Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, у якому просила суд винести рішення, яким визнати [PERSON] батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак в період з 2006 року по 2017 року вони постійно зустрічалися в квартирі позивача, де відповідач, як представник підприємства «Тропік Сервіс» виконував сантехнічні роботи. Під час зустрічей сторони мали інтимні стосунки, внаслідок чого народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Заяву про реєстрацію батьківства в органах РАЦС сторони не подавали, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач докладає усіх зусиль для належного утримання та розвитку дитини, забезпечує усім необхідним, зважаючи на її потреби. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча він є здоровою людиною, фізичною особою-підприємцем, має дохід, інших аліментних зобов`язань та непрацездатних батьків у нього не має. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що з відповідачем познайомилася у 2006 році, оскільки вони працювали на різних фірмах, однак в одному приміщенні. З того часу відповідач дзвонив, приходив до неї, вони мали інтимні відносини. У квітні 2009 року вона повідомила [PERSON] , що вагітна, на що останній сказав їй щоб вона нікому нічого не говорила, а він в свою чергу буде їй допомагати. Пояснювала, що відповідач допомагав їй робити ремонт в квартирі, але за це вона платила йому кошти. Відповідач свого слова не дотримався, жодним чином не допомагає у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Однак, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені позовні вимоги відповідач [PERSON] не визнав, заперечує своє батьківство відносно дитини [PERSON] (а.с. 44-45). Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, в судовому засіданні пояснила, що відповідач приходив до її доньки [PERSON] , дзвонив, допомагав робити ремонт у квартирі, за що вони з донькою платили [PERSON] гроші. Свідок [PERSON] знайома з [PERSON] з 2006 року. У 2010 році її донька [PERSON] народила дівчинку, яку назвала [PERSON] . Повідомила, що батьком дитини є [PERSON] . Один раз відповідач прийшов до [PERSON] на день народження, коли їй було 6 років, приніс іграшку. Будь-яких коштів на утримання дитини не надавав. На запитання суду свідок повідомила, що відповідач ніколи не казав, що [PERSON] є його дочкою, ніколи не казав, що він батько дитини, не виявляв батьківську турботу щодо [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення з таких підстав. Статтею 122 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 2\~ст.\~125\~Сімейного кодексу\~України визначено:\~якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається: за\~заявою матері\~та батька\~дитини; за рішенням суду. Походження дитини\~від батька\~визначається за\~заявою жінки\~та чоловіка,\~які не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою.\~Така заява\~може бути\~подана як\~до,\~так і\~після народження\~дитини до\~органу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені ч.1, ч. 2 ст. 126 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.\~1\~статті 135 СК України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 8 постанови Пленуму №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Судом встановлено, що 28.01.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зроблено актовий запис №342 про реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] . Відомості про її батька [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері), мати дитини [PERSON] , громадянка України (а.с. 21, 22). Малолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою МКП «УК «Господар Люкс» від 21.08.2019 року (а.с. 23). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] ні особисто, ні через представника не звертався із заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану про походження від нього дитини [PERSON] , [INFO] . Також в судовому засіданні позивач і свідок підтвердили, що [PERSON] ніколи не визнавав [PERSON] своєю донькою. 04.11.2019 року за клопотанням позивача у даній справі було призначено судово-біологічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу для з`ясування питання чи є [PERSON] біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 70). На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Для відібрання експериментальних зразків учасники експертизи [PERSON] , [PERSON] , дитина [PERSON] запрошувались на 10.01.2020 року, на 21.01.2020 року, на 18.02.2020 року, проте у вказані дати для відбору зразків з`явились лише [PERSON] і дитина [PERSON] . Відповідач [PERSON] ухвалу суду про призначення експертизи і повідомлення про необхідність з`явитись для відібрання зразків не отримував. 28.02.2020 року до суду надійшло повідомлення експерта №1230 від 18.02.2020 року про неможливість проведення експертизи через неявку [PERSON] для проведення експертизи та відбору зразків (а.с. 95-96). У суду відсутні підстави для визнання факту в порядку ст. 109 ЦПК України, оскільки судом не встановлено ухилення [PERSON] від участі в експертизі. Решта зібраних доказів, а саме показання свідка, фото та відео матеріали не є достатніми в розумінні ст. 80 ЦПК України для встановлення походження дитини [PERSON] , [INFO] від [PERSON] . В судовому засіданні було заслухано показання свідка [PERSON] , яка повідомила про наявність стосунків між [PERSON] і [PERSON] з 2006 року, проте свідок не могла стверджувати, що батьком народженої дитини є [PERSON] . Дані стосунки не були тривалими, сама позивач не змогла підтвердити того, що разом із [PERSON] в них склались фактичні шлюбні стосунки, що вони вели спільно господарство, робили спільні витрати, у них був спільний бюджет. Сторони були зареєстровані та проживали за різними адресами, [PERSON] також сказала, що дійсного бажання відповідача на реєстрацію шлюбу з нею не було. Фотокартки із зображенням дитини [PERSON] , [PERSON] не є достовірними доказами походження дитини від [PERSON] . В судовому засіданні було оглянуто короткий відеозапис, де чоловік зав`язує шнурки у коридорі квартири. На запитання суду позивач пояснила, що на даному відеозаписі [PERSON] зав`язує шнурки у коридорі квартири позивачки. Але при цьому [PERSON] не сказано жодного слова щодо його батьківства відносно [PERSON] . На а.с. 9-19 містяться рахунок №000000442 від 13.01.2014 року, рахунок №000000561 від 15.01.2014 року на купівлю обладнання, договір на сервісне технічне обслуговування опалювального обладнання від 26.09.2015 року, кошторис від 14.01.2014 року, акт введення обладнання в експлуатацію від 01.11. 2014 року, накладна №201 від 15.01.2014 року, накладна №226 від 17.01.2014 року (а.с.16-17), договір на сервісне технічне обслуговування опалювального обладнання від 01.11.2014 року, в підтвердження доводів позивача про факт виконання сантехнічних робіт в квартирі [PERSON] ПП «Тропік-Вок-Сервіс», представником якого є відповідач [PERSON] днак дані докази не свідчать про те, що батьком малолітньої [PERSON] є відповідач [PERSON] . У матеріалах справи відсутні докази у їх сукупності, які достовірно підтверджують визнання [PERSON] батьківства щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , зокрема, що [PERSON] забрав позивачку [PERSON] разом з донькою з пологового будинку, визнавав себе батьком дитини, про що усно повідомляв інших осіб, відсутні докази спільного проживання й ведення спільного господарства, спільного побуту між позивачем та відповідачем як до народження дитини, так і після, спільне виховання або утримання дитини. Навпаки, на запитання суду позивач пояснила, що з відповідачем спільного господарства вона не вела, не мала спільного бюджету, кошти на утримання дитини відповідач не надав, іграшки та одяг для дитини не купував. Також наголосила, що відповідач здійснював ремонт у її квартирі, за що вона сплачувала йому кошти. Крім того, позивачем не надано жодного письмового доказу в пітвердження, що [PERSON] є біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (записи в індивідуальній картці вагітної та породіллі [PERSON] , витяг з метричної книги про хрещення дитини, виписки із медичної карти дитини, тощо, де зазначено ім`я, по батькові та прізвище батька дитини « [PERSON] »). Тому надані позивачкою докази не містять інформацію щодо предмета доказування походження дитини від батька і не є належними в розумінні ст. 77 ЦПК України. Враховуючи наведені\~обставини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивач\~не довела\~своїх позовних\~вимог про визнання батьківства. Позовна вимога про стягнення аліментів є похідною від вимоги про визнання батьківства. Оскільки позовні вимоги щодо визнання батьківства не доведені, тому слід відмовити позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed