Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 06 травня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Пролетарському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Донецька, про що зроблено відповідний актовий запис за № 180. Спільне життя у сторін не склалось і тому позивач в даний час звернулась до Вінницького міського суду з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і після розірвання шлюбу залишиться проживати з останньою. Як зазначено в позовній заяві, після припинення подружніх відносин, за останні пів року, відповідач не бере ніякої участі в утриманні дитини належним чином. Відповідач отримує пенсію як інвалід 3-ї групи, але є працездатним, і має постійну роботу, де отримує стабільний заробіток достатнього рівня. Однак, він не оформлений на дану роботу офіційно. Житлом він забезпечений, інших утриманців у нього немає. Тому позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також з додаткових доходів відповідача від роботи без оформлення в твердій грошовій сумі розміром 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно підтримує, просить їх задовольнити. При цьому, позивач зменшила позовні вимоги, відмовившись від стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач переміщена з тимчасово окупованої території та зареєстрована за адресою: [INFO], а також на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. З огляду на зазначене даний спір підсудний Вінницькому міському суду Вінницької області. 06 травня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 180 та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 308867, виданного 06 травня 1995 року Пролетарським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 136867, виданого 21 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення №509621226 від 02.12.2014 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, [PERSON]А, [INFO] та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], постійно проживали за адресою: [INFO], однак перемістилися з тимчасово окупованої території України (району проведення АТО) і на даний час проживають за адресою: м. Вінниця, пр-т. Космонавтів, 77/53. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є інвалідом 3-ї групи та отримує пенсію, але є працездатним, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Разом з тим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимог\~ст. 88 ЦПК України\~всі судові витрати понесені позивачем у справі, а саме витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved