Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 2,0656 га, кадастровий номер - [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю, [NUMBER]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом, однак спадщину не оформила за браком часу та коштів. Представник Вільшанської селищної ради у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши позивача, врахувавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO], в смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. 11.09.2003 року нині покійна [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] За життя, нині покійній [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адмінмежах Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області, площею 2,0656 га, кадастровий номер - [NUMBER], згідно державного акту на право приватної власності на землю, [NUMBER]. Належність небіжчиці вказаної земельної ділянки підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Городищенському районі № 29-23-0.230-364/101-18 від 14.11.2018 року. Вказаний державний акт був втрачений, про що дано оголошення у періодичному виданні - газеті «Вісник Городищини» № 32 від 10.08.2018 року. З метою прийняття спадщини після покійної [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Однак, постановою від 08.09.2018 року, державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори Бідною М.О., їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За довідкою Городищенської державної нотаріальної контори № 1012/01-16 від 26.12.2018 року після померлої [INFO] [PERSON], нотаріусом відкрито спадкову справу № 2268/2018 за заявою про фактичне прийняття спадщини дочки померлої - [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. За довідкою ВК Вільшанської селищної ради Городищенського району № 02-34/1564 від 30.11.2018 року, [PERSON] до дня смерті постійно проживала у [ADDRESS] На день смерті проживала одиноко. За загальним положенням про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але, на час відкриття спадщини, не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила цієї норми можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) дані обставини визнано судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. У судовому засіданні позивач повідомила, що їй було відомо про наявність заповіту, оскільки вона особисто з заповідачем ходили до сільської ради складати заповіт. Також позивач підтвердила, що не проживала з небіжчицею на час відкриття спадщини. А тому, для прийняття спадщини, позивач мала б звернутися до нотаріуса з відповідною заявою протягом шести місяців, з дня відкриття спадщини. Однак, позивач звернулася до нотаріуса лише через 12 років із дня відкриття спадщини. Питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем не ставилося. А тому, суд приходить до висновку про відмову в позові, оскільки позивач пропустила строк для прийняття спадщини. Суд не приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання позову суперечить вимогам закону.

Outcome: dismissed