Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між\~ нею та відповідачем 21 січня 2014 року\~ було укладено\~ Договір позики, відповідно до якого\~ [PERSON] взяв позику у розмірі 134240 грн., що еквівалентно 16000 доларів США, які\~ [PERSON] зобовязався повернути\~ у строк до 21 липня 2014 року. Зазначений договір було посвідчено державним нотаріусом Другої донецької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №24-63. 13 березня 2014 року відповідач частково повернув\~ їй\~ гроші у сумі 7102,50 грн., що еквівалентно 750 доларів США. 18 травня 2014 року відповідач повернув їй\~ гроші у сумі 14100,00 грн., що еквівалентно 1200 доларів США. Станом на 21 липня 2014 року сума заборгованості за Договором позики становила 113037,50 грн., які відповідачем не повернуті, добровільно виконати зобовязання за Договором\~ позики не бажає, на телефонні дзвінки не відповідає. На момент звернення до суду відповідач не повернув борг, тим самим прострочив виконання грошового зобовязання, тому вона\~ просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за Договором позики у сумі 113037,50 грн., суму індексу інфляції\~ у розмірі 99788,25 грн., сумі процентів за Договором позики у розмірі 326724,83 грн.,\~\~ а усього - у загальній сумі 539550,58\~ грн., а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі Довіреності серіяї НМА №842280, у судове засідання не зявилися, хоча про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. 29 червня 2017 року представник позивача [PERSON] надала\~ до суду Заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.21). Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився. У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.16). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» У відповідності до п.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме». Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження. При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача. Також необхідно зважати на те, що норми ч. 9 ст. 74 ЦПК України мають бути застосовані щодо кожного із судових засідань.» Оголошення у пресі - Газеті «Урядовий курєр» про виклик до судового засідання [PERSON] - відповідача по справі, було опубліковано у Газеті «Урядовий курєр» № 120 (5989) від 01 липня 2017 року ( а.с. 22). І тому з 01 липня 2017 року\~ відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим\~ про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач\~ повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що\~ позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за Договором позики підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд\~ не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом,\~ тому що\~ право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2014 року між [PERSON], як позичкодавцем\~ та [PERSON], як позичальником було укладено Договір позики грошових коштів, на підставі якого [PERSON] позичила\~ грошові кошти у\~ сумі 134240,00 грн., що еквівалентно 16000,00 доларам США, які\~ [PERSON] зобовязувався повернути\~ [PERSON] до 21 липня 2014 року. Даний договір було посвідчено державним нотаріусом Другої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №24-63 (а.с. 7). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Договір позики від 21 січня 2014 року, було укладено між [PERSON], як позичкодавцем\~ та [PERSON], як позичальником, посвідчено державним нотаріусом Другої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №24-63, був\~ представлений\~ в судове засідання\~ позивачем та\~ досліджений судом. ( а.с. 15). У Договорі позики, від 21 січня 2014 року зазначені: сторони зобовязання\~ (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення боргу та особисті підписи позичальника та позичкодавця. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору позики, що свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. Таким чином, суд приходить до обґрунтованого переконання, що факт передання грошових коштів позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] в судовому засіданні позивачем доведений. Також в судовому засіданні встановлено, що при укладанні Договору позики позикодавець передав, а позичальник прийняв грошові кошти у сумі 134240,00 грн., відповідач не оскаржував Договір позики з підстав неотримання ним грошових коштів, тому\~ суд не вбачає правових підстав\~ для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми за договором позики. Якщо Договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, що передбачено ст. 1051 ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] надала оригінал Договору позики від 21 січня 2014 року, в якій зазначено, що [PERSON], надала у власність до 21 липня 2014 року [PERSON] грошові кошти у сумі 134240,00 грн. У відповідності до\~ Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року «Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач [PERSON] зазначає, що 13 березня 2014 року [PERSON] повернув їй 7102,50 грн. в рахунок\~ погашення боргу за Договором позики від 21 січня 2014 року, та 18 травня 2014 року [PERSON] повернув їй 14100,00 грн. в рахунок\~ погашення боргу за Договором позики від 21 січня 2014 року. Проте у\~ визначений п.1. Договору позивки кінцевий строк\~ до 21 липня 2014 року та до теперішнього часу суму позики у розмірі 113037,50 грн.\~ відповідач\~ не повернув. Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності до вимог\~ ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які\~ приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за Договором позики від 21 січня 2014 року\~ [PERSON]\~ отримав в борг у\~ [PERSON] грошові кошти в сумі 134240,00 грн.\~ та повернув\~ частково грошові кошти у сумі 7102,50, грн. та 14100,00 грн., суд вважає за необхідне\~ повністю задовольнити позовні вимоги\~ [PERSON] в цій частині, стягнувши з відповідача\~ [PERSON] суму боргу за Договором позики від 21 січня 2014 року у розмірі 113037,50\~ грн. (134240,00 грн. -\~ 7102,50 грн.-14100,00 грн.= 113037,50 грн. ). У відповідності до вимог\~ ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.» Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.5 Договору позики від 21 січня 2014 року, у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100% річних від простроченої суми (а.с.7). Судом встановлено, що розмір і порядок одержання позикодавцем процентів в Договорі позики від 21 січня 2014 року зазначено, а\~ тому в цьому випадку, розмір процентів повинен виплачуватися щомісяця до дня повернення позики, відповідно до п.5 Договору позики від 21 січня 2014 року. Зобовязання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК). У спірних правочинах між [PERSON] та [PERSON] винятки з цього правила не встановлювались. Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тому з\~ відповідача на користь позивача належить стягненню 100,% річних за 1055 днів прострочення платежу з 21 липня 2014 року по 09 червня 2017 року у сумі 326724,83 грн. ((113037,50 грн. (неповернута сума позики) * 100,% річних /365 *1055 днів прострочення платежу). Крім того, відповідно до статті 3 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). З урахуванням встановленого за повідомленнями Державного комітету статистики України індексу споживчих цін (індексу інфляції) [PERSON] повинен повернути\~ позику\~ [PERSON] з урахуванням\~ втрати від зростання споживчих цін з 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2017 року\~ (у серпні 2014 року 1,008, у вересні 2014 року 1,029 у жовтні 2014 року\~ 1,024, у листопаді 2014 року 1,019, у грудні 2014 року 1,03, у січні 2015 року\~ 1,031, у лютому 2015 року 1,053, у березні 2015 року 1,108, у квітні 2015 року 1,14, у травні 2015 року 1,022, у червні 2015 року 1,004, у вересні 2015 року 1,023, у листопаді 2015 року 1,02, у грудні 20015 року 1,007, у січні 2016 року 1,009, у березні 2016 року 1,01, у квітні 2016 року 1,035, у травні 2016 року 1,001, у вересні 2016 року 1,018, у жовтні 2016 року 1,028, у листопаді 2016 року 1,018, у грудні 2016 року 1,009, у січні 2017 року 1,011, у лютому 2017 року 1,01, у березні 2017 року 1,018, у квітні 2017 року 1,009 )\~ від загальної суми\~ заборгованості 113037,50 грн. становить 99788,25 грн. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку про\~ стягнення з відповідача розміру заборгованості за Договором позики 113037,50 грн., нарахованих процентів у сумі 326724,83 грн.\~ та\~ суми індексу інфляції у сумі 99788,25 грн., а всього 539550,58 грн. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року №1801-19, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2017 року складає 1600,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі\~ 5395 грн. 52 коп. (а.с.1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення боргу за договором позики з [PERSON]\~ З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 5395 грн. 52 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача\~ слід стягнути на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті нею судового збору у розмірі 5395 грн. 52 коп. У відповідності до абз.2 п. 49\~ Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - Після закінчення розгляду справи витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України». Як встановлено в судовому засіданні, оголошення у пресі про виклик до суду\~ відповідача [PERSON] було оплачено позивачем у розмірі 630,00 грн. (а.с.20), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved