Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений ПН ХМНО Кривошеїною І.М. 30.12.2014 року та скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , який внесено на підставі цього договору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] належавна праві власності її діду та прадіду її доньки, в інтересах якої вона пред*являє позив, - [PERSON] 30.12.2014 року [PERSON] продав будинок [PERSON] . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїної І.М. При укладенні договору купівлі-продажу не було надано згоди органів опіки та піклування на відчуження будинку, чим було порушено право неповнолітньої праонуки [PERSON] - [PERSON] , [INFO], яка мешкала з ним у спірному будинку та зареєстрована за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, та з посиланням на ч.ч.1,6 ст. 203 та ч.ч.1,3 ст. 215 ЦК України просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог, посилаючись на те, що укладення договору купівлі-продажу житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] жодним чином не зачіпає права та інтереси праонуки [PERSON], оскільки вона не є власником оспорюваного нерухомого майна, а надані суду довідки про реєстрацію місця проживання вказаних осіб мають сумнівний характер. Відповідач [PERSON] 10.10.2016 року подав суду заяву про визнання позовних вимог, та просив розглядати справу за його відсутністю. [INFO] року [PERSON] помер. Ухвалою суду від 29.05.2017 року до участі у справі була залучена [PERSON] - правонаступник після смерті [PERSON] [PERSON] до суду не з*явилася, подала суду заяву про визнання позовних вимог, та просила розглядати справу за її відсутності . Від представника третьої особи - служби у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника,позов підтримують, зазначають, що питання про відчуження спірного будинку з управлінням не вирішувалося та вони просять винести рішення в інтересах дитини. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Кривошеїна І.М. до суду не з*явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила . Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч.1,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства , а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Правочин,що вчиняється батьками ( усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх чи неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За змістом частини першої статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. За змістом статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна. 30 грудня 2014 року приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїною І.М. посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок [ADDRESS] Згідно довідки про місце проживання/перебування особи відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківської області ід 19.03.2015 року в спірному будинку зареєстрована [PERSON] з 31.10.1995 року в адресний талон якої вписана донька [PERSON], [INFO] ( т.1 а.с. 49) Аналізуючи положення статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», у сукупності з ч.ч.1,3 ст. 203 ЦК України суддійшов висновку що зазначені норми права стосуються вчинення правочинів ,що вчиняються батьками ( усиновлювачами), з метою недопущення порушення прав та інтересів їх малолітніх чи неповнолітніх чи непрацездатних дітей- членів сім*ї власника будинку. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням майнових та житлових прав дітей при лише в разі відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла батьками або особами, які їх замінюють. [PERSON] є онукою, а [PERSON] - праонукою [PERSON] ( т.1.а.с.22- 31) У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO] не є особою позбавленою батьківського піклування- у нєї є батько - [PERSON] та матір - [PERSON] ( т.1. а.с. 22) [PERSON], який уклав договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], приходиться [PERSON] прадідом, тобто правочин, який позивач просить визнати недійсним, вчинено не батьками неповнолітньої , а прадідом неповнолітньої особи, та [PERSON] не є особою, яка позбавлена батьківського піклування. У зв*язку з вищенаведеним суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на правові висновки Верховного Суду України , зроблені ним при розгляді справ №№ 6-392цс15 та 6-1793цс15, так як правова позиція, викладена в них стосується вчинення батьками правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Крім того, у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-1793цс15 зазначено, що правочин, що вчинений власниками стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, за відсутності обов*язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним ( ч.6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини,- звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов*язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивачем та її представником не надані у судовому засіданні докази, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам [PERSON], звужує обсяг її майнових прав та/або порушує охоронювані законом її інтереси, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження її права на житло. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання правочину недійним . З урахуванням того, що вимога про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є похідною від визнання правочину недійсним, суд відмовляє у задоволенні позову і в цій частині. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed