Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину у вигляді 20/100 частин житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,015 га за цією ж адресою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після чого відкрилась спадщина на зазначено майно. В обґрунтуванні своїх вимог, [PERSON] посилається на те, що за життя її мати склала заповіт від 26.01.2009 року, яким все своє майно вона заповіла [PERSON]. Позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, за життя її мати самочинно збудувала літню кухню літ. «Ж», сарай літ. «Ц» та лазню літ. «Є», тому, отримавши відмову нотаріуса, позивач звернулася до суду з вимогою визнати за нею право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача можуть бути задоволені з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 8 від 02.01.2013 року. За життя, померлій, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1994 року (реєстровий № 249), належало 20/100 частин житлового будинку літ. «А» (загальною площею 244,5 кв.м., житловою площею 132,7 кв.м.), що становлять 60,1 кв.м. загальної площі та 36,3 кв.м. житлової площі, за адресою: будинок [ADDRESS]. Також, померлій належала земельна ділянка площею 0,015 га, на якій розташовані зазначені вище 20/100 частин житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 28.08.1998 року, реєстровий номер в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 37. 26 січня 2010 року [PERSON] склала заповіт, відповідно з яким все належне їй на день смерті майно вона заповідає [PERSON], [INFO]. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 382. Згідно ст..1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, і незалежно від часу його прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на деяке нерухоме майно, що увійшло до складу спадщини [PERSON], а саме, самочинно збудовані літня кухня літ. «Ж», сарай літ. «Ц» та лазня літ. «Є», позивач не має змогу нотаріальним шляхом прийняти спадщину та отримати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом, що змусило її звернутися до суду з відповідними вимогами. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23,24) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з викладеного, дослідивши належним чином всі докази по справі та встановивши обставини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що можуть бути судом задоволені.

Outcome: approved