Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05 травня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 231. \~ \~ \~ \~На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2001 року та мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Їх подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Протягом останнього часу стосунки між ними розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, кожен жив своїм окремими життя та своїми інтересами. В теперішній час вона та відповідач проживають окремо один від одного, сімейно-шлюбні відносини не підтримують. Надання строку для примирення не виправить стан їх відносин, бо вони неодноразово приймали спроби налагодити шлюбні стосунки, але ці спроби не принесли позитивних результатів. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею, на її утримання відповідач добровільно надає матеріальну допомогу. Майнових спорів між нею та відповідачем немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, йому зрозумілі наслідки визнання ним позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 травня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 231,що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 19). Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 19). Як зазначено в позові, в теперішній час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 420,40 грн.

Outcome: approved