Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, з твердої грошової суми в розмірі 765,00 грн. на частку в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 27 січня 2016 року. Мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 765,50 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час розмір аліментів, що був визначений рішенням суду, значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а в умовах збільшення рівня цін, аліментів, що стягуються з відповідача, недостатньо для матеріального забезпечення дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Вона самостійно намагається забезпечити дочку всім необхідним, доглядає та виховує дитину, виконує всі інші передбачені законом обов`язки. Відповідач офіційно не працевлаштований, але постійно отримує певний дохід, приховуючи його дійсний розмір. Крім аліментів, ніякої іншої допомоги відповідач дитині не надає, не забезпечує її одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни та на відвідування необхідних гуртків. Посилаючись на ст. 180, ч.3 ст. 181, ч.2 ст. 182, ч.1 ст. 191 СК України, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] , з твердої грошової суми в розмірі 765,50 грн. на одну чверть заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з урахуванням визнання відповідачем позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, йому зрозумілі наслідки визнання позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, та, з урахуванням визнання відповідачем позову, ухвалити рішення. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2009 року по 27 січня 2016 року, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі (а.с. 10). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 липня 2016 року (а.с. 12) з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у твердій грошовій суми в розмірі 765,50 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року до досягнення повноліття дитини. В позовній заяві позивач стверджує, що в теперішній час збільшився рівень цін, збільшилися витрати на утримання дочки [PERSON] , яка потребує додаткових коштів на навчання, розвиток та лікування, тому стягнуті з відповідача аліменти в розмірі 765,50 грн. не задовольняють потреби дитини, а вона тільки за рахунок своїх доходів не може забезпечити дочку всім необхідним. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У своєму позові позивач фактично просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON] , бо мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці від шести до вісімнадцяти років з 01 липня 2019 року становить 2118 грн., а 50 відсотків відповідно становить 1059,00 грн. Суд вважає, що за період з 2016 року, коли з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 765,50 грн., до дня ухвалення цього рішення, значно збільшилися потреби на утримання дитини, а матеріальний стан позивачки погіршився у зв`язку із зростанням цін на товари загального вжитку, на харчування, на комунальні послуги та інше. За вказаний період часу законодавчо значно збільшений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказане вище дає підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх дочки [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] може бути змінений з твердої грошової суми в розмірі 765,50 грн. на частку від доходу відповідача в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подані позову. Оскільки позивач, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків ставки судового збору, встановленої за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved