Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги змінила, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги визнав, заперечень не має. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо 187 відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Сторони зареєстрували шлюб 06 лютого 2009 року у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2009 року. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають та знаходяться на утриманні позивача. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя та різні інтереси, шлюбні відносини припиненні, примирення між ними не можливе, спільне господарство не ведуть, відповідачка не заперечує проти задоволення позову. Згідно до ст.111 Сімейного кодексу України, суд приймає заходи по примиренню подружжя, якщо це не протирічить моральним основам суспільства. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначено у твердій грошовій сумі. За статтею 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач, однак, як відомо, судове провадження ініціюється лише позивачем. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved