overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій вказала, що 22. 11. 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , син проживає разом з нею. Протягом останніх п`яти років відповідач не приймає участі в утриманні дитини, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Позивачка до суду не явилася, про дату слухання справи повідомлена, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач повторно до суду не явився, сповіщений про дату слухання справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, і суд на підставі ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [PERSON] і [PERSON] з 22. 11. 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Згідно копії довідки № 0483 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13. 01. 2020 року, [PERSON] зареєстрований та мешкає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання своєї неповнолітньої дитини, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач не надав заперечення проти розміру аліментів, не спростував обставини, викладені у позовній заяві, суд вважає, що є достатні законні підстави для задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16. 11. 2018 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між нею та чоловіком припинилися в травні 2021 року, дитина проживає з нею окремо від відповідача, який матеріальної допомоги на її утримання та дитини не надає. У зв`язку з тим, що відповідач працює, має офіційний заробіток, просить стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка не явилася, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він не заперечує платити аліменти на дитину, але на дружину платити не згоден, отримує невеликий заробіток, з якого допомагає дитині, а за дружиною виплачує кредитні борги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2018 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки старости Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області № 58 від 15. 07. 2021 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з малолітніми дітьми, у тому числі [PERSON] , [INFO] . Позивачка, посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, просить стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Частина 2 ст. 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладене, те, що позовні вимоги відповідають вимогам закону, підтверджені належними доказами, вони підлягають задоволенню частково, з урахуванням матеріального стану відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17. 09. 2016 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], 27. 05. [INFO]. Шлюбні відносини між нею та чоловіком припинилися в червні 2018 року, дитина проживає з нею окремо від відповідача, який матеріальної допомоги на її утримання та дитини не надає. У звязку з тим, що відповідач сплатоспроможний, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини щомісячно по 1626 грн. до повноліття сина, і на її утримання по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка не явилася, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про згоду з позовом і просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2016 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], 27. 05. [INFO]. Згідно довідки ОСББ «Комфорт» від 06. 02. 2019 року [PERSON] проживає в [INFO] разом з сином [PERSON] 27. 05. [INFO]. Позивачка, посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини щомісячно по 1626 грн. до повноліття сина, і на її утримання по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина 2 ст. 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Сторони дійшли до згоди, згідно якої відповідач сплачує щомісячно аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1626 грн., і на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - 800 грн. Враховуючи вищевикладене, те, що позовні вимоги відповідають вимогам закону, визнані відповідачем, підтверджені належними доказами, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою у якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 37/100 частин квартири [ADDRESS], який був укладений 14 січня 2014 року з [PERSON] Позивач посилалася на те, що вона за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу 14.01.2014 р. придбала у відповідачки за 100000 грн. 37/100 частин вказаної квартири. В цей день посвідчити у нотаріуса договір купівлі-продажу не змогли, оскільки не мали необхідних довідок. Крім того вона в цей день виїжджала до свого чоловіка у м. Львів. Вони домовилися, що нотаріальне посвідчення договору здійснять пізніше, коли вона приїде з м. Львова, а відповідачка до цього часу збере необхідні документи. У березні 2014 року вона повернулася до м. Харкова та взнала, що відповідачка судом засуджена за злочин до 6 років позбавлення волі і знаходиться під вартою, що позбавило можливість посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання направила заяву про визнання позовних вимог позивачки. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідачка є власницею 37/100 часток квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON](а.с.8). Як вбачається з умов попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу частини квартири від 14 січня 2014 року укладеного між позивачкою та відповідачкою, відповідач зобов'язувалася передати позивачці у власність 37/100 частин квартири [ADDRESS], а позивачка у свою чергу зобов'язалася сплатити за частку квартири грошові кошти у сумі 100000 гривень. Укладаючи договір, сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору і визначили оформити угоду нотаріально. На підтвердження своїх намірів відповідач передала позивачки ключі від вхідної двері квартири, а позивачка 14.01.2014 року передала відповідачки 100000 грн. (а.с.5-6) Відповідно до ч.2 ст.220 ГК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. При таких обставинах суд вважає за можливе визнати дійсним попередній договір купівлі-продажу квартири, який відбувся між сторонами 14 січня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON] 01.08.2009 року у Андріївській селищній раді, Балаклійського району, Харківської області, актовий запис №11. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб виявився невдалим. Позивачка зазначила, що між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного, постійно виникають суперечки та скандали. Приблизно з вересня 2014 року шлюбні відносини припинені, вони спільно не мешкають, господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.08.2009 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с8,9). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. На примирення позивач не згодна, зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON] 09.09.2007 року у відділі РАЦС Балаклійського РУЮ, Харківської області, актовий запис №204. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем є донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останні роки вони не можуть проживати разом та виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати поточні проблеми, відповідач постійно сперечається та принижує її. Сварки відбуваються в присутності дитини, що може вплинути на її психіку та формування світогляду. Шлюб носить формальний характер. Вони з відповідачем спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.09.2007 року (а.с.4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.5). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. На примирення позивач не згодна, зазначає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Заперечень проти позову або клопотань про примирення до суду не надходило. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», не зазначила про намір залишити шлюбне прізвище, тому суд залишає позивачу шлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON] 11.10.2013 року у Андріївській селищній раді Балаклійського району, Харківської області, актовий запис №22. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем дітей немає, однак через незгоду відповідача на розірвання шлюбу у відділі РАЦС, змушена звернутись з позовом про розірвання шлюбу до суду. В позові також зазначила, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Спільне життя не склалося, одразу після реєстрації шлюбу, почали виникати сварки через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Почуття любові, довіри та взаємоповаги втрачено. Шлюб носить формальний характер. Вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують з 23.12. 2013 року. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві позовні вимоги [PERSON] визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.10.2013 року (а.с.3). Сторони спільних дітей не мають. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. На примирення позивач не згодна, зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам . Враховуючи зазначені обставини суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач позов визнав. Заперечень проти позову або клопотань про примирення від відповідача до суду не надходило. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.24,110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON] 12.05.1990 року у Савинській селищній раді, Балаклійського району, Харківської області, актовий запис №20. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем має двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб носить формальний характер. Вони з відповідачем спільне господарство не ведуть вже на протязі п'яти років, шлюбних відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. В теперішній час вона зустріла іншого чоловіка, з яким має намір побудувати сім'ю. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу у відділі РАЦС, тому вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав, просив розглянути справу у його відсутності та не розглядати заяву про надання строку на примирення. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.05.1990 року (а.с.5). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. На примирення позивач не згодна, зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», зазначила про намір залишити шлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON] 12.05.2007 року у Савинській селищній раді, Балаклійського району, Харківської області, актовий запис №16. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб виявився невдалим. Відповідач безпідставно вчиняє сварки, кидається в бійку, через що діти почали боятися батька. Головна причина розірвання шлюбу - це відсутність взаєморозуміння, втрата любові та поваги один до одного, негативне відношення до сім'ї та небажання змінитися. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.05.2007 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. На примирення позивач не згодна, зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», зазначила про намір залишити шлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved