Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], комунального підприємства Мукачівське МБТІ та ЕО про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири розміщеної по [ADDRESS]. В березні 2018 року вона отримала правовстановлюючі документи на спадкове майно, та дізналась, що квартира в повній мірі не належить їй, а частина належить її брату [PERSON] Зазначає, що спірна квартира не може належати її брату, навіть частково, так як останній за даної адресою не проживає з 2005 року. Таким чином [PERSON] набув право власності на частку майна - квартири в м.Мукачево, [ADDRESS] безпідставно. Згідно з свідоцтва про право власності на житло, виданим Мукачівським МБТІ та ЕО, квартира м.Мукачево, [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], вважає, що дане свідоцтво виготовлено з порушеням норм чинного законодавства, так як [PERSON] жодної заяви щодо надання згоди на приватизацію не надавав, тому є всі підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2007 року в частині скасування права спільної сумісної власності на квартиру [PERSON] Таким чином просить визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру в м.Мукачево, [ADDRESS], зареєстроване Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентиризації та експертної оцінки в частині визнання недійсним права спільної сумісної власності [PERSON] та частково скасувати державну ресєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] в частині скасування права спільної сумісної власності [PERSON] Ухвалою суду від 12.04.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON], подав нотаріально посвідчену заяву в якій позовні вимоги визнав в повній мірі. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.04.2007 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності (рішення № 271 МВК від 28.11.2006 року видане 28.11.2006 року). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.05.2017 року [PERSON] померла [INFO]. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 26.04.1983 року, батьками такої є [PERSON] та [PERSON] Згідно до свідоцтва про одруження [PERSON], 15.11.1977 року зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON]. В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 23.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] 23.04.2015 року укладено шлюб, результаті чого позивач змінила прізвище на [PERSON] Відповідно до акту , складеного ОСББ «Комфорт 39», громадянин [PERSON], 1981 року народження за адресою квартира [ADDRESS] не проживає з грудня 2005 року. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2018 року спадкоємицею майна [PERSON] є її донька [PERSON] Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Від ? частки у спадщині син спадкодавця [PERSON] відмовився. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як передбачено ч. 1 ст. ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Також відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з ч. 2 ст. 1297 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON], від 02.05.2018 року, останній позовні вимоги визнав в повному обсязі, таким чином він відмовився від належної йому частки у спадковому майні. Тоді як, позивач [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В пункті 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмову від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Нормами ст. 217 ЦК України встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], зареєстроване 18 квітня 2007 року Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентиризації та експертної оцінки в частині визнання недійсним права спільної сумісної власності [PERSON] та частково скасувати державну ресєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] в частині скасування права спільної сумісної власності [PERSON] Згідно з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved