Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним та розірвання договору купівлі-продажу, стягнення попередньої оплати за договором купівлі-продажу, стягнення трьох процентів річних на суму попередньої оплати, у якій просить визнати договір купівлі-продажу від 23.08.2016 недійсним, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 7350 грн., 73,50 грн. сплачених за послуги банку, 220,50 грн. три проценти річних, 1000 грн. завданої моральної шкоди та 700 грн. судових витрат, а загалом 9344 грн., посилаючись на те, що 23.08.2016 між нею та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до пункту 1.1. якого Продавець зобов'язується поставити та передати у власність товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах Договору. Згідно умов договору у якості товару виступає огорожа сітка рабиця оцинкована 65х65м висотою 1,2 м (по 10 м в рулоні), в кількості 65 рулонів та стовпи 3Б БУ, вистою 2,2 м в кількості 160 шт. Згідно з пунктом 5.4. Договору Покупець вносить попередню оплату згідно п.5.2. Договору на підставі виставленого рахунку № 0309 від 23.08.2016 року в розмірі - 7350 гривень та сплачує іншу частину вартості товару по факту доставки товару до місця знаходження покупця. 26.08.2016 року позивач сплатила 7350 грн. Не звертаючи уваги на неодноразові звернення до відповідача останній умови договору не виконав, а прохання повернути сплачені грошові кошти проігнорував, що стало причиною для звернення з відповідним позовом до суду. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання на неодноразовий виклик суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є відмітки про вручення судових повісток. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку ст. 280,281 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.08.2016 між ФОП [PERSON], що діє на підставі Свідоцтва продер давну реєстрацію, надалі - Продавець з однієї сторони і [PERSON], надалі - Покупець, з другої сторони уклали Даний Договір про наступне. Так згідно п.1.1 Договору Продавець зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах Даного Договору. У пункті 1.2. значено найменування товару: огорожа сітка рабиця оцинкована 65х65м висотою 1,2 м (по 10 м в рулоні), в кількості 65 рулонів та стовпи 3Б БУ, вистою 2,2 м в кількості 160 шт. Згідно п.4.1. Договору товар повинен бути повністю поставлений Покупцю від 14 робочих днів з моменту проведенням Покупцем попередньої оплати. Згідно договору загальна вартість товару складає 14700 грн. Згідно з пунктом 5.4. Договору Покупець вносить попередню оплату згідно п.5.2. Договору на підставі виставленого рахунку № 0309 від 23.08.2016 року в розмірі - 7350 гривень. 26.08.2016 відповідач виставив позивачу рахунок за № 0309, який був сплачений ним 26.08.2016 року, що підтверджується квитанцією яка є наявною в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як передбачено ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується передати майно (товар) у власність і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно до ч. 1 ст.662, ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений договором купівлі-продажу строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В ході судового розгляду встановлено вину відповідача за порушення ним зобов'язання, що є підставою для настання цивільно-правової відповідальності, передбаченої правилами статті 610, ч.2 ст. 693 ЦК України. Відповідно до ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи істотне порушення відповідачем умов договору, суд вважає можливим розірвати оспорюваних договір. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А згідно ч.3 ст. 215 ЦК: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)». ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. ч. 1 ст. 628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі продажу від 23.08.2016 недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не підтверджені доказами, необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Тобто, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс11). Однак, норма згаданої статті, на яку також посилається позивач, при стягненні 3 % річних на спірні правовідносини не поширюється, оскільки з відповідача стягується сума попередньої оплати за договором купівлі-продажу за непоставлений товар в порядку ч.2 ст. 693 ЦК України, що не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, як цього вимагає ч.2ст.625 ЦК України. Крім того, позивач не надав суду розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми та не зазначив період їх нарахування. Таким чином, позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних на суму попередньої оплати не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача про стягнення завданої моральної шкоди, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» та чинного законодавства, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав та при настанні інших негативних наслідків. Позивач повинен довести в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням. Однак, позивач [PERSON] в позовній заяві не навела жодного обґрунтування та не зазначила взагалі про заподіяння їй шкоди відповідачем що є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому з урахуванням вищевикладеного та вимог Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 601,16 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial