Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення із відповідача на її користь 840792,70 грн. у порядку відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. у порядку відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.03.2015 року приблизно о 17:00 год. на автодорозі сполученням м. Боярка - с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області [PERSON], керуючи автомобілем Peugeot (реєстраційний номер 82663ХО), порушивши Правила дорожнього руху,\~виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]), законним володільцем якого є позивач, внаслідок чого її авто отримало механічні пошкодження, а вона сама зазнала моральні страждання внаслідок переживань, порушенням ходу звичного способу життя через пошкодження засобу пересування, що призвело до порушення її нормальних життєвих звязків. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що позивач у підтвердження розміру завданої під час ДТП матеріальної шкоди не надала суду належних доказів. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана, крім іншого, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно постанови судді Києво-Святошинського райсуду від 05.05.2015 року та матеріалів справи встановлено, що 24.03.2015 року близько 17 год. 00 хв. на автодорозі сполученням м. Боярка-с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області [PERSON], керуючи автомобілем Peugeot (реєстраційний номер 82663ХО), порушивши п.п. 2.3 «б», 11.2 «Правила дорожнього руху»,\~виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]) під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, у звязку з чим на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - штраф у розмірі 425 грн. (а.с. 12). Згідно ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд вважає встановленими наступні обставини: 24.03.2015 року відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем Peugeot (реєстраційний номер 82663ХО), що є джерелом підвищеної небезпеки, своїми винними діями допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]). У виданій ВДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області довідці (без зазначення дати видачі) вказано, що при ДТП, яка відбулася 24.03.2015 року, автомобіль Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]) отримав суттєві механічні пошкодження із відображенням у довідці переліку таких пошкоджень (а.с. 11). Власником автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]) є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №726788 (а.с. 8). 24.03.2015 року під час настання дорожньо-транспортної пригоди автомобілем Mercedes-Benz керував водій [PERSON] (а.с. 11, 12, 33). Суду не було надано доказів на підтвердження правових підстав управління [PERSON] вказаним автомобілем під час настання ДТП. Замовником звіту № 4551/04/15 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mercedes-Benz GL 450 є [PERSON] (а.с. 13). Оплату за проведення вказаної оцінки було здійснено також [PERSON] (а.с. 32). Як повідомив суду представник позивача [PERSON] на час розгляду даної справи судом автомобіль Mercedes-Benz не було відремонтовано, автомобіль був проданий третій особі у пошкодженому стані, у якому знаходився після ДТП. Вказану обставину суд вважає встановленою та такою, що згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, ні власником автомобіля [PERSON], ні водієм [PERSON] ні позивачем у справі [PERSON] не було понесено матеріальних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля Mercedes-Benz. Позивач у справі [PERSON] не є власником транспортного засобу - автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]). Даний автомобіль не перебував у володінні [PERSON] під час настання дорожньо-транспортної пригоди. Позивач [PERSON] не замовляла звіт про оцінку транспортного засобу, не оплачувала витрати на проведення оцінки цього транспортного засобу, а також не понесла матеріальних витрат на ремонт автомобіля Mercedes-Benz. Відповідно до довіреності, посвідченої 01.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], між власником транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz [PERSON] (довірителем) та [PERSON] (повіреним) було укладено договір доручення. При укладенні вказаного договору його сторонам нотаріусом було розяснено зміст статей 237-250, 1000-1010 ЦК України (а.с. 42). Відповідно до статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені. Відповідно до ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє. Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. \~Відповідно до вказаного договору доручення довіритель [PERSON] надав повіреному [PERSON] право розпоряджатися належним довірителю автомобілем Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]), що включає в себе, крім іншого, право «у випадку спричинення ТЗ пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час керування ТЗ як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність від мого імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати по таким угодам гроші …» (а.с. 42). Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. У даній справі з позовом до суду звернулась особисто [PERSON] як позивач за захистом свого, на її думку порушеного, права. У даному процесі [PERSON] не виступає як повірений чи представник [PERSON], а діє виключно у своїх інтересах, чим допускає порушення вимог ч.3 ст.238 та ст.1000 ЦК України та виходить за межі наданих їй [PERSON] повноважень, вичерпний перелік яких міститься у вказаній вище довіреності. Отже, не будучи власником автомобіля Mercedes-Benz, позивач [PERSON] не довела суду, що саме їй було завдано шкоду винними діями відповідача і що саме вона понесла витрати на ремонт автомобіля. Натомість судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] не є власником транспортного засобу - автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER]); даний автомобіль не перебував у володінні [PERSON] під час настання дорожньо-транспортної пригоди (автомобілем управляв [PERSON]М.); [PERSON] не замовляла звіт про оцінку транспортного засобу, не оплачувала витрати на проведення оцінки цього транспортного засобу, а також не понесла матеріальних затрат на ремонт автомобіля Mercedes-Benz (ремонт автомобіля взагалі не було здійснено). Крім того, враховуючи зазначені у попередньому абзаці обставини, а в першу чергу те, що позивач [PERSON] не перебувала за кермом автомобіля Mercedes-Benz під час настання дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено також і факту спричинення їй моральної шкоди відповідачем [PERSON] Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Судом встановлено, що позивачеві не було завдано збитків у розумінні статті 22 ЦК України, таких збитків зазнав лише повноправний власник автомобіля [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України на позивача покладено обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, але позивач не надала суду ні належних доказів, ні належного обґрунтування своїх вимог щодо відшкодування саме на її користь завданої відповідачем в результаті ДТП шкоди. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: dismissed