Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 09 березня 2006 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, сім'я фактично розпалася, подружні відносини фактично припинені , спільне господарство не ведеться. Діти проживають з нею, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вважає збереження сім'ї неможливим, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями і це буде суперечити її інтересам. Відповідач не працює та немає стабільного заробітку.. На даний час вона самостійно утримує дітей, та потребує матеріальної допомоги. Просила розірвати шлюб,, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Позивач, подала до суду уточнення позовних вимог,та у судовому засіданні уточнений позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу , а також згоден сплачувати аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно на кожну дитину.Аналогічну свою позицію відповідач викладв в заяві, яку подав 22 травня 2015 року в суд. На судовий розгляд справи відповідач не зявився та неповідомив причин своєї неявки. Справу слід розглядати без участі відповідача, та прийняти подані ним пояснення на попередніх судових засіданнях та згідно поданої заяву. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони 09 березня 2006 року зареєстрували законний шлюб, про що Носівською сільською радою зроблено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких наявні в матеріалах справи. (а.с.8,9). Подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. У ході розгляду справи відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Правовідносини щодо стягнення аліментів регулюються статтями 180-183 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матери, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини у повному обсязі, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі , який згідний сплачувати відповідач в твердій грошовій сумі 450 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. У ході розгляду справи судом встановлено, що інших аліментних зобов'язань або інших утриманців відповідач не має, та не має постійної оплачуваної роботи. Яких-небудь інших істотних обставин, які могли би свідчити про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дружині, з якою будуть проживати неповнолітні діти, відповідачем не зазначено і судом не встановлено.З огляду на матеріальне становище позивачки разом з дітьми та матеріальне становище платника аліментів, те, що діти постійно проживають з матір'ю, яка крім матеріальних затрат також витрачає власні сили і час для забезпечення нормального виховання і розвитку дітей, а також те, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1210 грн., суд вважає, що на підставі ст. 184 СК України із відповідача слід стягувати щомісячно аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі - в розмірі 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. З урахуванням викладеного, на підставі статей 104, 105, 110-112, 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved