Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем має сина, [PERSON], [INFO] В 2017 році шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною та не виявляє жодного інтересу до її життя. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина, [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. Відповідно до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у загальному провадженні, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі свого представника, позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2009 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07.02.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11-12). Згідно з довідкою Мурованокуриловецької селищної ради від 27.03.2018 року [PERSON] мешкає в [ADDRESS], та разом з нею за вказаною адресою проживає її син, [PERSON], [INFO] (а.с.16). Рішенням виконкому Мурованокуриловецької селищної ради від 06.03.2018 року за №28 було вирішено клопотати перед судом щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина, [PERSON] (а.с.17). Згідно з характеристикою, наданою директором Мурованокуриловецької загальноосвітньої санаторної школи-інтернату Вінницької обласної ради від 27.02.2018 року, стосовно [PERSON], дитина навчається в 3 класі, мати систематично цікавиться навчанням, стосунками з однокласниками, поведінкою сина, учень забезпечений усім необхідним, стосунки з матір'ю доброзичливі, вона є для нього авторитетом. За роки навчання батько не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з педагогами, не приймав участі у навчанні та вихованні сина (а.с.20). Відповідно до акту перевірки матеріально-побутових умов від 04.04.2018 року встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, [PERSON], яка займається його вихованням, забезпечує його усім необхідним, створює належні умови його утримання, батько дитини проживає на непідконтрольній території України, життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає (а.с.21). Згідно з висновком органу опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації від 20.04.2018 року за №01-31/926 позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина, [PERSON], є доцільним (а.с.18). Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не утримує її, суд доходить до висновку, що це свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, [PERSON], [INFO] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved