Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Позивач вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2017 р. було ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200,00 гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказує, що оскільки зросли витрати на утримання дітей, то просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача 6 000,00 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.10.2020р.) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань чи відзивів не надав. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/17135/17 від 05.12.2017р. з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200,00 гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 12-13). Позивач стверджує, що з часу винесення судового рішення витрати на утримання дітей зросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення останніх необхідним. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з таких мотивів та положень закону. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11), які проживають разом з матір`ю, а з відповідача стягуються аліменти в сумі 2 200,00 грн. щомісячно, однак даних коштів не вистачає на утримання дітей. Крім того, слід зазначити, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, як на підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 5 грудня 2017 року на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей, оскільки в силу свого віку діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням суду про збільшення розміру аліментів законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 840,80 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved