Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В позові позивачка вказує, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому з 04.09.1992 року. 29.11.2001 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. З 01.09.2015 року син [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Електротехнічного факультету Запорізького національного технічного університету. Матеріальну допомогу на утримання повнолітньої сина відповідач добровільно не надає. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у судовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання сина, але не більше чим до досягнення ним двадцяти трьох років. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, про час та день слухання справи сповіщався завчасно, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя, серії І- ЖС № 073403, актовий запис № 384 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки № 2096 від 07.09.2015 року, виданої Запорізьким національним технічним університетом [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Електротехнічного факультету. Строк навчання закінчується 31.05.2019 року. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який навчається, в розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до закінчення навчання доньки, але не більше чим до досягнення ним двадцяти трьох років. Позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, оскільки таке обмеження застосовується лише при визначенні розміру платежів на утримання неповнолітньої дитини, як гарантія її особливого правового захисту з урахуванням неможливості самостійно матеріально себе забезпечити. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача[PERSON] необхідно стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: partial