Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейні відносини припинені з березня 2018 року у зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на сімейне життя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] року народження. Спору про виховання дитини та майнового спору не заявлено. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 247 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] року народження (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З позовної заяви вбачається, що спільне життя подружжя не склалося у зв'язку з несумісністю характерів. Сімейні відносини фактично припинені з березня 2018 року. На даний час втрачена любов і пошана один до одного, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим. Спору про виховання дитини та майнового спору не заявлено. Подружжя проживають окремо. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватися дошлюбним прізвищем [PERSON]. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved