Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 84,80 кв.м, житловою площею 43,30 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що її бабусі, [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті в 1976 році спадщину прийняв її син, [PERSON], який є її батьком, оскільки прийняв спадщину в управління. Але за життя батько своє право власності не оформив. Після його смерті [INFO] року спадщину у виді житлового будинку позивач прийняла, оскільки фактично вступила в управління будинком. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але подала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву про визнання обставин за позовом і позовних вимог в повному обсязі і просила розглянути справу за її відсутності. В судовому засіданні встановлене наступне. Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], згідно з архівними даними КП «Люботинське БТІ», належить на праві власності [PERSON] в 1/3 частині на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори 16 вересня 1960 року за реєстр. № 3267; та в 2/3 частинах на підставі договору купівлі-продажу, державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори 08 жовтня 1960 року за реєстр. № 3267. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 25 червня 2013 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], розташований житловий будинок загальною площею 84,80 кв.м, житловою площею 43,30 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами. [INFO] року [PERSON] померла, про що в Люботинській міській раді депутатів трудящих було складено актовий запис про смерть № 191 від 03 червня 1976 року, в якому також є відмітка про видане свідоцтво про смерть [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 02 березня 1962 року державним нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори. Згідно з текстом цього заповіту, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], в рівних частках своїм дітям: дочці [PERSON], яка проживає [ADDRESS], синові [PERSON], який мешкає по [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР (редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в повідомленні Харківського обласного державного нотаріального архіву, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися її діти [PERSON] і [PERSON] Але стосовно заяви [PERSON] відсутні відомості про присвоєння їй номеру спадкової справи. Згідно з п. 138 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженої Наказом МЮ УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, спадкова справа після померлого заводиться лише на підставі заяви спадкоємця про прийняття спадщини. Виходячи з вимог цієї Інструкції, суд приходить до висновку, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняв лише її син, [PERSON], який проживав окремо від спадкодавця. [INFO] року [PERSON] помер в м. Люботин, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим [INFO] року Люботинською міською радою. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS]. Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За повідомленням Харківського обласного державного нотаріального архіву після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Записами в будинковій книзі на житловий будинок [ADDRESS] підтверджується, що в ньому була зареєстрована з 1962 року і постійно проживала на час смерті [PERSON] його донька, [PERSON], яка є позивачем в даній справі. Та обставина, що [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши в управління майном протягом шести, підтверджується записом в її паспорті про постійне проживання в будинку до теперішнього часу. Родинні відносини позивача [PERSON] зі спадкодавцем підтверджуються посвідкою про народження [NUMBER] від 12 червня 1945 року і свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 19 серпня 1961 року. Таким чином, спадкоємцем, який прийняв після смерті [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, суд вважає його доньку [PERSON], тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на житловий будинок в поряду спадкування за законом саме після батька. Підстав визнання за позивачем права власності на спадщину після смерті бабусі [PERSON] суд не вбачає, оскільки такий порядок успадкування позивачем визначений через помилкове сприйняття процедури переходу прав на нерухоме майно, визначеної ЦК УРСР 1963 року, а також не врахування того, що її батько мешкав окремо від неї за іншою адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved