Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на 7/75 частин квартири [ADDRESS]; на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: 2322183500:05:001:0728, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер: 2322183500:05:001:0744, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01 березня 2016 року. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01 березня 2016 року, оскільки відповідачі залишили батька в безпорадному стані, утриманням та похованням батька займався лише він. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.03.2017 року, за клопотанням [PERSON], позовні вимоги в частині усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01 березня 2016 року, залишені без розгляду. В судовому засіданні представники позивач [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали позов [PERSON], просять їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечують. Суду пояснили, що [PERSON] є донькою та спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер 01.03.2016 року не насильницькою смертю. [PERSON] претендує на 1/3 частину спадкового майна, а саме: на 7/25 частин квартири [ADDRESS]; на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: 2322183500:05:001:0728 та площею 0,0023 га, кадастровий номер: 2322183500:05:001:0744, що знаходяться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. З зустрічним позовом не згодні, так як за час хвороби батька вона доглядала за ним, у безпорадному стані його не залишала. Після повернення з лікарні батько самостійно пересувався та жив самостійно у квартирі, а вона приходила до нього, приносила їжу та продукти харчування, про смерть батька не була повідомлена. Відповідач [PERSON] просить ухвалити рішення на розсуд суду. В судовому засіданні пояснив, що є сином [PERSON], померлого 01.03.2016 року. З 2013 року по лютий 2016 року з батьком не спілкувався, про його стан здоровя не знав. У лютому 2016 року йому зателефонував батько та попросив гроші. Приїхавши до батька [PERSON] побачив, що він самостійно пересувався, жив у кімнаті площею 12 кв.м., виходив на балкон та на вулицю, палив, ходив до магазину, грав у доміно. Йому допомагали сусіди. Він дав батьку гроші у сумі 4000 гривень. Особисто не знає, чи допомагали батьку [PERSON] та [PERSON] Зі слів сусідів знає, що [PERSON] спілкувалась з батьком біля підїзду. Про те, що батько знаходився у лікарні та про його смерть не знав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з первісним позовом не згоден, оскільки [PERSON] не доглядала за батьком, залишала його в безпорадному стані після операції у 2015 році. Свій зустрічний позов підтримує, пояснивши, що померлий [PERSON] його батько, якому 19.03.2015 року була зроблена операція кишківника, після якої батько знаходився у лікарні до 08.04.2015 року. В цей час він знаходився за межами України. Приїхавши в середині квітня, батько повідомив, що з лікарня його привезла [PERSON] та залишила його самого повідомивши, що не буде доглядати за ним. Батька доглядала сусідка [PERSON] Батько пересувався по квартирі, виходив на вулицю за допомогою палиці, спілкувався з сусідами на лавочці, інвалідом не був. 09.02.2016 року [PERSON] вдруге знаходився у лікарні ТОВ «ВІТАЦЕНТР» та йому було зроблено операцію, потім батько помер. [PERSON] дізнавшись про смерть батька бажала попрощатися, але похованням не займалась, до реанімації не приходила. Документів що батько потребував постійного стороннього догляду немає. Про смерть батька він [PERSON] та [PERSON] не повідомив. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 березня 2016 року помер [PERSON] про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції в книзі реєстрації актів про смерть 02.03.2006 року складено актовий запис № 1694, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 353165 (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина: на 7/25 частин квартири [ADDRESS] (а.с.79-82); на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер: 2322183500:05:001:0728, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.78) та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0023 га, кадастровий номер: 2322183500:05:001:0744, що знаходиться на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.77). На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] (а.с.112 зв., 114 зв.) Згідно копії спадкової справи № 4/2016, заведену 09.03.2016 року [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.93,110,113 зв.). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. (а.с. 122). [PERSON] у зустрічній позовній заяві просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 01.03.2016 року, посилаючись на те, що за життя батько хворів і через хворобу був у безпорадному стані, а [PERSON] та [PERSON] ухилялися від надання йому допомоги. Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Свідок [PERSON] - сусідка по кімнаті квартири, де мешкав [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] було прооперовано в квітні 2015 року. Після повернення з лікарні він мешкав у кімнаті сам, самостійно пересувався по квартирі, виходив на вулицю. [PERSON] розповідав їй, що коли знаходився у лікарні, ліки, за його гроші, йому купувала дочка [PERSON], яка і привезла його з лікарні. Сини [PERSON] і [PERSON] йому не допомагали. Приблизно через місяць зявився [PERSON], який став приходити до батька на 1-2 години, приносив ліки, фрукти, молочні вироби. Свідок готувала йому їжу, прала одяг, вбирала. Періодично до [PERSON] приходили дільничний лікар, хірург. В лютому 2016 року він самостійно поїхав до лікарні, після чого [PERSON] помер. Свідок [PERSON] друг померлого, суду пояснив, що [PERSON] мешкав сам у своїй кімнаті, у комунальній квартирі. Після операції самостійно пересувався по кімнаті, виходив на вулицю. Він, три раз на тиждень приносив [PERSON] продукти, а доглядала за ним сусідка [PERSON] Бачив три рази [PERSON], яка приносила їжу. [PERSON] приходила один раз на тиждень. [PERSON] та [PERSON] він ніколи в квартирі не бачив. Зі слів померлого по телефону він дізнався, що [PERSON] допомагав грошима, та знаходився біля нього після другої операції у лікарні. Свідок [PERSON] двоюрідний брат сторін, суду пояснив, що у 2015-2016 р.р. він приїжджав до [PERSON] один раз на місяць. Після операції у 2015 році [PERSON] проживав сам у кімнаті чотирьохкімнатної квартири, самостійно пересувався по квартирі, виходив на вулицю, іноді ходив за продуктами до магазину «АТБ», який знаходився неподалеку від будинку, в якому він мешкав. Вони часто спілкувалися по телефону і [PERSON] розповідав, що готувати їжу йому допомагає сусідка по квартирі. З сином [PERSON] не спілкується, дочка [PERSON] періодично приходила з онукою, приносила їжу, пропонувала обміняти житло та мешкати разом, однак він не погодився. [PERSON] періодично приїжджав з Москви. Був випадок, коли у [PERSON] пропала картка, але з цього приводу нікуди не зверталися, її місце знаходження не зясовано. У 2016 році [PERSON] сам він поїхав до ТОВ «ВітаЦентр», де йому зробили операцію. Через тиждень після операції [PERSON] помер у лікарні. [PERSON] разом з [PERSON] приїжджали до [PERSON] до лікарні, а після його смерті займалися похованням. Про те, чи повідомлялися про знаходження у лікарні та смерть батька [PERSON] та [PERSON] свідок сказати не може. Свідок [PERSON] знайома [PERSON], суду пояснила, що один раз на місяць провідувала [PERSON], який жив один в одній із кімнат чотирьохкімнатної квартири. У 2015 році, після виписки [PERSON] із лікарні, він сам пересувався по квартирі, інвалідність йому оформлена не було. Сусідка [PERSON] допомагала йому купувати продукти та готувати їжу. Свідок також пояснила, що спілкувався в [PERSON] по телефону та дізналася, що [PERSON] приходила до нього один раз після операції у 2015 році, а [PERSON] допомагав грошима в сумі 4000 гривень. [PERSON] приїздив із Москви на 2-3 тижні через 2-3 місяці. У 2015-2016 р.р. [PERSON] один раз була у квартирі [PERSON] Зі слів [PERSON] знає, що він займався похованням. [PERSON] був під час поховання батька, а [PERSON] про смерть батька не сповістили. Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився в лікарні з 17.03.2015 року по 08.04.2015 року. Виписаний в задовільному стані з покращенням (а.с.48). Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився в лікарні з 19.06.2015 року по 22.06.2015 року. Виписаний в задовільному стані з покращенням (а.с.47). Згідно епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] самостійно звернувся до лікаря, знаходився в лікарні з 06.11.2015 року по 13.11.2015 року. Виписаний в задовільному стані з покращенням (а.с.46). Щодо встановлення групи інвалідності, потреби у постійному сторонньому догляді не направлявся. Відповідно відповіді КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 05.07.2017 року вих. №1177/01-20, [PERSON] перебував на обліку, самостійно себе обслуговував та постійної сторонньої допомоги не потребував. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №01/6-98 від 05.04.2016 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: м.Запоріжжя, вул Хортицьке шосе[ADDRESS] по день смерті 01.03.2016 року. разом з ним на день смерті ніхто зареєстрований не був (а.с.65). Таким чином, із пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні, а також і з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був особою похилого віку, мав житло та джерело доходу, хворів, але інвалідність йому не встановлена, він не був прикутий до ліжка, постійного стороннього догляду не потребував, самостійно ходив по квартирі, на вулицю, до магазину, міг сам себе обслуговувати, тобто не був у безпорадному стані. Донька [PERSON] допомагала батьку, купуючи ліки і продукти харчування, відвідувала його разом зі своєю донькою та онукою [PERSON], що вбачається як з пояснень її представників, наданих в судовому засіданні, так і із пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дізнавшись про хворобу батька, за його проханням допоміг йому грошима в сумі 4000 гривень. Крім того [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що під час операції батька знаходився за межами країни, а батька з лікарні привозила [PERSON], яка відвідувала його під час стаціонарного лікування, пропонувала йому обміняти житло та жити разом, але [PERSON] вирішив жити самостійно. Тобто [PERSON] надавала допомогу батьку та у безпорадному стані не залишала. Доводи свідків, в тій частині, що вони не бачили, як [PERSON] приходила до свого батька і допомагала йому, суд оцінює критично, оскільки допитані свідки не проживають разом в одній квартирі із [PERSON], в силу чого вони не можуть достеменно стверджувати, що [PERSON] не відвідувала свого батька, крім того, частина із допитаних свідків працюють і не можуть бачити протягом дня хто і до кого може приходити. Згідно довідки ТОВ «ВітаЦентр» №46/16 від 16.02.2016 року (а.с.50), [PERSON] з 09.02.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні, особисто оформив договір про надання медичних послуг (а.с.49). Відповідно пояснень сторін, [PERSON] отримував пенсію. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.04.2016 року мав на рахунках 42784,56 гривень (а.с.109). Згідно довідки АБ «Південний» від 28.04.2016 року 46594,54 гривень (а.с.117). Тобто, у [PERSON] до часу смерті були грошові кошти якими він міг розпоряджатися на власний розсуд та саме у матеріальної підтримки [PERSON], чи інших осіб, не потребував. Тому суд вважає, що [PERSON] не могла ухилятися від матеріальної допомоги [PERSON] Щодо наданих квитанцій на поховання (а.с.51-62, 66-69, 73) та не прийняття участі у похованні, то згідно пояснень свідків та сторін [PERSON] не була обізнана про знаходження [PERSON] у ТОВ «ВІТАЦЕНТР» у лютому 2016 року, а також про смерть та поховання батька, тому суд вважає, що з цих причин вона не могла приймати участь у похованні батька. Доводи [PERSON], що лише він утримував батька спростовуються поясненнями свідків, які пояснили, що провідували його та приносили продукти за своїм бажанням, а сусідка [PERSON] взагалі допомагала безкоштовно, готувала їжу. [PERSON] отримував пенсію, мав вклади в банках, іноді самостійно ходив до магазину, сам оформив договір на лікування у ТОВ «ВІТАЦЕНТР». [PERSON] знаходився за межами України та періодично приїздив до батька. Щодо доводів [PERSON] про те, що [PERSON] зняла кошти з картки батька, то вказаний факт не доведено, оскільки [PERSON] з 2015 року до відповідних органів не звертався. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] не обґрунтовані і не підлягають задоволенню Оскільки [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 01 березня 2016 року, суд вважає, що вона фактично прийняла спадщину, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, суд вважає, що відсутність правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved