Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що перебувала в шлюбі із відповідачем у даній справі із 27.02.2006 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 01.04.2014 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Тиврівського районного суду від 20.08.2008 року з відповідача стягнено на її користь аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO]. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, по кілька місяців затримує сплату необхідних коштів на утримання їх сина, витрати на якого збільшуються щоденно, іншої допомоги в утриманні сина відповідач не надає. На даний час вона працює у ФОП [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату, намагається відремонтувати житло в якому проживає із сином, інших доходів не має, на даний час її матеріальний стан змінився не в кращу сторону і тому, через складне матеріальне становище їй важко утримувати сина та забезпечувати йому гідні умови життя при таких мізерних доходах. Відповідач фізично здоровий, може працювати та надавати відповідну допомогу в утриманні сина, інших утриманців в нього немає. Він працює без оформлення трудових відносин. На даний час мінімальний прожитковий мінімум на дитину старше 6-ти років, складає 1286 грн. Батьки повинні нести однакову відповідальність за дітей та приймати участь в їх утриманні та забезпеченні їм гідних умов життя. Просить збільшити розмір аліментів присуджених рішенням Тиврівського районного суду від 20.08.2008 року стягуючи на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць просить допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у ньому, пояснила, що на даний час збирає сина в школу і їй на це не вистачає коштів із того, що вона вже придбала шкільна форма коштує 1120 грн., туфлі 420 грн., рубашка 480 грн., також потрібні кошти на канцтовари на придбання яких потрібно біля 700 грн., але вона не взмозі їх придбати через відсутність коштів. Відповідач аліменти вчасно не сплачує, постійно затримує на 3-4 місяці, вона змушена випрошувати їх у відповідача. Розпочала ремонт в квартирі але змушена припинити його так як всі заощадженння витратила на покупки для сина. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати 500 грн. на місяць, пояснив що він спеціаліст по газових котлах і тому робота в нього сезонна, він фізично здоровий, однак бажає працювати за своїм фахом. Свідок [PERSON] пояснила, що вона мати позивачки. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно. Від Нового року дав аліменти тільки на Пасху, а дитина повинна харчуватись постійно. Дочка багато часу проводить на роботі та ще зайнялась ремонтом квартири де проживає із сином, а тому, тепер більше часу вони перебувають в неї. Вона на його харчування витрачає біля 700 грн. на місяць. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. 24.01.2007 року у сторін по справі народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 7). Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконкому Сутисківської селищної ради № 1897 від 18.06.2015 року (а.с. 3) та актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 4). Рішенням Тиврівського районного суду від 20.08.2008 р. з відповідача на користь позивачки присуджено стягувати 300 грн. на утримання сина (а.с. 5). Відповідач сплачує аліменти не регулярно, в звязку з чим постійно виникає заборгованість, що не заперечується відповідачем. Позивачка працює у ФОП [PERSON] і отримує заробітну плату в розмірі 1218 грн. на місяць, що стверджується довідкою про доходи (а.с.6). Із збільшенням віку дитини, необхідністю забезпечення його навчання в школі, відповідно зросли витрати на його утримання. На час присудження аліментів 20.08.2008 р. з відповідача на користь позивачки прожитковий мінімум на дитину складав 546 грн., а станом на 04.08.2015 року прожитковий мінімум на дитину віком від шести років становить 1286 гривень. Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. Відповідач фізично здоровий, склад його сімї не змінився, інших утриманців не має, може працювати та надавати допомогу в утриманні та вихованні сина, однак працювати бажає лише за фахом, що носить сезонний характер, а в міжсезонний період проживає за рахунок тимчасових заробітків та перебуває на обліку в РЦЗ, що стверджується довідкою № 02-17/1298 від 09.07.2015 р.

Outcome: approved