Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначивши, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 589. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу у сторін спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, в наслідок чого виникали конфлікти та непорозуміння, з часом сімейні відносини погіршувались. Подружжя припинило сімейні відносини та спільне проживання. Відповідач перестав піклуватись про здоровя, виховання, духовний та фізичний розвиток дитини, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить розірвати шлюб та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дитину в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений (через оголошення в пресі) про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-АМ № 083564, виданого 24.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] 24.04.2010 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 589, з присвоєнням після реєстрації шлюбу прізвища [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АМ № 230271, виданого 20.07.2012 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] - матірю, [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Зміст довідки № 1362 від 18.08.2016 року, виданої Міським комунальним підприємством Житлово-експлуатаційною конторою № 12, вказує, що [PERSON], зареєстрована за адресою : [INFO], за даною адресою зареєстрований також - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Норма ч.2 ст. 112 СК України прописує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 184 СК України прописує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на вище викладене, взявши до уваги зазначені позивачем обставини щодо відсутності офіційного працевлаштування відповідача, при цьому врахувавши, що мінімальний розмір аліментів згідно норми ч.2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 800 грн. 00 коп., з розподілом судових витрат згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved