Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту приналежності документу, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що її матері - [PERSON], доньці - [PERSON] і онуці - [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках, по 1/3 частині кожному, належить квартира [ADDRESS]. Вказана квартира складається з однієї кімнати загальною площею 36,0кв.м. [INFO] мати - [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є єдиною донькою спадкодавця [PERSON] і спадкоємцем першої черги. До нотаріальної контори після смерті матері не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину. Мати була людиною похилого віку, потребувала догляду і вони із спадкодавцем проживали разом протягом тривалого часу в квартирі [ADDRESS] до самої смерті матері. До теперішнього часу спірна квартира є її постійним житлом, вона обслуговує її і оплачує комунальні витрати разом з відповідачами - донькою і онукою. Стверджує, що між нею, як спадкоємцем першої черги і іншими співвласниками - відповідачами спори щодо спадкового майна відсутні, відповідачі не оспорюють її право на спадщину. Позивач також звернула увагу на обставини, внаслідок яких вона не мала можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі: в свідоцтві про народження позивача [PERSON] ім'я матері та по батькові написані російською мовою « [PERSON]»; в свідоцтві про право власності на житло матері, вказано « [PERSON]»; в свідоцтві про смерть матері вказано «[PERSON]» ( тобто не співпадають [PERSON] - [PERSON]). Таким чином, в документах, які були видані при житті матері позивача і після її смерті в імені і по батькові не співпадають правописи. При своєму житті мати не виправила описки. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: 1. встановити факт родинних відносин, а саме визнати , що [PERSON], [INFO]., місце народження м. Одеса, є рідною донькою [PERSON] ([PERSON]) , яка померла [INFO]; 2. встановити факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло від 07.06.1993р. в частині співвласника «[PERSON]» належить померлій [INFO] [PERSON] ([PERSON])»; 3. встановити факт, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті матері - [PERSON] ([PERSON]), яка померла [INFO]; 4. визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], що померла [INFO], а саме право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка складається в цілому з однієї кімнати житловою площею 19,6кв.м, ванної площею 2,7кв.м, вбиральні площею 1,3кв.м, передпокою площею 4,0кв.м, кладовки 0,4кв.м. Представник позивача підтримав позовну заяву. Відповідачі до суду не з'явилися, про день і час розгляду справи сповіщені, до суду надана письмова заява про розгляд справи за їх відсутності. В заяві відповідачі також зазначили , що позивач [PERSON] є єдиною рідною донькою, єдиним спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON], просили задовольнити позов в повному обсязі. Окрім того , звернули увагу на те, що єврейські імена та прізвища, імена по батькові складні в перекладі, з роками переклад і викладення одного й того ж імені, прізвища, імені по батькові, відрізняється, плутається офіційний переклад і переклад, якій існує в побуті. Розглянувши матеріали, дав оцінку доказам, що зібрані по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами Розділу IV. Окреме провадження ЦПК України, ЦК України в редакції 1963р. Розділ VII Спадкове право. Позивачем по справі є [PERSON], яка народилася [INFO]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження позивача, в якому зазначені батьки: [PERSON]; мати [PERSON] ( імена написані російською мовою). [INFO] мати позивача померла. В свідоцтві про смерть матері позивача значиться, що [INFO] померла [PERSON]. Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, в тому числі, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв'язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Відповідачі в заяві не заперечували, що позивач [PERSON], їх мати і бабуся, є рідною донькою [PERSON]. Вона як рідна донька постійно проживала з матір'ю, доглядала її до самої смерті, поховала за свій рахунок і до теперішнього часу, внаслідок традицій, доглядає за її могилою. Дав оцінку вказаним вище доказам, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин, а саме , що позивач [PERSON] є рідною донькою померлої [INFO] [PERSON]. Спадкодавцю, [PERSON], яка померла [INFO], на праві власності належала 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.06.1993р. Право власності зареєстровано у передбаченому законом порядку . Між тим, при видачі свідоцтва про право власності в переліку співвласників житла зазначено «[PERSON]» , тобто не співпадає [PERSON] - [PERSON], [PERSON] - [PERSON] . В своїй заяві відповідачі, які є співвласниками спірної квартири, підтвердили, що [PERSON] - це їх рідна бабуся і прабабуся . Коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, суд вважає можливим встановити факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло від 07.06.1993р., яке видано згідно з розпорядженням №11288, зареєстровано і записано у реєстрову книгу №7-702, в частині співвласника «[PERSON]» належить померлій [INFO] [PERSON] ( [PERSON]). По матеріалам справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв ЦК України в редакції 1963р. Діючий ЦК України набрав чинності з 01.01.2004р. Пунком 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р. передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли, або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. При застосуванні пунктів 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК необхідно враховувати роз'яснення, які містяться в абз.3п1 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р.№7. В абз.2п1 вказаного Пленуму врегульовано, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004року. В абз.3 п1 Пленуму було передбачено, що у разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. По матеріалам справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], спадщина відкрилася в 2002р., строк на прийняття спадщини закінчився також на час дії ЦК УРСР. Таким чином , суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання права власності на спадкове майно слід вирішувати з урахуванням вимог ЦК УРСР. При зверненні до суду позивач [PERSON] посилалася на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, [PERSON], заповіт спадкодавець при своєму житті не складала, інших спадкоємців немає. Крім того, позивач в позові зазначила, що після смерті матері вона фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини спірної квартири і постійно користується нею до теперішнього часу. Вказане підтверджується в заяві відповідачів, вони також зазначили, що не оспорюють право позивача на спадкове майно. Ст.549 ЦК УРСР України визначені дії, за якими визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, а саме, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До нотаріальної контори позивач [PERSON] не зверталася, але встановлено, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері. Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, суд дійшов висновку встановити юридичний факт, а саме встановити, що спадкоємець [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати загальною площею 36,0кв.м. Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] є рідною донькою [PERSON], яка померла [INFO] Спадкоємець, позивач [PERSON], фактично прийняла спадщину після смерті матері. З урахуванням вимог ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963р., суд дійшов висновку про необхідність визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати, загальною площею 36,0кв.м.

Outcome: approved