Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.04.2017 року вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницькій області, за актовим записом № 6. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] .. Відповідач відмовляється в добровільному порядку розривати шлюб. Зазначає, що їх сімейне життя не склалося. На протязі останніх років подружнього життя їх відносини погіршилися, почали виникати непорозуміння, сварки, в зв`язку з тим, що мають різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Зазначає, що фактично не проживають спільно тривалий час, на даний час, шлюб існує лише формально. За таких обставин між ними відсутня злагода та взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. В зв`язку з чим, позивачка твердо для себе вирішила, що їх сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам, а тому змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Просить розглядати справу в її відсутність. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився надав суду заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - 05.04.2017 року зареєстрували шлюб у виконкомі Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, за актовим записом № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2017 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.2017 року (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України , Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. Враховуючи, що шлюб існує лише формально, цінність шлюбних відносин була втрачена для обох сторін, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved