Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 03.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району було зареєстровано шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис №09. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день подружжя проживає окремо. Оскільки відповідач в супереч сімейного законодавства України вихованням власної дитини не займається та не надає коштів на утримання дітей та дружини, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, просить суд задовольнити її позовні вимоги, винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Днак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила, та просила розглянути таку за її відсутності.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 03.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району було зареєстровано шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис №09. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серії І ФМ №370468 від 01.02.2017 року). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 2011.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено також, що відповідач [PERSON] не надає коштів на утримання власного сина та дружини, а позивачка [PERSON] не має можливості самостійно утримувати дитину та себе, так як не працює у звязку з тим, що перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трирічного віку. А тому, вимога [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, із [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, а також на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved