Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на дитину в сумі 36 286 гривень та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають від шлюбу доньку [PERSON] , [INFO] , але з часу припинення фактичних шлюбних стосунків (листопад 2018 р.) та розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та участі у додаткових витратах на дитину не приймає, що змусило позивачку звернутися до суду за захистом. Представник позивачки - адвокат Жмуд О.В в судове засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити виходячи з наведених в позові обставин, наданих доказів та наявної в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій він визнав у повному обсязі позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Також в заяві відповідач зазначив, що йому відомі та зрозумілі наслідки визнання позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 15 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис за № 1. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року у справі № 520/19632/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно щорічної декларації [PERSON] за 2019 рік, останній працює на посаді заступника Голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради, отримав за 2019 рік заробітну плату в сумі 350 608 грн, а загальний дохід склав 416 208 гривень, має заощадження та кімнату площею 10 м2 у власності. Також у своїй декларації відповідач зазначає, що крім доньки [PERSON] інших членів сім`ї немає. Як видно з виписки із наказу № 16-к від 27 грудня 2019 року та наказу № 18-к від 26 лютого 2020 року [PERSON] працює на посаді директора ДП «ТРАНСШИП» з 26 лютого 2020 року та отримує заробітну плату в розмірі 6 800 грн на місяць. Відповідно до довідки № 57/1 від 27.05.2020 р. Одеського приватного дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «МІШУТКА» [PERSON] відвідує даний заклад з травня 2018 року, щомісячна плата складає 9 000 грн., а додаткові платні зайняття з танців та ушу щомісячно становлять 1 300 грн. Оплату відвідання дитячого садочку та додаткових зайнять здійснює мати. В обґрунтування розміру аліментів, відповідачка надала суду розрахунок середньомісячних витрат на дитину з детальним описом витрат, де зазначено, що середній розмір витрат на утримання доньки складає 32 150 грн на місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. На підтвердження вживання заходів на отримання аліментів з часу припинення шлюбних стосунків позивачка надала роздруківку з месенджеру Viberїї переписки з [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. На підтвердження понесення додаткових витрат позивачка надала суду вищевказану довідку з дитячого садочку та видаткові накладні№ 3105/1 від 31 березня 2020 року на суму 13 930 грн та № 3103/2 від 31 березня 2020 року на суму 39 200 грн відповідно до яких вона є покупцем меблів для дитячої кімнати. Також позивачкою надані фото дитячої кімнати з придбаними меблями. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено в ч. 1ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, а також те, що судом не встановлено обставин, що унеможливили б прийняття визнання відповідачем позову, позовні вимоги вважаються доведеними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу в сумі 8 500 грн.

Outcome: approved