, а також отримання спадкодавцем в користування земельної ділянки вже після зведення житлового будинку, вказане нерухоме майно вважається самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 376 ЦПК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З висновку щодо відповідності забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державних будівельних норм і правил від 23.08.2016 року, виданого КПВАПП «Облархбюро» вбачається, що на земельній ділянці по вул. 27 січня, 17 протягом 1965-1966 років збудовано житловий будинок «А» з прибудовою «а», літню кухну-сарай «Б» та погреб «В». При забудові земельної ділянки не порушено вимоги ДБН 360-92** «Містобудування, планування та забудова міських і сільських поселень». Садибні будівлі та споруди не підлягають прийнятю в експлуатацію в звязку з давністю їх будівництва (а.с. 9-10). Згідно довідок Звенигородського РВ УДСНС у Черкаській області від 22.08.2016 року та управління Держпродспоживслужби в Звенигородському районі від 18.07.2016 року при забудові садиби № 17 по вул. 27 січня в м. Неморож Звенигородського району Черкаської області не порушені будівельні норми та Держані санітарні правила планування і забудови населених пунктів (а.с. 11, 12). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул.\~27-го січня, 17 в с. Неморож Звенигородського району Черкаської області, належав [PERSON], яка померла 20 вересня 2015\~року. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON], здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка в подальшому була надана їй в користування, та таке будівництво не порушує права інших осіб, вона мала право вимоги визнання за нею права власності на таке самочинно збудоване нерухоме майно, а тому таке право перейшло в спадок до позивача. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON], однак не може отримати спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за можливе захистити її право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно [PERSON], а саме: житловий будинок, розташований по вул. 27-го січня, 17 в с. Неморож Звенигородського району Черкаської області, позначений на плані літерою «А», прибудови «а», літньої кухні-сарай «Б», погреба «В». На підставі викладеного та

Outcome: approved