Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим\~будинком, який знаходиться за адресою: смт. Малинівка, вул. Миру, буд. 42, Чугуївського району, Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй\~на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: смт. Малинівка, вул. Миру, буд. 42, Чугуївського району, Харківської області, в якому зареєстрована її падчерка [PERSON], [INFO], але вона фактично не ніколи проживала за місцем реєстрації, особистих речей відповідача в будинку не має і ці обставини підтверджуються відповідним актом. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 01.11.2018 до суду поштою з м. Старий Оскол, Російської Федерації надійшла заява відповідача [PERSON] про те, що вона проживає на території Російської Федерації і вона не заперечує проти позову, який перебуває на розгляді у суді. Враховуючи, що відповідно до положень\~ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення відповідно до чинного законодавства. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень\~ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.1998 року серії ААМ № 754636, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований смт. Малинівка, вул. Миру, буд. 42, Чугуївського району, Харківської області (а.с. 11). У зазначеному будинку зареєстрована [PERSON] падчерка позивача, що підтверджується довідкою № 02-02-15/2468 від 21.06.2018 року, виданою виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 10), однак фактично там не проживає, про що свідчить акт, складений 21.06.2018 року головою Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] за підписами сусідів (а.с. 9). Частиною 2ст.\~405\~ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаним будинком. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial