Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, вказавши, що 08.10.2016 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Через різні характери та погляди на майбутнє, вони припинили проживати однією сім`єю, шлюб фактично розпався. Малолітня донька залишилася на її утриманні. Протягом всього часу роздільного проживання, її усні прохання про матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини, відповідач проігнорував. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти за останні шість місяців на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 5337 грн. Ухвалою судді від 24.06.2020 було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та справу просить розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 122. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем, яка, фактично, несе витрати на утримання дитини. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання дитини, для забезпечення належного розвитку та умов проживання дитини. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановленням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Глава 15 Сімейного кодексу України передбачає ряд самостійних способів отримання аліментів: за рішенням суду (ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України), за ініціативою платника чи одержувача (ст. 187 Сімейного кодексу України, шляхом подачі відповідних заяв за місцем роботи заявника), за договором між батьками про сплату аліментів на дитину (ст. 189 Сімейного кодексу України, при цьому, такий договір підлягає укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню, тому факт його укладення не може підтверджуватись показаннями свідків). За такого, для підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів, він для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час має надати належні достатні та допустимі докази про вжиття будь-яких заходів, спрямованих на отримання від відповідача аліментів одним з описаних вище способів та докази того, що такі заходи не принесли результату у зв`язку з ухиленням відповідача від надання утримання дитині. В протилежному випадку - позов не може бути задоволений. Крім того, слід зауважити, що ставлячи питання про стягнення аліментів за минулий час, позивач в позові має вказувати конкретну суму, про стягнення якої він просить та яка має ґрунтуватись на відповідних розрахунках та доказах, оскільки стягнення аліментів за минулий час не є періодичними платежами (бо період їх нарахування вже сплив). Крім того, відповідно до ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. За такого виконавчий лист про присудження аліментів за минулий час шляхом стягнення періодичних платежів не може бути прийнятий до виконання, оскільки період їх стягнення вже минув. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Підсумовуючи викладене, вбачається, що позивач, всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, не довів належними, достатніми та допустимим доказами обґрунтованість своїх позовних вимог про стягнення аліментів за останні шість місяців. Це, у свою чергу, вказує на відсутність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини за минулий час. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved