Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 05 серпня 2006 року та стягнення аліментів на їх неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Позивач вказує, що протягом останніх двох років сумісного проживання з відповідачем вони не знаходять спільної мови, мають різні погляди на життя Між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновлювати які вони не бажають. З травня 2015 року відповідач припинив усяку турботу про забезпечення їх неповнолітніх дітей. Оскільки він добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей це і змушує її звернутися до суду з позовом. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю не виникає. Згоди про утримання дітей досягнуто. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Носулько». Аліменти на її користь на утримання дітей просить стягнути у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до її повноліття. Просить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Ухвалою суду від 02.07. 2015 року позови обєднані в одне провадження. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилися. Позивач, в наданій до суду письмовій заяві, просить розглядати справу за її відсутності. На задоволенні позовів наполягає, на примирення не згодна. Проти заочного розгляду справи не заперечує, з наслідками ознайомлена. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Із повідомлення відділення поштового звязку №6485000022212, вбачається, що відповідач судову повістку про виклик до суду, копії позовних заяв з додатками, ухвали суду про відкриття та обєднання провадження, отримав 07.07. 2015 року, тобто завчасно, заяв, клопотань не надав. За правилами ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, зі згоди позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Справа розглядається за відсутності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05 серпня 2006 року Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області. Актовий запис №03 (а.с.3). Від шлюбу вони мають неповнолітніх дочок: [PERSON], 04.05. [INFO] та [PERSON], 11.12. [INFO] (а.с.4,5). Із довідок Криштопівської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 17.06. 2015 року вбачається що неповнолітні діти проживають разом із матірю та батьком, перебувають на утриманні матері(а.с.8,17). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у звязку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем «Носулько» про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище Носулько . Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів, крім наведеного вище, суд враховує і обставини зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки позов було предявлено 18.06. 2015 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. У відповідності до ч.2 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Клопотання про стягнення сплаченої суми судового збору при зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу позивачем не заявлене. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір 243,60 грн. А тому,

Outcome: approved