Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі ? частини усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до її повноліття. Просить допустити негайне виконання рішення суду. В позовній заяві позивач вказала на наступне. Із відповідачем по справі вони разом проживали та вели спільне господарство з 2011 року. [INFO] у них народилась спільна дитина - донька [PERSON]. З березня 2014 року відповідач припинив всяку турботу про матеріальне забезпечення цієї дитини. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Місце роботи відповідача невідоме. Оскільки добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не бажає, що і змушує її звернутися до суду. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Позивач, в наданій до суду письмовій заяві, просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує, наслідки такого розгляду їй відомі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить інформація ГУ ДМС України в Харківській області про його зареєстроване місце проживання, повідомлення відділення «Укрпошти» про отримання ним судової повістки про виклик 24.02.2015 року. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає судову повістку відповідачу врученою належним чином. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін. Зі згоди позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із фотокопії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками (а.с.4). Дитина проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області (а.с.5). При визначені розміру аліментів суд враховує і обставини зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позов було пред'явлено 09.02. 2015 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ч.2 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір - 243,60 грн.

Outcome: approved