Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин викладених у позові. Додатково суду пояснила, що та допомога, яку відповідач час від часу надає є незначною і не покриває навіть частини всіх витрат, які вона вимушена особисто нести на утримання дитини, щоб забезпечити їй повноцінне життя, навчання і розвиток здібностей. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату, інших утриманців немає. Тому вважає, що він має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином про що свідчить розписка (а.с.15). Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим, відповідно до ст.224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, та враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 21 квітня 2008 року по 03 січня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). В шлюбі у сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.11.2000 року), яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Мурованокуриловецькою селищною радою Вінницької області №2868 від 09.12.2014 року. (а.с.8). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, має постійне місце роботи та постійний заробіток, інших утриманців немає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а також те, що неповнолітня дочка [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивачки, яка потребує значних коштів на її утримання, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню, у частині від всіх доходів відповідача. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved