Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування кім. № 63, буд. № 3 по вул. Чумацький шлях у м. Кременчуці. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона на даний час є наймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Дане житлове приміщенні в 1995 році отримав її колишній чоловік [PERSON] В 2010 році між нею та [PERSON] шлюбні стосунки були розірванні і з того часу відповідач в даній кімнаті не проживає. При цьому продовжує бути зареєстрованим за даною адресою, що підтверджується довідкою № 3662/2 від 20.03.2017 року. Відповідно до акту від 20.03.2017 року складеного ТОВ «Місто для людей Кременчук» встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], кім. 63 з 2010 року по теперішній час. Оскільки відповідач не проживає в даному житловому приміщенні понад 7 років, що перешкоджає належному користуванню даного житлового приміщення позивачем, тому є всі підстави визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засіданні позивач не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судовому засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа ТОВ «Добробит» до суду свого представника не направило, про час та місце розгляду справи було належним чином повідомлено, про причини неявки суд не повідомило. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки , суд вирішив на підставі ст. 224 ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем житла за адресою: м. Кременчук, вул. Чумацький Шлях, 3, кім. № 63, що підтверджується довідкою № 3662/41 від 20.03.2017 року виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук». Згідно довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук» № 3662/41 від 20.03.2017 року в житловому приміщенні за адресою: м. Кременчук, вул. Чумацький Шлях, 3, кім. № 63 зареєстровано 2 особи: [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України , при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно акту про не проживання № б/н від 20.03.2017 року [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], кім. 63 з 2010 року по теперішній час. Отже, судом встановлено, що на даний час єдиним користувачем житла за адресою: м. Кременчук, вул. Чумацький Шлях, 3, кім. № 63 є [PERSON]. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. На підставі вище викладено, враховуючи той факт, що відповідач, без поважних причин не користувався житловим приміщенням понад 7 років, що перешкоджає позивачу належно користуватися даним житлом, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved