Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка зазначає, що проживала із відповідачем однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано. Від спільного шлюбу вони мають повнолітню дитину [PERSON], який навчається на 2 курсі денної форми навчання технологічного відділення Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій та у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Однак відповідач не бажає у добровільному порядку брати участь в утриманні сина, а така можливість у нього є, тому позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином 23 років, тобто до 23 травня 2021 року. В судове засідання позивачка не зявилася, проте надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягала та надала суду копії квитанцій, які підтверджують витрати на навчання сина. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому між ними було розірвано, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. З довідки, виданої виконкомом Іванівської селищної ради Одеської області, вбачається, що син, [PERSON] проживає разом з матірю, [PERSON] Також у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання технологічного відділення Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій, та продовжує навчання до 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою з місця навчання. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно дост.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини добровільно не надає, повністю визнає позовні вимоги, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі, проте позовні вимоги в частині терміну стягнення аліментів, задовольнити частково, оскільки у суду наявні відомості про продовження навчання повнолітньої дитини до 30.06 2018 року. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 09.06.2016 року та до закінчення навчання повнолітньою дитиною, тобто до 30.06.2018 року. Відповідно до п.1 ч.1ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка відповідно до п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial