Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею у квартирі зареєстрований відповідач, який з 28 жовтня 2010 року по теперішній час не проживає у квартирі, за місцем реєстрації не з'являється, свого особистого майна та речей у квартирі не тримає, грошових коштів на оплату комунальних послуг не надає, будь-які перешкоди у користуванні житлом відповідачу по справі ніхто не чинить. Зазначила, що реєстрація відповідача в належній їй квартирі перешкоджає у розпорядженні майном. Просить усунути перешкоди у користуванні належній їй на праві власності квартири, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Железняк В.С. (договір від 04.05.2017р.) - у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник позивача Железняк В.С. у судовому засіданні пояснив, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2010р. І з цього часу відповідач в даній квартирі не проживав жодного дня, особистих речей його там не знаходиться. Позивачці необхідно сплачувати комунальні послуги за відповідача, не може оформити субсидію, не може на свій власний розсуд розпорядитися майном. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (№1133 від 20.07.2017р.). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Від представника третьої особи - Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області - до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку, вони сусіди. Знає, що [PERSON] проживає в своїй квартирі одна з 15.10.2010 року. [PERSON] вона не знає і ніколи не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку з 2010 року як вона заселилась у квартиру, була у неї в квартирі. Знає, що позивачка проживає одна, відповідача ніколи не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку, вони подруги з 2014 року, разом проводять свята та вихідні. [PERSON] ніколи в квартирі позивачки вона не бачила. Позивачка проживає сама, ніяких чужих речей у її квартирі немає. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2010р. (а.с.7-10). Згідно довідки ОСББ «Сніжинка», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані:[PERSON], [INFO], та зареєстрований, але не проживає з 28.10.2010р. [PERSON], [INFO] Згідну актів від 06.06.2017р., [PERSON] з 28.10.2010р. зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], інші особи за даною адресою не проживають, заборгованості по сплаті за комунальні послуги не має, всі особові рахунки відкриті на її ім'я (а.с.31,32). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що [PERSON] не був та не є членом сім'ї власника - позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS], тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved