Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Зазначала, що з 05.10.1991 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2015 році шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі ними набуто майно: автомобіль [NUMBER]; земельна ділянка в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,0994 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області по вул.Александрі [PERSON]. Посилаючись на наявність спору з приводу поділу майна, просила визнати вищезгадане майно спільною власністю подружжя та в порядку поділу майна виділити їй і визнати за нею право власності на житловий будинок, вартістю 159\~137 грн. та земельну ділянку, вартістю 90\~953 грн., всього майна на загальну суму 250\~090 грн. У власність відповідача [PERSON] в порядку поділу майна просила виділити автомобіль, вартістю 250 000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав: не заперечував проти визнання земельної ділянки, житлового будинку та автомобіля спільною власністю його та позивачки та виділення і визнання за позивачкою права власності на житловий будинок і земельну ділянку, а йому автомобіля. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, з 05.10.1991 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2015 році шлюб між ними було розірвано. За час перебування сторін у шлюбі ними набуто у власність земельну ділянку в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області, площею 0,0994 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок по вул.[PERSON],37 в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області, а також автомобіль [NUMBER], що визнається сторонами. Вартість вказаного майна визначена та погоджена між подружжям. Так, згідно висновків оцінювача [PERSON] станом на 28.10.2015 року ринкова вартість спірної земельної ділянки складає 90\~953 грн., житлового будинку 159\~137 грн. Вартість автомобіля 250\~000 грн. Судом також встановлено, що спірне майно на момент розгляду питання про його поділ не перебуває під забороною відчуження, про що свідчать витяги з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек (№126471515 від 17.12.2015р., №126466384 від 17.12.2015р.), а також з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (№48598707 від 17.12.2015р.). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що спірне майно земельна ділянка, житловий будинок та автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, оскільки дане майно було набуте подружжям під час шлюбу. Крім того, відповідно до ст.ст.69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу якого частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому, як вбачається із положень ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Так, позивачка [PERSON] наполягає на виділенні їй та визнанні за нею права власності на житловий будинок, вартістю 159\~137 грн. та земельну ділянку, вартістю 90\~953 грн., всього майна на загальну суму 250\~090 грн., при цьому пропонує виділити відповідачеві автомобіль вартістю 250 000 грн. Відповідач [PERSON] визнає такі вимоги позивачки. Немає між сторонами і спору щодо виплати компенсації: позивачка погоджується сплатити відповідачу різницю у вартості часток, що становить 90 грн. Приймаючи зазначене до уваги і враховуючи, що сторони вирішили долю спірного майна, суд вважає, що вказане майно необхідно поділити між сторонами у відповідності до визнаних позовних вимог. Виходячи з цього та зважаючи на вимоги ст.174 ЦПК України, щодо визнання відповідачем вимог позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved