Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] 2009 р.н., який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З 2014 року [PERSON] проживає окремо і не надає допомоги на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся завчасно, належним чином. За таких обставин суд розглядає позов у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Позивач і відповідач є батьками [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]). З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ч. 1ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції яка діяла на момент звернення позивача з позовом до суду), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Відповідно до зазначеного закону, частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України викладена в наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, тому позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, а аліменти підлягають стягненню з відповідача за період з дня звернення позивача до суду по 07 липня 2017 року в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а за період з 08 липня 2017 року по досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не вважає таке стягнення аліментів на утримання дитини виходом за межі позовних вимог, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання дитини чітко встановлений законом.

Outcome: approved