Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, та просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою під №1 (один), яка розташована за адресою в будинку під №18/20 (вісімнадцять/двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вказаної квартири. При цьому посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. між нею (покупець) та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (продавці), а попередні власники (відповідачі) - не звільняють її та не знімаються з реєстраційного обліку у ній як за місцем проживання. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом (з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви від 18.05.2016р.) до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], у якій просять визнати договір купівлі-продажу від 26.02.2015р., укладений між [PERSON]І (діючої від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON]О.) та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №414 недійсним та застосувати реституцію як наслідок недійсності договору купівлі-продажу. В обґрунтування вимог зазначили у первинній редакції позову, що наміру продавати спірну квартиру вони не мали, їх родина протягом тривалого часу знаходилась у дружніх, а в подальшому родинних відносинах з [PERSON] (вона є крещеною матірю старшої онучки [PERSON]В.). Зазначають, що в червні 2014 року [PERSON] вмовила позивачів за зустрічним позовом стати інвесторами компанії «Скай Марин», директором якої є [PERSON] чоловік [PERSON] Вказана фірма займається відправкою моряків для роботи на закордонних торгових суднах по білетам, які фірма придбаває за готівкові кошти. Компанії цих суден розраховуються доларами, що є дуже вигідним при перерахунку у гривні, для придбання білетів вказана фірма постійно отримує кредити. Також зазначають, що [PERSON] та [PERSON] вмовили позивачів за зустрічним позовом виступити поручителями по черговому кредитному зобовязанню компанії «Скай Марин» шляхом надання у заставу належної позивачам квартири, обіцяючи швидке повернення кредиту та отримання ними фінансового прибутку від діяльності фірми. Зважаючи на це, позивачі за зустрічним позовом погодились на цю пропозицію та оформили довіреність на імя [PERSON] для зручності отримання кредиту та оформлення кредитних зобовязань. Підготовкою довіреностей займався [PERSON], який привіз позивачів за зустрічним позовом до нотаріусу, де були заготовлені довіреності, яки вони підписали. В кінці лютого 2015 року [PERSON] попросив у [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на квартиру для надання в банку на засіданні кредитного комітету, однак в подальшому документи не повернув. З метою отримання даних щодо оформлення іпотеки на спірну квартиру, позивачі за зустрічним позовом звернулися до нотаріусу, та дізналися про продаж вказаної квартири на користь [PERSON] Після цього позивачі за зустрічним позовом звернулися до правоохоронних органів, було відкрите кримінальне провадження. В уточненій позовній заяві позивачі за зустрічним позовом зазначили, що [PERSON] погодилась надати свою частину спірної квартири (1/3) у заставу в обмін на те, що [PERSON] простить [PERSON] борг. Також зазначено, що мала місце зловмисна домовленість між [PERSON]І та [PERSON]; заяви про відмову від переважного права на купівлю часток у праві спільної власності на спірну квартиру позивачі за зустрічним позовом не надавали, наміру продавати квартиру не мали; замовлення грошової оцінки спірної квартири, сплата коштів за відкриття та обслуговування банківського рахунку для зарахування коштів від продажу спірної квартири та сплата банківської комісії за зняття грошових коштів від продажу валюти - відбулось не за рахунок коштів позивачів за первісним позовом, а за рахунок [PERSON] Зазначено, що [PERSON] знаходилась у дуже близьких відносинах з [PERSON]І, також позивачам не зрозуміло, яким чином був обраний покупець спірної квартири; вони мають сумніви щодо реального перерахування коштів за оскаржуваним договором, вважають, що квартира була продана за заниженою вартістю, кошти вони від [PERSON] як представника за довіреністю не отримали. Ухвалою суду від 01 серпня 2016 року за клопотанням представника [PERSON] дана справа була обєднана в одне провадження з цивільною справою №522/13049/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи яки не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] та [PERSON] про визнання правочинів довіреності, договору купівлі-продажу недійсними. Позивач за цим позовом [PERSON] зазначає, що у вересні 2014 року до нього звернулися [PERSON] та [PERSON] та запропонували йому допомогти ТОВ «Скай-Марін» отримати кредит для розвитку діяльності по відправці моряків далекого плавання до місця призначення шляхом передачі у заставу квартири для отримання цього кредиту. Як зазначено у позові, [PERSON] погодився на цю пропозицію оскільки йому були потрібні кошти на лікування. У нотаріусу [PERSON] нібито надали вже готовий текст довіреності, та оскільки він погано бачив йому поклали на довіреність лінійку, та він поставив свій підпис поверх неї, уголос довіреність йому ніхто не зачитував. В кінці лютого 2015 року [PERSON] звернулася до [PERSON] для отримання в нього правовстановлюючих документів на квартиру. В подальшому [PERSON] дізнався про продаж його квартири. В обґрунтування свої вимог він зазначає, що наміру продавати квартиру він не мав, нотаріус не звернула увагу на його стан здоровя, не зачитала йому вголос текст довіреності, не розяснила її зміст. Також посилається на інші доводи, що викладені у зустрічному позові по справі. Представник [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні первісний позов підтримав (як представник [PERSON]В.), проти задоволення зустрічного позову та позову [PERSON] заперечував. Представник [PERSON], та [PERSON], а також представник [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов та позов [PERSON] просили задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус ОМНО [PERSON] та сама третя особа надали усні пояснення згідно яких з позовними вимогами зустрічного позову та позову [PERSON] не погодилась. Вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та позов [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2014 року [PERSON] підписала та нотаріально посвідчила у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] довіреність, реєстровий номер 2037, на імя [PERSON]І, якою уповноважила її на представництво інтересів у відповідних органах, установах, організаціях та організаціях «з питань, повязаних із вчиненням правочинів щодо розпорядження (продажу, обміну, крім дарування), користування та експлуатації, здачі в оренду (найм) від її імені та в її інтересах, належної їй частки квартири під №1 (один), яка знаходиться у будинку під №18/20 (вісімнадцять дріб двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі, на умовах за її розсудом, за ціну, їй відому, передання вказаного майна в іпотеку у забезпечення виконання зобовязань за будь-якими кредитними договорами, договорами позики тощо та на правах майнового поручителя за будь-яку особу перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також вирішення будь-яких інших питань стосовно вказаної квартири». Вказаною довіреністю зокрема передбачено право замовити та отримати звіт про оціночну вартість квартири, підписати договір відчуження (крім дарування), представляти інтереси у банківських установах, виконувати усі інші дії, повязані з цією довіреністю. (а.с. 93 т. 1) 02.10.2014р. [PERSON] (прізвище до укладання шлюбу - [PERSON]) К.О. підписала та нотаріально посвідчила у приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] довіреність, реєстровий номер 2310, на імя [PERSON]І, яка за змістом тотожна довіреності від імені [PERSON] (а.с. 96 т. 1) Перед цим, у той же день 02.10.2014р. та у того ж самого приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON], довіреність тотожного змісту підписав та нотаріально посвідчив [PERSON] Вказаний факт підтверджений реєстровим номером довіреності 2309, що передує реєстровому номеру довіреності від імені [PERSON] - № 2310., а також підтверджений у судовому засіданні [PERSON] (а.с. 90 т. 1) 26.02.2015 р. [PERSON], діючи від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (продавці) на підставі вказаних вище довіреностей підписала та нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу квартири під №1 (один), яка знаходиться у будинку під №18/20 (вісімнадцять дріб двадцять) по вулиці Семінарській в місті Одесі, з [PERSON] (покупець). Продаж вчинено за 652100 гривень, які [PERSON] (представник продавців) отримала на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Глобус» від [PERSON] (Покупець) повністю до підписання цього договору (пункт 2). (а.с. 5 т. 1) 27.02.2105р. [PERSON], діючи від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (продавці) на підставі вказаних вище довіреностей підписала та нотаріально посвідчила договір про внесення змін до вказаного вище договору купівлі-продажу, зі [PERSON], яким викладено пункт 2 договору у наступній редакції: «за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 652100 гривен 00 копійок, які представник продавця одержав повністю на рахунок відкритий у ПАТ «Банк Восток» від покупця повністю до підписання цього договору…». (а.с. 133 т. 1) Відповідно до наявної у справі виписки по рахунку у ПАТ КБ «Глобус», грошові кошти у вказаній вище сумі надійшли на рахунок [PERSON] 26.02.2015 року. Згідно наданих у судовому засіданні пояснень третьої особи по справі приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] нею був розяснений зміст довіреностей усім трьом особам, що їх вчинили, а саме - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], жодних заперечень чи зауважень від них не надійшло. Також зауважила, що [PERSON] самостійно ознайомився зі змістом довіреності, яку він оформив на імя [PERSON] (прочитав її); підкреслила, що він зробив також комплімент щодо зовнішнього вигляду нотаріусу, що також вказує на здатність [PERSON] бачити. Відповідно до наявного у матеріалах справи звіту про незалежну оцінку, виготовленого ТОВ «Імперія Бізнес-Юг» від 07.10.2014р., вартість спірної квартири складає 652100 гривень, що відповідає сумі, зазначеній у договорі купівлі-продажу від 26.02.2015р., та сумі, що фактично була перерахована (сплачена) [PERSON] згідно умов цього договору. (а.с. 78 82 т. 1) Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним». Зважаючи на викладене, грошові взаємовідносини між [PERSON] як повіреним та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як довірителями щодо передачі коштів, отриманих повіреним за договором купівлі-продажу від 26.02.2015р., компенсації витрат повіреного тощо - не впливають на дійсність зазначеного договору та довіреності від імені [PERSON] В свою чергу, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не доведено наявності порушень вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України станом на дату підписання та нотаріального посвідчення довіреності від імені [PERSON] від 02.10.2014р. та договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. Зокрема, матеріали справи не містять доказів звернень до вказаних осіб з боку [PERSON] щодо оформлення довіреностей саме для надання в іпотеку спірної квартири у забезпечення виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Скай-Марін». Такі докази відсутні й в наданих приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] матеріалах нотаріальних справ щодо підписання та нотаріального посвідчення довіреності від імені [PERSON] від 02.10.2014р. та договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. Судом також не беруться до уваги посилання представників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо здійснення продажу спірної квартири за вартістю, яку вони вважають заниженою, оскільки за змістом наявних у справі довіреностей від імені вказаних осіб, вони доручили [PERSON] здійснювати відчуження цієї квартири «на умовах за її розсудом», тобто вчиняючи від імені зазначених осіб договір купівлі-продажу від 26.02.2015р. [PERSON] діяла в межах наданими їй відповідними довіреностями повноважень. З приводу висновку спеціаліста №14 в галузі судово-медичної експертизи від 08.09.2016р., суд зазначає наступне. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи вказаний висновок, суд виходить з того, що тотожні за змістом довіреності були підписані окрім [PERSON] також його дочкою [PERSON] та онукою [PERSON], що вказує на наявність в усіх трьох осіб спільного наміру на вчинення довіреностей відповідного змісту. В подальшому ані [PERSON] ані [PERSON] нотаріально посвідчені ними довіреності до суду не оскаржили, позовів про визнання цих довіреностей недійсними не предявили. Крім того, суд зауважує, що у клопотанні [PERSON] від 21.03.2016р. про залучення третіх осіб, він зазначив, що на його питання, чому в тексті довіреності зазначена велика кількість різних повноважень, нотаріус пояснила, що це стандартний бланк. Таким чином, в день підписання та нотаріального посвідчення довіреності від свого імені (02.10.2014р.), [PERSON] ознайомився зі змістом довіреності та мав інформацію про наявність у ній значної кількості повноважень. Крім цього, у цей же день, 02.10.2014р., та безпосередньо після підписання та нотаріального посвідчення довіреності від імені [PERSON], у нотаріальній конторі довіреність такого ж змісту підписала та нотаріально посвідчила його онука [PERSON], яка таким чином була присутня у нотаріальній конторі разом з [PERSON] Отже, [PERSON] мав можливість звернутися до неї уразі неможливості власноруч ознайомитись з текстом довіреності або наявності інших питань з приводу вчинення нотаріальної дії. Додатково, відповідно до пояснень приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], як вже зазначалось, самостійно ознайомився зі змістом довіреності. Також, відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як вбачається з тотожного змісту трьох довіреностей, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали [PERSON] право розпоряджатися належною їм на праві спільної часткової власності квартирою, що вказує на наявність в них спільної згоди на розпорядження нею. Додатково суд враховує, що у судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що була присутня у нотаріальній конторі разом з [PERSON], описуючи процедуру підписання та нотаріального посвідчення нею та [PERSON] довіреностей вона не зазначала про його неможливість самостійно бачити текст документу (довіреності), не згадувала про використання ним лінійки при підписанні довіреності від свого імені (про що зазначала представник [PERSON] та [PERSON] у зустрічній позовній заяві та заяві [PERSON]С). Характеризуючи стан здоровя [PERSON], його онука [PERSON] зазначила у судовому засіданні лише про його проблеми з фізичним пересуванням, але не про наявність проблем з зором, які б унеможливили читання та підписання документів. Також суд враховує, що ані у первинній редакції зустрічного позову (від 03.02.2016р.), ані у його уточненій редакції (від 18.05.2016р.) [PERSON] й сам не зазначав про неможливість читання документів або про підписання ним оскаржуваної довіреності за допомогою лінійки. Такі посилання були зроблені ним лише в подальшому, у його позовній заяві по справі №522/13049/16-ц. від 18.07.2016р., тобто більше ніж через пять місяців після початку розгляду зустрічного позову. З приводу посилань [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на порушення їх переважного права на придбання часток у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, суд зауважує наступне. Тотожність оформлених цими особами довіреностей вказує на те, що ними усіма було надане право [PERSON] на продаж спірної квартири шляхом надання права на продаж часток, що належала кожному з них. Тобто, на підставі довіреностей від 04.09.2014р. та 02.10.2014р., був здійснений продаж усієї спірної квартири, а не окремої її частки, що не потребувало письмового повідомлення співвласниками один одного про відчуження частки у квартирі. Крім того, відповідно до ч.4 ст.362 ЦК України, наслідком порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, є виникнення у співвласника права пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Тобто, навіть за умови наявності порушення переважного права [PERSON], [PERSON] та [PERSON], передбаченого ч.1 ст.362 ЦК України, наслідком цього порушення не є визнання договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. недійсним. Оцінюючі позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд також враховує розбіжності в описанні ними причин та мотивів підписання та нотаріального посвідчення довіреностей на імя [PERSON] Так у первинній зустрічній позовній заяві, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було зазначено, що вказані довіреності вони підписали та нотаріально посвідчили для надання спірної квартири у заставу та подальшого отримання фінансового прибутку від діяльності ТОВ «Скай-Марін». В уточненій зустрічній позовній заяві зазначено, що [PERSON]В, погодилася надати свою частину квартиру у якості застави «у звязку з існуванням боргу у [PERSON] перед [PERSON] в обмін на те, що остання пообіцяла простити [PERSON] борг.». Щодо доводів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про підписання та нотаріальне посвідчення ними довіреностей від 04.09.2014р. та 02.10.2014р. під впливом обману, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Таким чином, визнання довіреності як одностороннього правочину недійсним на підставі ст. 230 ЦК України неможливе. Додатково, суд зазначає, що згідно вказаного пункту, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обман у. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. [PERSON] не довів належними доказами в розумінні ст.57-60 ЦПК України твердження про введення його в оману при підписанні та нотаріальному посвідченні довіреності на імя [PERSON] Інші позивачі за зустрічним позовом вимог про визнання недійсними довіреностей, виданих ними на імя [PERSON] не заявляли. Також, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не доведено наявність підстав для визнання довіреності від імені [PERSON] та договору купівлі-продажу від 26.02.2015р. такими, що вчинені внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (ст.232 ЦК України). При цьому суд зауважує що [PERSON] здійснила продаж спірної квартири, визначивши її ціну на власний розсуд, як це передбачено довіреностями, ця ціна була визначена відповідно до звіту субєкта оціночної діяльності, що містить зокрема дані фотофіксації обєкту оцінки як ззовні, так і зсередини. З приводу посилань на неповернення [PERSON] коштів за продану квартиру [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення цього за домовленістю зі [PERSON] В свою чергу, взаємовідносини між [PERSON] як представником та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як довірителями не може бути підставою для позбавлення [PERSON] права власності на придбану нею квартиру. З приводу посилань [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на не розяснення їм наслідків вчинення довіреностей з боку приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON], суд зазначає наступне. Зі змісту всіх трьох довіреностей вбачається, що довірителям було розяснено зміст відповідних статей ЦК України щодо недійсності правочину, представництва, припинення і скасування довіреностей тощо. Належних та допустимих доказів зворотного матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої ст. 11 ЦПК України, «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі». Відповідно до ст. 57 ЦПК України, «1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів». Відповідно до ст. 60 ЦПК України, «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях». Відповідно до ст. 64 ЦПК України, «1. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи». З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги зустрічного позову та позову [PERSON] задоволенню не підлягають. В свою чергу, вимоги первісного позову підлягають задоволенню за наступних причин. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому, за ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами [PERSON] про наявність в неї прав вимагати усунення перешкод у використанні своєї квартири шляхом виселення відповідачів за первісним позовом як колишніх власників. На підставі викладеного та

Outcome: approved