Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Одеської міської ради, в якій просить суд визнати її належним землекористувачем земельної ділянки, площею 123кв.м., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також зобов'язати відповідача - Одеську міську раду укласти з нею, належним землекористувачем земельної ділянки, площею 123кв.м., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS], відповідний договір. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначає, що у 1999році Одеською міської радою їй було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 561кв.м., та у постійне користування земельну ділянку, площею 123кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вказує, що у 2013року вона звернулася до Одеської міської ради з заявою, в якій просила Одеську міську раду укласти з нею відповідну угоду щодо користування земельною ділянкою, загальною площею 123кв.м., для обслуговування належного їй будинку за адресою: [ADDRESS]. Однак позивачка зазначає, що до теперішнього часу ніякої відповіді на її адресу не надходило, відповідна угода укладена не була. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2014року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] про зобов'язання Одеську міську раду укласти відповідний договір було закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, продовжено розгляд справи в частині позовних вимог [PERSON] про визнання належним землекористувачем. У судове засідання 30.07.2014року позивачка не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, але від її представника до канцелярії суду надійшла заява, в якій представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Одеської міської ради про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 11, 34), у судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, виданому виконавчим комітетом Одеської міської ради 22.12.2011року, належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Право власності за зазначений житловий будинок було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 28.12.2011року номер запису: 16253 в книзі: 163-120 (а.с. 19). Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.04.1999року за №275 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 561кв.м., що знаходиться у користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та господарських споруд» було передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 561кв.м., по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Крім того, зазначеним рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.04.1999року за №275, оскільки до земельної ділянки, площею 561кв.м., по [ADDRESS], примикає проїзд, площею 123 кв.м., який носить персональний характер і не повинен використовуватись іншими землекористувачами, [PERSON] також було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 123 кв.м., по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Вказане рішення підлягає затвердженню на сесії міської ради. Так, рішенням Одеської міської ради від 29.06.1999року за №165-XXIII «Про передачу громадянам та юридичним особам земельних ділянок у власність та надання у користування» було передано громадянам та юридичним особам земельні ділянки у власність та надано у користування згідно з додатком, контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію з питань будівництва, архітектури за землекористування (а.с. 15). Так, з зазначеного додатку вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 561кв.м., що знаходиться у користуванні [PERSON], за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та господарських спору, однак, не було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 123 кв.м., по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, як це зазначено у рішенні виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.04.1999року за №275 (а.с.16). Крім того, з листа Головного архітектурно-планувального управління виконавчого комітету Одеської міської ради від 13.08.1980року за №221/Ж вбачається, що до ділянки, площею 561кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], яка була передана у приватну власність [PERSON], примикає проїзд, площею 123кв.м., який носить персональний характер і не повинен використовуватись іншими землекористувачами. 20.12.2013року [PERSON] звернулася до Одеської міської ради з заявою, в якій просила визнати її належним землекористувачем земельної ділянки, площею 123 кв.м., по [ADDRESS], у м. Одесі, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та укласти з нею відповідну угоду (а.с. 30). Однак, до теперішнього часу ніякої відповіді [PERSON] отримано не було, угоду не укладено, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.04.1999року за №275, оскільки до земельної ділянки, площею 561кв.м., по [ADDRESS], яка була передана позивачці безкоштовно у приватну власність, примикає проїзд, площею 123 кв.м., який носить персональний характер і не повинен використовуватись іншими землекористувачами, [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 123 кв.м., по [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, позовні вимоги [PERSON] про визнання її належним землекористувачем земельної ділянки, площею 123 кв.м., по [ADDRESS], у м. Одесі, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивачка не позбавлена права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved