Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем 29 червня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин, подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе. Учасники справи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про проведення судового засідання без її участі, при цьому позивач вказала, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 29 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №826 (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх\~ дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~\~\~ Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення,\~ суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам\~ дітей , що має істотне значення у даній справі. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved