Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 30.04.2003 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис № 107. Від шлюбу сторони дітей не мають. Між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини з тих причин, що вони мають різни погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння і як наслідок виникли такі відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Відповідач добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відмовляється. Вважаючи, що сім`я розпалась остаточно, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, проводити слухання справи (підготовче та основне судове засідання) у її відсутність за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 21.01.2020 року було відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. 06.02.2020 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито, призначено справу до судового розгляду на 28.02.2020 року. 28.02.2020 року ухвалою суду за клопотанням позивача було призначено сторонам у справі строк для примирення до 17.08.2020 року, зупинено провадження у справі. 26.08.2020 року поновлено провадження у справі, призначене судове засідання, Ухвалою суду від 26.08.2020 року в задоволенні клопотання позивача про надання строку для примирення відмовлено, відкладено розгляд справи на 11.09.2020 року. Суд зазначив, що законом визначені обов`язки учасника справи, сторони. Подача клопотання не надає право позивачу не з`являтися до суду та не надавати відомостей щодо причин цієї неявки. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала, причини поважності неявки в судове засідання не повідомила. Враховуючи положення ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає необхідним відкласти розгляд справи в межах встановленого ЦПК строку, у зв`язку з першою неявкою в судове засідання позивача. В судове засідання 11.09.2020 року позивач не з`явилась, була повідомлена про розгляд справи своєчасно та належним чином за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить довідка про його доставку на а.с. 54. Смс-повідомлення направлялося позивачу у відповідності до її бажанням бути повідомленою судовою повісткою саме таким чином згідно наданої нею 14.01.2020 року заяви про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлень на її номер телефона (а.с.12). Заяв з проханням не розглядати позовні вимоги, заяв з викладенням причин неявки до суду, заяв про відмову від позову, будь-які клопотання від позивача до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві проти задоволення позовних вимог не заперечував, визнав позов, просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти стягнення на користь позивача половини витрат по сплаті судового збору. Стаття 223 ЦПК України встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. В справі міститься заява позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с.с3,33,), і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, а тому суд розглядає справу по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що з 30.04.2003 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Фактично родина розпалася, спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах збереження сім`ї стало неможливим і суперечить як інтересам позивача, так і відповідача. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя не має. За заявою позивача сторонам надавався строк для примирення, протягом якого таке між подружжям не наступило. Заява про відмову від позову до суду не надходила. Відповідач в наданій суду заяві позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За частиною 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову.

Outcome: approved