Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування, третя особа: Городищенська державна нотаріальна контора. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. До спадкової маси входив житловий будинок по [ADDRESS]. Спадкоємцем на майно померлої був батько позивачки [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто фактично прийняв спадщину. Ще до смерті [PERSON], батько позивачки тяжко захворів та потребував постійного стороннього догляду, внаслідок чого державну реєстрацію права власності на спадкове майно не провів. 12.02.2013 року батько позивачки помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно. До спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS], який він успадкував після смерті своєї матері, та в якому вони проживають однією сім»єю з 2007 року. Позивачка та її мати, як спадкоємці за законом першої черги, та особи, що фактично прийняли спадщину, звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори. Мати позивачки відмовилася від своєї частки у спадковому майні на її користь. Виявилося, що на спадкове майно також претендують доньки батька позивачки від першого його шлюбу. Батько позивачки захворів у 2005 році, потребував постійного стороннього догляду та значних коштів на лікування. Відповідачі по справі протягом усього часу його хвороби жодного разу не навідали батька та не приймали участі ні в його догляді, ні в забезпеченні його медичними препаратами. Лікуванням, доглядом та похованням повністю переймалися лише позивачка та її мати. Зважаючи на те, що відповідачі свідомо ухилилися від допомоги та піклування про батька, який потребував цього, позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просить задоволити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту навмисного та свідомого ухилення відповідачів від надання відповідної допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував такої допомоги саме від них. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася, попередньо надіславши суду листа з проханням розгляду справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечує. Представник третьої особи позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено, що діти, які не спілкуються зі своїми батьками, не мають права на спадкове майно. Всі діти спадкоємця мають рівне право на отримання спадщини. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового засідання, свідків, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Так, згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наданих суду доказів встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 19.02.2013 року. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS]. Позивачка та її мати ([PERSON]), а дружина померлого як спадкоємці за законом першої черги, та особи, що фактично прийняли спадщину, звернулися з відповідними заявами до Городищенської державної нотаріальної контори. [PERSON], відповідно до ст. 1270 ЦК України, вчинила правочин, за яким відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь позивачки. Також при зверненні до нотаріальної контори виявилося, що на спадкове майно претендують доньки батька позивачки від першого його шлюбу, відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON] Звертаючись до суду, позивачка в своєму позові зазначила, що спадкодавець був інвалідом 1 групи, через тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував стороннього догляду, постійного піклування та матеріальної допомоги. Вона та її мати, а дружина батька здійснювали за ним догляд та піклувалися про його стан здоров'я і умови проживання. Натомість, відповідачі ніякої допомоги батькові не надавали та участі у його утриманні та матеріальному забезпеченні не приймали. Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Але позивачем не доведені вказані обставини. Зокрема, позивачем не наведено доказів у підтвердження звернення спадкодавця до відповідачів з проханням про надання йому будь-якої допомоги, відсутні будь-які докази матеріальної та фізичної можливості відповідачів надати таку допомогу. Та обставина, що батько та дочки не спілкувались протягом тривалого часу, як стверджує позивачка, не свідчить про факт умисного ухилення відповідачів від надання йому допомоги. Суд не може взяти до уваги й свідчення свідків з боку позивачки, оскільки вони у судовому засіданні підтвердили лише факт надання допомоги позивачкою померлому, однак факт свідомого ухилення від надання відповідачами померлому допомоги не знайшов свого підтвердження. Жоден зі свідків не надав пояснення щодо повідомлення відповідачів про необхідність надання померлому допомоги. Про те, що батько хворіє, відповідачам було відомо, але останній не потребував догляду саме з їх сторони, оскільки був одружений, а згідно ст. 75 СК України, дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В ст. 55 СК України зазначено, що дружина та чоловік зобов'язанні спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності, йому також призначалася соціальна допомога. Будь - яких домовленостей про надання [PERSON] допомоги не було і останній ніколи відповідачів про це не просив. Крім того, покійний, після смерті першої дружини, залишив двох малолітніх дочок на виховання бабусі, матері покійної, і фактично ухилився від їх утримання та спілкування з ними, а вони, як сироти, постійно знаходились в складних матеріальних та життєвих ситуаціях. При таких обставинах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, судом не встановлено фактів ухилення відповідачів від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, не встановлено також винних дій відповідачів, які усвідомлюючи свій обов'язок, мали можливості його виконувати, але не вчиняли необхідних дій, з надання допомоги спадкодавцю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed