Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. На випадок своєї смерті заповідального розпорядження залишено не було. Позивач як спадкоємниця першої черги за законом до майна померлого через відсутність правовстановлюючого документу на будинок через нотаріальну контору спадщину оформити не може, а тому змушена звернутись до суду про визнання за останньою права власності на спадковий будинок в цілому за законом. В той же час нею спадщину прийнято, оскільки вона на час смерті спадкодавця проживала разом з ним. Позивач в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала. Відповідач в судовому засіданні обставини та вимоги визнала, пояснила, що вона не має наміру реалізовувати свої спадкові права у зв'язку з домовленістю з сестрою. [INFO] року помер батько сторін [PERSON] (а.с.15,16,17). Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок 1976 року побудови з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], що стверджується технічним паспортом на будинок, довідкою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 30.06.2016 року за №491, архівними даними від 28.12.1984 року (а.с5-11). Позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину належним чином, оскільки на час смерті була єдиним спадкоємцем першої черги, яка проживала разом зі спадкодавцем, що стверджується довідкою селищної ради № 1252 від 01.08.2016 року (а.с.25). В той же час відповідач на спадкове майно не претендує, своїми правами скористалась на власний розсуд. Згідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після 6-ти місяців після смерті спадкодавця позивачка звернулась до державного нотаріуса для видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно. Державний нотаріус відмовила по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок (а.с.12). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року /втратила чинність на під ставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року/ будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач є такою, що прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті її батька, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак вона зобов'язана отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним нею способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved