Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, якому просила виділити їй трикімнатну квартиру [ADDRESS], 1/2 коштів на депозитному рахунку [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» та залишок заборгованості за кредитним договором №254/363-05 від 29.08.2005 року між відповідачем і АТ «УкрСиббанк», та виділити відповідачу гараж [ADDRESS], автомобіль KIA Sportage 1.7D, 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER], та 1/2 коштів на депозитному рахунку[NUMBER] в АТ «Ощадбанк». Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі взяло участь публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Представник відповідача, яка була присутня у кількох судових засіданнях, позов визнала повністю. Не заперечила проти його задоволення. Однак, неявка представника відповідача у судове засідання, в якому проводився розгляд справи, з огляду на відсутність заперечень інших осіб, що були присутні у судовому засіданні, змусила суд сприяти забезпеченню права відповідача на справедливий суд шляхом проведення заочного розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що запропонований позивачем поділ спільного майна подружжя якнайкраще забезпечить інтереси дитини, яка проживає з матір'ю. Вказав, що прав третіх осіб на майно подружжя, крім квартири, немає. Просив позов задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову в частині визнання права власності позивача на квартиру заперечив. Суду пояснив, що іпотекодержателем квартири є третя особа. Вважає, що задоволення позову в частині визнання права власності [PERSON] на квартиру порушить права іпотекодержателя. Заслухавши пояснення осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та пояснень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а також про часткову обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до п. 22 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність можливості призначення експертизи для визначення вартості рухомого майна, у зв'язку з відсутністю заяви про її призначення від осіб, які взяли участь у справі, суд вважає, що це майно між сторонами слід розділити з врахуванням пропозицій самих сторін, а також наявності у сторін грошових зобов'язань. В даному випадку суду вбачає підстави для відступлення від принципу рівності часток сторін при поділі рухомого майна, оскільки у батька наявний обов'язок утримувати дитину, а позивач та дитина не позбавлені права на таке утримання. Підстав для не прийняття визнання відповідачем позову в частині, для задоволення якої є законні підстави, у суду немає. Згідно положень статті 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Суд вважає, що подружжя має право на поділ майна. В частині визнання права власності на квартиру позов є підставним, оскільки відповідач його визнав, та наявні законні підстави для його задоволення в цій частині - необхідність захисту права подружжя на поділ майна. При цьому, інтереси іпотекодержателя не можуть бути порушені, у зв'язку з чим в рішенні слід зазначити про перехід до [PERSON] іпотечних зобов'язань за договором іпотеки від 29 серпня 2005 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]. Наявні такі ж законні підстави для задоволення позову в частині визнання права власності відповідача на два гаражі по вул. Хотинська в м. Івано-Франківську та автомобіль KIA Sportage 1.7D, 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER], оскільки доказів прав на це майно третіх осіб суду не представлено. За наявності законних підстав, позов в цій частині також підлягає до задоволення. Вимога про поділ зобов'язань до задоволення не підлягає, оскільки суд не може у даному спорі давати оцінку договірним відносинам між сторонами правочинів за відсутності такого предмета спору у цій цивільній справі. Однак, при поділі майна суд врахував обставину виконання відповідачем певних зобов'язань. Не підлягає до задоволення також вимога про поділ грошових коштів на депозитному рахунку, оскільки належних доказів наявності на вказаному рахунку коштів на момент прийняття рішення сторонами суду не надано. З відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 8, 24, 55, 124 Конституції України, ч. 2 ст. 15, 372 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 71 Сімейного кодексу України, ст. 23 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial