Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача борг за договором оренди житлового будинку від 30.04.2016 року у розмірі 30000 грн., гарантійну суму, не доплачену за договором оренди житла від 30.04.2016 року у розмірі 5000 грн., компенсацію вартості спожитих комунальних послуг у розмірі 631 грн., заборгованість за прибирання будинку у розмірі 500 грн., пеню у розмірі 329250 грн., 3% річних у розмірі 541,23 грн., інфляційні витрати у розмірі 1783, 83 грн. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON] збудували житловий будинок за № 11, що розташований в с.Новоселівка Новомосковського району, по вул.Дніпропетровській. 30 квітня 2016 року між нею, як співвласником майна, яке набуте у шлюбі з [PERSON], та [PERSON] був укладений договір оренди, у відповідності до якого відповідач прийняв у тимчасове платне користування для проживання жилу кімнату № 1 площею 24 кв.м., жилу кімнату № 2 площею 18 кв.м., що розташовані в будинку № 11 по вул.Дніпропетровській в с.Новоселівка Новомосковського району, договір був укладений зі згоди [PERSON], між сторонами був встановлений строк дії договору з 01.05.2016 року по 30.09.2016 року. За користування житлом [PERSON] зобовязався сплачувати щомісячно орендну плату у розмірі 15000 грн. в період з 01 по 10 число кожного місяця, про що сторони домовилися укладати акти приймання-передачі орендної плати та гарантійної суми. На підтвердження зобовязань за договором оренди орендар повинен був передати орендодавцю гарантійну суму у розмірі 15000 грн., яка повинна повернутися орендарю за закінченням терміну дії договору оренди або залишитися у орендодавця, на випадок не виконання орендарем умов договору, визначених у пунктах 4.3.10 та 6.3. Між тим, 30.04.2016 року [PERSON], на підтвердження своїх зобовязань за договором оренди, оплатив гарантійну суму у розмірі 10000 грн., про що було підписано відповідний акт приймання-передачі, залишок гарантійної суми відповідач пообіцяв сплатити разом з орендною платою за травень 2016 року. Того ж дня, тобто 30.04.2016 року між сторонами був підписаний акт приймання-передачі житлових кімнат, однак до 10.05.2016 року орендар не оплатив ні орендну плату за користування житлом за травень 2016 року, ні залишок гарантійного внеску. На початку липня 2016 року відповідач виїхав з орендованого ним приміщення без письмового попередження та належного розірвання договору оренди, не сплативши орендну плату за користування житлом за травень та червень 2016 року у розмірі 30000 грн., не сплативши суми гарантійного внеску. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача вартість спожитих ним комунальних послуг у розмірі 631 грн., які складаються з витрат за спожиту електроенергію. Умовами договору передбачено, що після припинення дії договору орендар зобовязувався повернути орендодавцю обєкт оренди у належному стані та оплатити мінімум два прибирання будинку по 250 грн. кожне. Такі дії відповідачем вчинені не були, тому позивач просить стягнути 500 грн. за прибирання будинку. Посилаючись на загальні вимоги ЦК України щодо штрафних санкцій, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 329250 грн., яка також визначена умовами договору оренди і розрахована, виходячи з 5% від суми боргу за кожен день прострочення, 3% річних у розмірі 541, 23 грн., індекс інфляції у розмірі 1783,83 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надавши пояснення про те, що на в період з 01.05.2016 року по 01.10.2016 року мав намір винаймати житловий будинок у сім'ї [PERSON], будинок розташований в с.Новоселівка Новомосковського району, по вул.Дніпропетровській, 11. 30.04.2016 року він дійсно підписав договір оренди житла та акт приймання-передачі житлових кімнат, за користування житловим щомісяця він повинен був сплачувати орендну плату у розмірі 15000 грн. 30.04.2016 року ним було передано 10000 грн., як авансову суму, яка повинна була залишатися у власника житла на випадок дострокового розірвання договору, або як орендна плата за останній місяць договору оренди. При цьому відповідач не заперечував, що повинен був доплатити позивачу ще 5000 грн. гарантійної суми при оплаті орендної плати за травень 2016 року. Між тим, коли він разом з сім'єю вселилися в будинок, проживання в ньому виявилося не можливим через напружені стосунки з сусідами, тому через декілька днів користування житлом він був змушений залишити житлове приміщення. Ключі від будинку, а також орендну плату за травень 2016 року та недоплачену гарантійну суму він передав через свого знайомого [PERSON], який і запропонував йому укласти договір оренди з [PERSON]. Таким чином, відповідач наполягав на тому, що не користувався житловим приміщенням в червні 2016 року, декілька днів проживав у травні 2016 року в орендованому приміщенні, підписаний ним договір не мав пункту щодо стягнення пені за несвоєчасну оплату орендної плати, ним не використовувалася електроенергія в тому обсязі, що зазначений у позові, а прибирання кімнат взагалі не проводилося. Крім того, відповідачем надані письмові пояснення, у відповідності до яких позов ним визнається частково, а саме в частині недоплаченої гарантійної суми у розмірі 5000 грн., орендної плати за травень 2016 року у розмірі 15000 грн., 3% річних у розмірі 38,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 282 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення щодо обставини часткового визнання позову, зазначених у письмових поясненнях відповідача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надав детальні пояснення про те, що житловий будинок за № 11 по вул.Дніпропетровській, 11 в с.Новоселівка Новомосковського району належить йому на праві власності разом з дружиною позивачем по справі, будинок на літній період вони здають в оренду. В квітні 2016 року до нього зателефонував за обявою [PERSON] та мав намір орендувати житло, однак на той час у нього вже були люди, які бажали винаймати житло. Лише після того, як його знайомий [PERSON] відрекомендував [PERSON], як порядну та добросовісну особу, він погодився здати житло в оренду відповідачу. В будинку здавалися декілька кімнат, на що [PERSON] погодився, як і погодився з умовами складеного типового договору. Договір був надрукований, рукописний текст в нього вносився [PERSON], виходячи з дати підписання, необхідності встановлення анкетних даних, розміру орендної плати, гарантійного внеску, тощо. При цьому пункт договору щодо пені був внесений при підписанні договору, за погодженням усіх сторін. В цей же день [PERSON] було передано ключі від будинку та підписано акт приймання-передачі. Між тим, [PERSON] сплатив лише 10000 грн., в рахунок гарантійного внеску, та пообіцяв сплатити 5000 грн. при сплаті орендної плати за травень місяць. [PERSON] зазначив, що не мав можливості ні він особисто, ні його дружина на той період наглядати за будинком, оскільки тяжко захворів батько його дружини та вони були змушені виїхати до м.Києва, де 03.06.2016 року помер батько його дружини, вони деякий час залишалися проживати в м.Києві, а коли повернулися, то почали вживати заходів щодо отримання орендної плати за житло та недоплаченої гарантійної суми, [PERSON] на його дзвінки не відповідав, в будинку залишалися його речі, [PERSON] продовжував запевнювати, що [PERSON] завжди виконував свої зобовязання, однак 10 липня 2016 року до їх іншого будинку, розташованого в с.Новоселівка Новомосковського району, завітав раніше йому не знайомий чоловік та повернув ключі від будинку № 11 по вул.Дніпропетровській в с.Новоселівка, нічого не пояснюючи. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією, житловий будинок за № 11 по вул.Дніпропетровській в с.Новоселівка Новомосковського району, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 19), який перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с. 18). 30 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житла, у відповідності до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування для проживання житлові кімнати № 1 та № 2 в будинку № 11 по вул.Дніпропетровській в с.Новоселівка Новомосковського району, договір укладений на період з 01.05.2016 року по 30.09.206 року, за користування обєктом орендатор вносить щомісячно орендну плату у розмірі 15000 грн., в період з 1 по 10 число кожного місяця (а.с. 20-24). Актом прийому-передачі в оренду обєкту нерухомості стверджується, що [PERSON] передала обєкт оренди [PERSON] 30.04.2016 року (а.с. 27). Згідно з ч.1ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч.1 ст.812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Згідно ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Крім того, відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемними. Встановлене у ст. 547 ЦК України правило має загальний та універсальний характер стосовно форми правочинів із забезпечення виконання зобов'язання. На зазначені правочини поширюються вимоги ст. 207 ЦК України, що встановлюють обов'язкову письмову форму. Зокрема, відповідно до частин 1, 2 зазначеної статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім того, ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу за вже укладеним зобов'язанням, і способом забезпечення виконання цього зобов'язання. Забезпечувальне зобов'язання є похідним від основного зобов'язання сторін. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Отже, положення зазначених норм матеріального права підлягають застосуванню до правовідносин, що випливають з договору найму (оренди) житла, укладеного у письмовому вигляді. Пунктами 6.1, 6.2, 6.3 договору оренди передбачено, що на підтвердження своїх зобовязань за договором орендатор передає орендодавцю грошову гарантійну суму у розмірі 15000 грн., яка повертається орендатору за закінченням строку дії договору оренди або залишається у орендодавця, у випадку невиконання орендатором певних умов договору, а у разі , якщо орендар виїхав з обєкту оренди без письмового попередження за один місяць, та не сплатив орендну плату за наступний місяць, гарантійна сума залишається у орендодавця. На підтвердження внесення відповідачем гарантійної суми у розмірі 10000 грн. суду подано відповідний акт приймання-передачі (а.с. 26). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підписаним між сторонами договором визначений термін його дії, в судовому засіданні встановлений початок перебігу строку дії договору 01.05.2016 року. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену суму гарантійного внеску у розмірі 5000 грн., яка повинна була залишитися у позивача, в звязку з тим, що орендар виїхав з обєкту оренди без письмового попередження та не сплатив орендну плату за наступний місяць. Вирішуючи позов в частині стягнення орендної плати за червень та липень 2016 року суд бере до уваги показання третьої особи про момент передачі йому ключів від будинку 10 липня 2016 року, а також показання свідка [PERSON] про те, що йому достовірно відомо, що відповідач проживав в орендованому будинку в травні та червні 2016 року. Зазначені докази розцінюються судом належними та допустимими, даних про дострокове розірвання договору оренди, в порядку передбаченому п.4.4.5 договору оренди суду не надано, а тому відповідач повинен сплатити позивачу орендну плату, визначену умовами договору за період фактичного користування обєктом оренди, тобто за травень та червень 2016 року у розмірі 30000 грн. При цьому суд вважає за необхідне розяснити відповідачу вимоги ст.10 ЦПК України, у відповідності до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, у порядку на підтвердження доводів щодо не проживання в орендованому будинку в червні 2016 року, а також щодо належного виконання умов договору в частині повернення обєкту оренди чи дострокового розірвання обєкту оренду, в спосіб, передбачений договором. Посилання відповідача на те, що він передав орендну плату за користування житлом та недоплачену гарантійну суму через [PERSON] спростовані в судовому засідання показаннями самого [PERSON], який будучи попередженим про кримінальну відповідальність, заперечував наявність таких обставин. Навпаки його показання щодо обставин укладення договору оренди житла співпадають з показаннями в судовому засіданні третьої особи [PERSON], а тому не викликають у суду сумніву в їх достовірності. У відповідності до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 3.6.6 підписаного договору оренди передбачена можливість стягнення пені у розмірі 5% від суми боргу за кожен день прострочення. Посилання відповідача на те, що цього пункту не було в умовах підписаного ним договору нічим не підтверджене. Відповідно до п.6.5 договору він складений у двох екземплярах, відповідачем не подано суду свій екземпляр договору. Між тим, у відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивач наполягає на стягненні пені у розмірі 329250 грн., яка значно перевищує суму заборгованості з орендної плати, а тому суд, з урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання зобовязання зі сплати орендної плати у розмірі 2000 грн., що буде достатнім в даній спірній ситуації. У відповідності до п.4.3.4 договору оренди орендар взяв на себе зобовязання своєчасно та в повному обсязі компенсувати вартість спожитих комунальних послуг, а пунктом 4.3.5 договору передбачено, що після припинення дії договору оренди орендар зобовязаний передати обєкт оренди та майно в належному стані, а також сплатити, як мінімум, два прибирання будинку по 250 грн. кожна. В силу ст.60 ЦПК України, суду не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачем спожито електричної енергії на суму 631 грн., як і не надано доказів того, що позивачем сплачено таку суму за період користування [PERSON] обєктом оренди. Так само суду не подано доказів про здійснення двох прибирань, вартість яких визначена позивачем, а тому позов в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та прибирання будинку задоволенню не підлягає. В силу ст. ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] повинен бути стягнутий сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial