overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що розташоване в м. Полонному по вул. Кам`яній, 44, хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що її колишній чоловік [PERSON] 01 квітня 2004 року зареєстрував своє місце проживання у належному їй житловому будинку, однак у 2012 року вибув на постійне місце проживання до [INFO] та добровільно не бажає знятись з реєстраційного обліку, а тому він втратив право користування згаданим житлом. При розгляді справи [PERSON] позов підтримала та просила такий задовольнити із вказаних вище підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що для [PERSON], на підставі договору дарування житлового будинку від 21 грудня 2004 року, на праві приватної власності належить будинок № 44, розташований по вул. Кам`яній в м. Полонному Хмельницької області, що стверджується даними даного договору, посвідченого приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5140, а також витягами з Державного реєстру правочинів та про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З 01 квітня 2004 року [PERSON] зареєстрований в належному позивачці жилому будинку, однак з 2012 року по даний час він у вказаному будинку не проживає, про що в судовому засідання підтвердила сама позивачка, свідки [PERSON], [PERSON] та це стверджується даними довідки, виданої депутатом Полонської міської ради від 24 липня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Також, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачкою по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване в [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказувала, що відповідачка являється колишньою дружиною для її бара [PERSON], а тому вона зареєстрував своє місце проживання у належному їй житловому будинку. В зазначеному будинку відповідачка не проживає з 2007 року та перейшла проживати в інше житло, місце розташування якого їй невідоме, та добровільно не бажає знятись з реєстраційного обліку, а тому [PERSON] втратила право користування згаданим житлом. При розгляді справи [PERSON] та її представник позов підтримали та просили такий задовольнити із вказаних вище підстав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про що свідчать дані розписки про отримання судової повістки та копії позовної заяви з додатками. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки чи клопотання про перенесення розгляду справи тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, за згодою позивачки, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що для [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого 13 березня 1979 року за реєстром № 311 Полонською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого 15 березня 1979 року в Полонському бюро технічної інвентаризації за № 135, належить будинок [ADDRESS], що стверджується даними вказаного договору. З 15 січня 1987 року [PERSON] зареєстрована в належному позивачці жилому будинку, однак з 2007 року по теперішній день вона у вказаному будинку не проживає, про що в судовому засідання підтвердила сама позивачка та це стверджується даними довідки депутата Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади від 14 березня 2017 року. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідачки в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Також, на підставі ч.ч.1, 2 ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню витрати понесені позивачкою по оплаті судового збору в сумі 640 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване в м. Полонному по вул. Чернишевського, 41, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що її дочка у 1997 році зареєструвала своє місце проживання у належному їй житловому будинку. В зазначеному будинку відповідачка не проживає з 2012 року та перейшла на постійне місце проживання за адресою: [INFO], однак добровільно не бажає знятись з реєстраційного обліку, а тому вона втратила право користування згаданим житлом. При розгляді справи представник позивачки [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив такий задовольнити із вказаних вище підстав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки чи клопотання про перенесення розгляду справи тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, за згодою представника позивачки, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що для [PERSON], на підставі договору дарування жилого будинку від 07 жовтня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстрового в реєстрі за № 1190, та зареєстрованого в Полонському бюро технічної інвентаризації 17 серпня 1999 року за № 6194, належить будинок № 419, розташований по вул. Чернишевського в м. Полонному Хмельницької області. З 29 липня 1997 року [PERSON] зареєстрований в належному позивачці жилому будинку, однак з 2012 року по теперішній день вона у вказаному будинку не проживає, про що в судовому засідання підтвердив представник позивачки, свідки [PERSON], [PERSON] та це стверджується даними довідки, виданої 04 листопада 2016 року депутатом Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідачки в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Також, на підставі ч.ч.1, 2 ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню витрати понесені позивачкою по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в с. Новоселиця по вул. Юзькова, 72, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що [PERSON] зареєструвала своє місце проживання у належному їй житловому будинку. Однак в червні 2013 року вибула на постійне місце проживання до [INFO] та добровільно не бажає знятись з реєстраційного обліку, а тому вона втратила право користування згаданим житлом. При розгляді справи представник позивачки [PERSON] позов підтримав та просив такий задовольнити із вказаних вище підстав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки чи клопотання про перенесення розгляду справи тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, за згодою представника позивачки, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що для [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року, на праві приватної власності належить будинок № 72, розташований по вул. Юзькова в с. Новоселиця, Полонського району Хмельницької області, що стверджується даними вказаного свідоцтва та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13136550, виданого 04 січня 2007 року Полонським бюро технічної інвентаризації. [PERSON] зареєстрована в належному позивачці жилому будинку, однак з 2013 року по даний час вона у вказаному будинку не проживає, про що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та це стверджується даними довідки, виданої Новоселицькою сільською радою від 18 .02.2016 року.\~ Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок, господарські будівлі та споруди., що розташований в [ADDRESS] В обґрунтування вимог вказувала, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вказане майно, позивач являється спадкоємцем майна померлої за законом 4-ї черги, інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. При зверненні до нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у оформлені права на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, доручила свої інтереси представляти [PERSON], яка позов підтримала просила такий задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що на виділеній земельній ділянці було побудовано зазначений будинок з господарськими спорудами з дозволу органу місцевого самоврядування з дотриманням санітарних та протипожежних норм, правил забудови і прийняті в експлуатацію, який станом на 15.04.1991 року відносився до робочого двору, головою якого була [PERSON] котра померла [INFO] року, члени двору на час припинення існування колгоспного двору відсутні, відтак все майно належало померлій в цілому, про що свідчить довідка №333 від 17.10.2017 року видана старостою сіл: Новоселиця, Дубовий Гай Полонської міської ради Хмельницької області. За життя [PERSON] оформила правовстановлюючі документи на вказане майно, однак під час державної реєстрації права власності на житловий будинок за померлою у БТІ було допущено помилку, а саме видано свідоцтво про право власності на квартиру, а не на будинок по [ADDRESS], як зазначено в рішенні Новоселицької сільської ради від 26.03.2004 року №130. Саме дана помилка позбавляє позивача [PERSON], яка являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], оформити спадкове право в нотаріальній конторі. Про належність будинку названій особі свідчать дані технічного паспорту, довідки старости сіл: Новоселиця, Дубовий Гай Полонської міської ради Хмельницької області. Після смерті спадкодавця, позивачка як спадкоємець за законом, відповідно до ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, набула право власності на вказане майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в по вулиці Гончарна,2 в м. Полонному, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що в 1980 році, згідно архітектурного дозволу на будівництво нею та її чоловіком [PERSON] збудовано житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою, проте після завершення будівництва, будинок не був зареєстрований в БТІ і не було отримано свідоцтво про право власності. 11 вересня 2014 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого вона фактично прийняла спадкове майно, оскільки постійно проживала і проживає та зареєстрована у вказаному будинку. Позивач звернулась в нотаріальну контору за оформленням права власності на частку в майні подружжя та спадкове майно, однак нотаріусом їй було відмовлено через те, що житловий будинок не зданий в експлуатацію та не зареєстрований в Полонському бюро технічної інвентаризації. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила такий задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Представник Полонської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Ухвалою від 06.07.2017 року, суд призначив по справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі було зупинено. Судом встановлено, що позивач [PERSON], перебувала в шлюбі з [PERSON], з 05.09.1969 року під час якого в 1980 році побудували житловий будинок по вулиці Гончарній, 2 в м. Полонне в якому стали проживати, проте будинок не був прийнятий в експлуатацію та на нього не оформлено право власності. Відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про власність», ст.ст.22,28 КпШС України, вказаний будинок є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] і є достатні підстави для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вказаного будинку. Вказаний будинок та господарські споруди, побудовано з дотриманням проектно-технічної документації, вимог нормативно-правових актів (ДБН, СНиП), стандартів та технічних умов, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №27/17-26 від 15.09.2017 року. 11 вересня 2014 року помер чоловік позивача [PERSON] Позивач, як спадкоємиця за законом першої черги, яка прийняла спадщину, тобто належну чоловікові 1/2 частину житлового будинку, позивачка має право і на цю частину будинку, проте не має можливості оформити будинок, оскільки за життя чоловіком не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Про належність будинку названій особі свідчать дані технічного паспорту, рішення про надання дозволу на будівництво. Після смерті спадкодавця, позивачка як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до ст.ст.1217, 1268 ЦК України, набула право власності в цілому на вказане житло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлової квартири [ADDRESS]. В обгрунтування позову вказала, що вони з відповідачем перебувають у зареєстровваному шлюбі, під час якого придбали квартиру. Будівництво спірної квартири здійснювалося за їхні спільні з відповідачем кошти, також за спільні кошти вони оздоблювали квартиру, однак, в подальшому право власності на квартиру було оформлено на відповідача. Вважає, що цим самим порушено її права та законні інтереси стосовно права власності на 1/2 частину спірної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з тих же підстав та просив його задовольнити. Відповідач заперечив проти задоволення позову. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 11 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 12). Для покращення своїх житлових умов в майбутньому, 22 вересня 2005 року між ними був укладений Договір про наміри, зі змісту якого вбачається , що сторони мають наміри укласти Договір про дольову участь у будівництві житла з ТОВ «Грань». Предметом договору є квартира [ADDRESS], на придбання якої позивач мала передати в день підписання вказаного Договору 40 000 грн. (а.с. 13). 20 жовтня 2005 року між [PERSON] та ТОВ «Грань» було укладено Договір про дольову участь у будівництві житла №11(а.с.14-15), а 10 жовтня 2006 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 6). Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на набуття права власності на частину спірної житлової квартири під час перебування у шлюбі, а також з підстав укладення Договору про дольову участь у будівництві житла з ТОВ «Грань». Однак, вказані обставнини спростовуються дослідженими у справі доказами, а саме копією свідоцтва про шлюб (а.с. 12) та свідоцтва про право власності (а.с. 6), з яких вбачається, що відповідач [PERSON] набув право власності на спірну квартиру до укладення шлюбу. Також, як вбачається із Договору про дольову участь у будівництві житла №11(а.с.14-15), на який посилається позивач, він був укладений між ТОВ «Грань» та [PERSON], а позивач не є стороною договору. Крім того, Договір про наміри, на який також посилається позивач, не реалізований сторонами у передбаченому законом порядку, а тому не може бути підставою набуття права власності на частину спірної квартири. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не заявлялося вимог про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю, суд приходить до висновку про необгрунтованість позову та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на артезіанську скважину, що розташоване в с. Москвитянівка по вул. Лесі Українки, 26-а, Полонського району, Хмельницької області, та на будівлю електрощитової, що в с. Москвитянівка по вул. Лесі Українки, 26-б. В обґрунтування вимог вказувала, що в період її шлюбу з [PERSON], чоловік придбав згадані артскважину та електрощитові внаслідок ліквідації СВК «Нива», на котрі він за життя не отримав свідоцтва про право власності. У 2016 році [PERSON] помер та після його смерті вона, як спадкоємиця за законом, не може оформити спадщину на його частину нерухомого майна із вказаних вище підстав, тому змушена звернутись з цього приводу до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, доручила представляти свої інтереси [PERSON], котрий позов підтримав та просив його вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 11 травня 1988 року позивачка уклала шлюб з [PERSON]. В період шлюбу, згідно акту прийому-передачі від 14 червня 2007 року, складеного між керуючим санацією СВК «Нива» [PERSON] та головою ФГ «[PERSON] і компанія» [PERSON], останній прийняв у власність артезіанську скважину площею 1,6 кв.м, обємом 16 куб.м, 1970 року побудови, та будівлю електрощитової площею 17,6 кв.м., 1989 року побудови. Даним нежитловим будівлям згідно рішенням виконкому Малошкарівської сільської ради від 26 квітня 2010 року за № 6, присвоєно поштові адреси в с. Москвитянівка по вул. Лесі Українки, № 26-а та № 26-б відповідно. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відтак, [PERSON] на праві права спільної сумісної власності подружжя належала ? частина вказаного майна. 31 березня 2016 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на ? частину зазначеної артскважини та будівлі електрощитової, однак за життя він не отримав правовстановлюючі документи на них, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ч.1 ст.1261 цього Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка після смерті свого чоловіка у встановлений законодавством шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину, а відтак вонаяк єдина спадкоємиця першої черги за законом, відповідно до ст.ст.1217, 1261 ЦК України набула право власності на ? частину вказаних нежитлових будівель.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на гараж площею 25,7 м. кв., що розташований в м. Полонному по вул. Привокзальній, 30, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що 08 січня 2017 року померла її рідна сестра [PERSON], яка 01 грудня 2005 року заповіла для позивача все своє майно. При житті [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на належне для неї майно, а саме гараж, крім позивача спадкоємців не має. В судове засідання [PERSON] не зявилась, доручила свої інтереси представляти [PERSON], який позов підтримав просив такий задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за повітом, звернулась до нотаріуса із заявою, та 10.10.2017 року для неї видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак не може оформити спадщину на гараж, оскільки за життя [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на вказане майно. Вказаний гараж, побудовано з дотриманням санітарних та протипожежних норм, правил забудови, що підтверджується технічним паспортом. Про належність будинку названій особі свідчать дані технічного паспорту, дозволу про надання дозволу на будівництво. Після смерті спадкодавця, позивачка як спадкоємець за заповітом, відповідно до ст.ст.1235, 1268 ЦК України, набула право власності на вказане майно.

Outcome: approved