Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] року. Для реєстрації в законному порядку факту смерті та отримання свідоцтва про смерть заявник звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, але їй відмовили в реєстрації факту смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті, пред'явлено документ виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть останньої. Представник заявника [PERSON] який діє на підставі договору - доручення надав суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність, доводи викладені в заяві підтримав та наполягав на її задоволенні. До судового засідання від заявника надійшло клопотання про розгляд справи в її відсутність на задоволенні заяви наполягає та просить її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Бахмутського об*єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. В судове засідання представник заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Серед таких юридичних фактів у ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України визначений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як зазначено в ст. 257-1 ч. 1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] батьками останньої значаться [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] зареєструвала шлюб 07 липня 1979 року з [PERSON] і останній присвоєне прізвище [PERSON], але відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] [PERSON] змінила ім'я, про що 14 березня 2014 року був вкладений відповідний актовий запис № 11, прізвище, власне ім'я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON]. Із ксерокопії паспорту [NUMBER] виданого Калінінським РС у м. Горлівці ГУ ДМС України в Донецькій області [INFO] встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Згідно довідки від 13 липня 2016 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON], зареєстроване місце проживання значиться [ADDRESS], а фактичне місце проживання/перебування значиться [ADDRESS] - 10. Як вбачається з листа №15.14-93-102 від 13.01.2017 Бахмутський міський відділ державної реєстрацій актів цивільного стану відмовив в державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі того, що представлений заявником документ не відповідає за формою, встановленою законодавством України. На підтвердження факту смерті [PERSON] [INFO] року суд приймає такі докази, надані заявником. Відповідно до ксерокопії паспорту серія [NUMBER] виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 23 жовтня 1998 року [PERSON] народилася [INFO] року в м. Горлівка Донецької області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки про причину смерті № [NUMBER] (форма № 106\\у) від 03 грудня 2016 року [PERSON] померла [INFO] року. Причина смерті: гостра серцево - судинна недостатність атеросклеротичний каронарокардіосклероз. Дослідженими судом фотознімками з місця поховання знаходить підтвердження факт поховання на кладовищі [PERSON], померлої [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Відповідно до договорів - замовлення № 53 та № 503 від 03 грудня 2016 року та акту про прийом - передачу наданих послуг до договору - замовлення № 53 від 03 грудня 2016 року про організацію та проведення поховання, [PERSON] було поховано на кладовищі ЦМР № 2 по вулиці Інтернаціональна о 12.30 годин 04 грудня 2016 року. Згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Згідно з пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Донецької області - м. Горлівка, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Горлівка Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] в певний час. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Outcome: approved