Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та про призначення опікуна посилаючись на те, що мати позивачки [PERSON] перебувала з 1995 року у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] від якого народилась, [PERSON], [INFO]. Після народження молодшої сестри у 2005 році батько залишив їх родину, та більше не з'являвся і не брав ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не турбувався про духовний і фізичний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, тобто ухилявться від виконання своїх обоє 'язків по вихованню дитини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті позивачка із сестрою залишились одні, інших близьких родичів у них немає, вихованням сестри займається позивачка, але правових підстав та повноважень опікуна у неї немає. Являючись рідною сестрою - [PERSON] має переважне право над іншими особами встановити опіку над сестрою. Позивачка на заявлених позовних вимогах наполягала, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, та не заперечувала у разі можливості щодо заочного розгляду справи. Представник служби у справах дітейІванівської районної державної адміністрації надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала надали суду на розгляд висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позовну заяву не подавав, про жату та час судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Відповідно до ухвали суду від 19.12.2018 року суд постановив розглядати справу заочно. Дослідивши письмові матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом на підставі наявних матеріалів встановлено, що [PERSON] перебувала з 1995 року у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] від якого народилась, [PERSON], [INFO]. Після народження молодшої сестри у 2005 році батько залишив їх родину, та більше не з'являвся і не брав ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не турбувався про духовний і фізичний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, тобто ухилявться від виконання своїх обоє 'язків по вихованню дитини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті позивачка із сестрою залишились одні, інших близьких родичів у них немає, вихованням сестри займається позивачка, але правових підстав та повноважень опікуна у неї немає. Являючись рідною сестрою - [PERSON] має переважне право над іншими особами встановити опіку над сестрою. Служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області надали до суду висновок про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та надали висновок про доцільність призначення [PERSON],[INFO], проживаючої [ADDRESS] опікуном малолітньої сестри - [PERSON], [INFO]. Зазначені факти, щодо поведінки відповідача як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачем до своїх батьківських обов'язків. Дані обставини засвідчують те, що відповідач по справі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажає брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. В судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи, що відповідач не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своїй дитині, не забезпечує рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні підтверджено відсутність належної участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, який свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своєї дитини. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідача батьківських прав, яка зазначена позивачем, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо діти не можуть бути передані другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають, за їх спільною заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно зі ч. З ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітніми особами, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав та призначення позивачки опікуном.

Outcome: approved