Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 89. Від подружніх стосунків мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 131 від 11 квітня 2008 року. Позивачка посилається на те, що сім'я розпалась, оскільки сімейне життя подружжя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюбні відносини припинені на протязі останніх двох років. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 28 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 89. Сторони спільно не проживають, припинили подружні відносини, ведення спільного господарства, позивачка бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стали діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved