Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в актовий запис № 383 від 04 липня 2014 року про народження [PERSON] щодо батька дитини; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини, але не менше передбаченого відсотку прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що в 2003 році вона познайомилась з відповідачем [PERSON] , з яким стали зустрічатися, а у 2005 році створили сім`ю без реєстрації шлюбу. Разом із своєю донькою [PERSON] , [INFO] , переїхала у м. Дніпро, щоб проживати разом із відповідачем в квартирі його батьків. В період з 2008 року по 2010 рік спільно проживали в її квартирі в [ADDRESS] . В 2011 році разом з [PERSON] знову переїхали в м. Дніпро та мешкали в [ADDRESS] , де вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. Спільно із [PERSON] , як чоловік і дружина вона проживала з 2005 року по 2013 рік. Через зміну фактичного місця проживання вона працевлаштувалась у м. Дніпрі в Дитячій музичній школі № 1 викладачем фортепіано. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за хворою донькою до досягнення нею шестирічного віку. В вересні 2013 року воназавагітніла від [PERSON] , а у жовтні 2013 року повідомила про це відповідачу, який не бажав обтяжувати себе дітьми, вимагав зробити аборт. Не погодившись з вимогами [PERSON] , їх сім`я в жовтні 2013 року розпалась, стосунки були припинені. [INFO] народилась донька [PERSON] , біологічним батьком якої є відповідач. 4 липня 2014 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено запис № 383 про народження [PERSON] , де данні ро батька зроблено запис, відповідно до ст. 126 СК України. Відповідач відмовився визнавати свою доньку, не надає матеріальної допомоги на її утримання. 06 серпня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до підготовчого судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 24 жовтня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Третя особа - Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - у судове засідання не з`явились, про час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що наявні законні підстави ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 2005 року по 2013 рік сторони разом проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, але офіційно шлюб не реєстрували, тобто перебували у фактичних шлюбних. У вересні 2013 року позивач завагітніла. [INFO] від фактичних шлюбних відносин позивач народила доньку [PERSON] , відомості про батька дитини в актовий запис про народження та в свідоцтво про народження дитини були внесені відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, тобто за заявою метері дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), оскільки відповідач своє батьківство не визнавав та відмовився надати до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області відповідну заяву про визнання свого батьківства щодо народженої позивачем дитини. Зважаючи надані позивачем докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що судприйшов до висновку про задоволення вище вказаних вимог, відомості про [PERSON] , як про батька дитини, повинні бути внесені до актового запису про народження дитини. Приймаючи до уваги факт встановлення судом факту батьківства відповідача [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , позивач дійсно має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, так як обов`язок утримувати дитину є рівнозначним як для матері дитини, так і для її батька. Оскільки відповідач є працездатним, працює, відомості про наявність у відповідача інших дітей або непрацездатних осіб на утриманні у суду відсутні, суд вважає, що він має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно також стягнути судові витрати у справі пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved