Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та виділення в натурі частини будинку. У позові вказала, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.06.2013 року за нею визнано право власності на 9/25 частин домоволодіння за адресою: вул.Будьонного, 12, с.Войниха, Лубенського району, Полтавської області. Співвласником іншої частини будинку є [PERSON] Будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Між співвласниками виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. В звязку з цим позивач просить визначити порядок користування земельною ділянкою під житловим будинком за адресою: вул.Будьонного, 12, с.Войниха, Лубенського району, Полтавської області, та виділити 9/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: вул.Будьонного, 12, с.Войниха, Лубенського району, Полтавської області. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову. Вказала, що фактично відповідач перешкоджає в користуванні нею вказаним домоволодінням. Відповідач в судовому засіданні проти поділу будинку не заперечила. Просила визначити можливі варіанти поділу будинку. Зясувавши обставини справи, заслухавши сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Стаття 358 ЦК України встановлює, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.06.2013 року за нею визнано право власності на 9/25 частин домоволодіння за адресою: вул.Будьонного, 12, с.Войниха, Лубенського району, Полтавської області. Співвласником іншої частини будинку є [PERSON] Будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВС України від N 7 від 04.10.91 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Таким чином, визначальною умовою виділу позивачу частини домоволодіння є встановлення технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення вказаної норми позивач не надав жодного доказу в підтвердження технічної можливості переобладнати спірне домоволодіння в ізольовані квартири В судовому засіданні суд неодноразово ставив на обговорення питання щодо призначення у справі судово-будівельної експертизи з метою встановлення технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Разом із тим, позивач категорично заперечив щодо призначення експертизи. За таких підстав, оскільки позивач не довів обґрунтованість своїх вимог про виділ будинку в натурі, при цьому суд вичерпав можливість здобути інші докази, враховуючи принцип диспозитивності, за яким суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Крім того, відповідно до п.11 постанови Пленуму ВС України від N 7 від 04.10.91 року одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст. 105 ЗК вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Таким чином позовна вимога про встановлення порядку використання земельної ділянки є похідною від вимоги про виділ частки, а тому також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed