Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони її відчуження № 36266427 виданої 30 січня 2013 року Дзержинським ВДВС ХМУЮ. Позовна заява мотивована тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У березні 2021 року вона дізналася про те, що Дзержинським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ накладено арешт на її квартиру. Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 269396932 від 06 серпня 2021 року, на все належне нерухоме майно накладено арешт в межах суми боргу 821794,67 грн. Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 36266427 від 30 січня 2013 року. 16 квітня 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту з вищевказаної квартири, але отримала відповідь, що враховуючи той факт, що виконавче провадження на даний час є завершеним, та по ньому наявний залишок заборгованості на користь стягувача, та залишок несплаченого виконавчого збору, правом зняти арешт державний виконавець не наділений. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, вирішення питання щодо задоволення позовних вимог залишив на розсуд суду. Представник третьої особи Акціонерного товариства «УкрСиббанк» Юрченко С.С. подав до суду письмові пояснення, в яких просив справу розглядати за відсутності представника АТ «УкрСиббанк» та ухвалити рішення по справі на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами. Подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 27 липня 2006 року між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11021405000, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 101580 доларів США на строк до 27 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання позичальником умов вказаного договору 27 липня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № П- 11021405000 та договір іпотеки, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку банку нежитлову нерухомість, розташовану в [ADDRESS] . 24 жовтня 2011 року заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 821794,67 грн. Кредитного договору та будь - яких договорів забезпечення між банком та позивачем по справі не укладалось, [PERSON] не є боржником банку. Представник третьої особи Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Довіра та\~гарантія»у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши в матеріалах справи докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до реєстраційного посвідчення Харківського міського бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі довідки ЖСК «Олексіївський-3» № 129 від 09 грудня 1994 року (а. с. 19). Як вбачається із інформаційної довідки № 269396932 від 06 серпня 2021 року, згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зареєстровано арешт нерухомого майна № 102696, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №36266427, 30.01.2013, Дзержинський ВДВС ХМУЮ, об`єкт обтяження - все майно, що належить боржнику [PERSON] , в межах суми боргу у розмірі 821794,67 грн., власник - [PERSON] , обтяжувач - Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (а. с. 9-10). Відповідно до листа Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №41817 від 30 квітня 2021 року вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, на виконанні у відділі у 2013-2015 році перебувало виконавче провадження № 36266427 з виконання виконавчого листа № 2-1457/2011 виданого 16 лютого 2012 року Комінтернівським районним судом м.Харкова, про стягнення солідарно з фізичних осіб (місцем проживання одного з боржників зазначено: [ADDRESS] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 821794,67 грн. В ході примусового виконання вищевказаного виконавчого провадження, 30 січня 2013 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій підставою зазначено: «для забезпечення реального виконання вищевказаного рішення суду, необхідно накласти арешт на все майно боржника в межах суми боргу за виконавчим документом в розмірі 821794,67 грн.», без зазначення конкретного виду майна, на яке необхідно накласти арешт. Виходячи із змісту статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» та враховуючи той факт, що виконавче провадження № 36266427 на даний час є завершеним, та по ньому наявний залишок заборгованості на користь стягувача, та залишок несплаченого виконавчого збору, правом зняти арешт державний виконавець не наділений (а. с. 18). Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У відповідності до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частин першої - третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження`особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до частин першої - третьої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до статті 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Матеріали справи свідчать, що 27 липня 2006 року між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11021405000, відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредит в розмірі 101580,00 доларів США на строк до 27 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання позичальником умов вказаного договору 27 липня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № П - 11021405000 та договір іпотеки, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку банку нежитлову нерухомість, розташовану в [ADDRESS] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за договором кредиту 27 липня 2006 року № 11021405000 у розмірі 821 794 грн 67 коп. На підставі вищезазначеного рішення суду було відкрито виконавче провадження № 36266427 з виконання виконавчого листа № 2-1457/2011, виданого 16 лютого 2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з фізичних осіб - [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 821 794,67 грн. Таким чином, [PERSON] не є стороною кредитного договору № 11021405000, ані договору поруки № П 11021405000, поручителем за яким є [PERSON] . А відтак [PERSON] не є стороною, а саме боржником, у виконавчому провадженні, однак є власником квартири, на яку було накладено арешт. Вищезазначені обставини також підтверджено наданими суду письмовими поясненнями представника АТ «Укрсиббанк» Юрченко С.О., в яких зазначено про те, що кредитного договору та будь - яких договорів забезпечення між банком та позивачем по справі не укладалось, [PERSON] не є боржником банку. Отже, судом встановлено, що права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном через наявність арешту на зазначене майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивачки підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Через наявність арешту на належне позивачці майно, вона позбавлена можливості розпоряджатись ним. Таким чином, накладений арешт на майно порушує право власності позивачки. При цьому докази наявності підстав для арешту зазначеного майна в матеріалах справи відсутні. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, проте правових підстав для накладення обтяження на майно суд не вбачає. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved