Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2004 року. Шлюб було зареєстровано 16 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського районного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 589. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],і [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя з відповідачем не склалось через те, що між ними виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, зникли почуття і щирість у відносинах, відсутні спільні інтереси, належна підтримка і допомога. Натомість з'явились сварки і скандали, навіть бійки (у тому числі по відношенню к дітям), які вчиняє відповідач за будь-яким приводом, насамперед через розбіжності у питаннях виховання дітей, його незадоволення щодо їх особистих стосунків і небажання перейматись постійними проблемами сім'ї, дітей. Зазначає, що шлюбні стосунки вони давно не підтримують, хоч і проживали майже весь час разом, спільне господарство ними не ведеться, так як відповідач вже більше місяця пішов з дому жити до своєї матері. Зараз кожний із них живе своїм окремим приватним життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке сімейне життя стало для позивачки неприйнятним і неможливим. Таким чином, їх сім'я фактично вже розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення є недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу діти залишаться на утриманні та вихованні позивачки, спору з цього приводу не має. Спору між сторонами про поділ спільного майна, сумісно нажитого під час шлюбу на даний час не існує. Просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який був укладений і зареєстрований 16 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 589. Також, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір у розмірі 243,60 грн. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила до суду Заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити (а.с. 16). [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду Заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.17). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 16 жовтня 2004 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 589 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Подальше спільне життя з відповідачем не склалось через те, що між ними виникли взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, зникли почуття і щирість у відносинах, відсутні спільні інтереси, належна підтримка і допомога. Натомість з'явились сварки і скандали, навіть бійки (у тому числі по відношенню к дітям), які вчиняє відповідач за будь-яким приводом, насамперед через розбіжності у питаннях виховання дітей, його незадоволення щодо їх особистих стосунків і небажання перейматись постійними проблемами сім'ї, дітей. [PERSON] зазначає, що шлюбні стосунки вони давно не підтримують, хоч і проживали майже весь час разом, спільне господарство ними не ведеться, так як відповідач вже більше місяця пішов з дому жити до своєї матері. Зараз кожний із них живе своїм окремим приватним життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке сімейне життя стало для позивачки неприйнятним і неможливим. Таким чином, їх сім'я фактично вже розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення є недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно до Довідки про склад сім'ї, наданої Слов'янською міською Радою Донецької області від 01 жовтня 2014 року, діти зареєстровані та проживають разом із позивачкою (а.с.7). Після розірвання шлюбу діти залишаться на утриманні та вихованні позивачки, спору з цього приводу не має. Спору між сторонами про поділ спільного майна, сумісно нажитого під час шлюбу на даний час не існує. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved