Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Мурафської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,55 га, що розташовані по вул. Київській №44, с. Мурафа, Краснокутського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 травня 2012 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: вул. Київська №44, с. Мурафа, Краснокутського району Харківської області. За життя 12.08.1994 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачу. Позивач не має змоги прийняти спадщину в позасудовому порядку у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що свідчить постанова Краснокутської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити їй строк звернення до суду з даним позовом та визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку після смерті матері [PERSON]. У судове засідання представник позивача не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутность, позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Представник відповідача Мурафської сільської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій прохав слухати справу у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що за [PERSON] числиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Київській №44, с. Мурафа, Краснокутський район, Харківська область, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 22.08.2017 року №1734. Окрім цього як вбачається з довідки виконавчого комітету Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 07.09.2017 року №1844 [PERSON] рішенням виконкому №51 від 10 серпня 1993 року надана земельна ділянка у власність площею 0,55 га. 12 травня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] ІВЛ №354574, виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області 12 травня 2012 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Мурафській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 12 серпня 1994 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON]. На день смерті заповідача заповіт не відмінявсь та не скасовувався, про що мається відмітка в заповіті. Також, як вбачається із матеріалів справи за зверненням позивача РКП «Краснокутське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: село Мурафа, Краснокутського району, Харківської області по вул. Київська №44, про те на зазначений обєкт право власності не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП «Краснокутське БТІ» від 13.08.2014 року №313. Даний факт перешкоджає позивачу отримати спадщину в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, про що свідчить копія спадкової справи №281/2012, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 12.05.2012 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Право [PERSON] на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті\~ [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі\~\~ свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх\~ прав. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, які знаходяться на території Мурафської сільської ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial