Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи на те, що 23 червня 2009 року у виконавчому комітеті Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, між ними було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що причиною розірвання шлюбу є субєктивні непорозуміння, відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та взаємоповаги, байдужість щодо матеріального забезпечення сімї. Більше року сторони проживають окремо та не підтримують будь-які стосунки. Зазначає, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, з цього ж часу не бере участі у її вихованні. Вказує на те, що відповідач є здоровим та працездатним, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття з дня звернення до суду та просить суд шлюб, укладений з [PERSON] - розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, надала пояснення, які викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 23 червня 2009 року у виконавчому комітеті Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 10. Мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачкою та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №991 від 24 грудня 2013 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами шлюбні відносини припинено, причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 цього Кодексу, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 цього Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд враховує, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 06 років з 01 січня 2014 року становить 1 032,00 гривні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати, батько не має на утриманні інших осіб, є молодим, здоровим чоловіком, зобов'язаний працювати і надавати утримання своїй дитині, розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи те, що сімя розпалась, сторони не підтримують будь-яких стосунків разом не проживають і за цей час жоден із подружжя не вживав заходів до примирення, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї між сторонами неможливе і шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved