Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просила визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: буд. №2-В по пров. Карбишева в м. Вінниці, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником 19/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №2-В по пров. Карбишева в м. Вінниці згідно договору купівлі продажу частки житлового будинку від 09.08.2016 року. Після купівлі будинку їй стало відомо, що у ньому зареєстровані відповідачі, які у будинку не проживають, своїх речей не зберігають, комунальні послуги не оплачують, однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у без його відсутності, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідачів, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 19/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №2-В по пров. Карбишева в м. Вінниці, що підтверджується договором купівлі продажу частки житлового будинку від 09.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2179 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 65471620 від 10.08.2016 року (а.с. 8-12). На даний час у буд. №2-В по пров. Карбишева в м. Вінниці, окрім позивача [PERSON], також зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету «Сабарів» №1463 від 20.12.2016 року (а.с. 13), які у будинку не проживають, своїх речей у ньому не зберігають, комунальні послуги не оплачують, що підтверджується Актом від 05.04.2017 року, затвердженого квартальним комітетом «Сабарів», однак у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, чим створюють позивачеві [PERSON] як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставок для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії , які не суперечать закону. Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved