Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до Російської Федерації на період з червня по серпень 2017 року без згоди та супроводу батька, [PERSON]. Позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року по 05.09.2012 року, шлюб між ними розірваний, від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Батько життям доньки не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не проявляє інтересу до дитини. У цьому році вона має намір тимчасово виїхати до Російської Федерації в місто Брянськ для відвідування її матері, бабусі дитини, для оздоровлення та розширення кругозору дитини, ознайомлення дитини з культурою іншої країни. У добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд доньки за кордон, чим необґрунтовано обмежує її права на виховання дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, її інтереси в суді представляє за довіреністю [PERSON] Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано 15.09.2012 року, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2012 року (а.с.9). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 272565, виданого 14.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 213 (а.с.7). Як зазначив позивач у літні місяці 2017 року вони мають намір тимчасово виїхати за кордон до Російської Федерації у м. Брянськ для відвідування матері позивача, для оздоровлення та розширення кругозору дитини. Для отримання дозволу відповідача, як батька їх спільної дитини, на її тимчасовий виїзд за кордон, позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати відповідний дозвіл, але не отримала відповіді, оскільки відповідач уникає будь-яких контактів з нею. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності,встановленої законом. За змістом ст.ст. 141, 153, ч.3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі. Згідно Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п.1 п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлене певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. За таких обставин, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити, надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], до Російської Федерації на період з червня по серпень 2017 року разом з матірю [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON].

Outcome: approved