Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у якому просила визнати відповідача [PERSON]М таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка, 17, в с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області. Обгрунтовує позивач свої позовні вимоги тим, що вона є власником зазначеного житлового будинку. У вказаному житлі разом з нею проживав її колишній чоловік відповідач [PERSON]. Однак з жовтня 2014 року відповідач проживає і періодично працює на будівництві в Республіці Білорусь. Рішенням Любешівського районного суду від 24 липня 2015 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що оскільки відповідач не проживає в житловому будинку понад три роки та припинив з того часу виконувати обовязки члена сімї, повязані з утриманням житлового будинку, оплатою комунальних послуг, таким чином добровільно відмовився від права користування житлом. Сторони по справі в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, судові витрати просить залишити за нею та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON]М в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення у пресі - газеті «Волинь нова» (випуск №3 від 16.01.2018 року) про виклик відповідача в судове засідання. За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку\~ст.280 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Відповідно до пункту 9 розділу\~ХІІІ\~Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3\~ст. 3 ЦПК України, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції\~Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Дослідженими у справі доказами судом встановлено наступне. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2006 року за №10936020 на підставі рішення Любешівського районного суду від 18.10.2005 року житловий будинок, який знаходиться по вул. Шевченка, 31, с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області на праві приватної власності належить позивачу\~[PERSON]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Любешівсько-Волянської сільської ради Любешівського району №10/2 від 26 жовтня 2017 року „Про упорядкування вулиць та номерів будинків слідує, що у звязку з упорядкуванням вулиць та номерів будинків, житловому будинку, що перебуває у власності [PERSON] за адресою по вул. Шевченка,31 в с. Вязівне, Любешівського району, присвоєно адресу: вул. Шевченка, 17, с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області. Отже, позивач є власником вказаного будинку, тому наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.\~ З письмових матеріалів справи, а саме з акту обстеження житлово-побутових умов від 22.11.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначеному будинку, однак не проживає за вказаною адресою орієнтовно з жовтня 2014 року.\~ З довідки Любешівської селищної ради за №246/2.6 від 20.12.2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], проте проживає в Республіці Білорусь. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 25 липня 2015 підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. \~\~За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї власника житла, в силу\~ст. 64 Житлового кодексу України дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні. Норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сімї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема,\~ЖК України\~та\~ЦК України\~не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема,\~ст.405 ЦК України. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] понад три роки за адресою належного позивачу житлового будинку не проживає, що обєктивно знайшло своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, при цьому поважності причин не проживання відповідача в спірному житлі не встановлено, а також чинення перешкод відповідачу зі сторони позивача в користуванні цим житлом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність усунення перешкод позивачу в користуванні приналежним їй на праві власності житлом шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим по вул. Шевченка, 17, в с. Вязівне, Любешівського району, Волинської області. За викладених обставин позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею, у зв'язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved