Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 лютого 1994 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час повнолітні. Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 29.01.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. За час шлюбу з відповідачем ними було набуте наступне майно: автомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см3, дата реєстрації 03.07.2013; причіп саморобний 2002 року виготовлення; автомобіль ВАЗ 2103, 1976 року випуску, об`єм двигуна - 1451 см3, дата реєстрації 30.09.1989; пральну машину «Індезіт» 2004 року випуску; морозильну камеру «Індезіт» 2004 року випуску; холодильник «Індезіт» 2004 року випуску; телевізор «Самсунг» 2004 року випуску; телевізор «Самсунг» 2004 року випуску; мотоблок; прес з обладнання по виробництву олії; житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . На сьогодні з відповідачем проживають окремо. Після припинення спільного проживання вони не можуть досягти згоди щодо розподілу спільно набутого майна, відповідач позбавив її права користуватись спільно набутим майном та чинить перешкоди. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на автомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см3, дата реєстрації 03.07.2013; причіп саморобний 2002 року виготовлення; автомобіль ВАЗ 2103, 1976 року випуску, об`єм двигуна - 1451 см3, дата реєстрації 30.09.1989; пральну машину «Індезіт» 2004 року випуску; морозильну камеру «Індезіт» 2004 року випуску; холодильник «Індезіт» 2004 року випуску; телевізор «Самсунг» 2004 року випуску; телевізор «Самсунг» 2004 року випуску; мотоблок. Визнати за нею, [PERSON] , право власності на автомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см3, дата реєстрації 03.07.2013. Визнати за відповідачем право власності на причіп саморобний 2002 року виготовлення; автомобіль ВАЗ 2103, 1976 року випуску, об`єм двигуна - 1451 см3, дата реєстрації 30.09.1989; пральну машину «Індезіт» 2004 року випуску; морозильну камеру «Індезіт» 2004 року випуску; холодильник «Індезіт» 2004 року випуску; телевізор «Самсунг» 2004 року випуску; телевізор «Самсунг» 2004 року випуску; мотоблок; прес з обладнання по виробництву олії та покласти на відповідача судові витрати по справі. Відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позов (а.с.27-29), згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково. Так, за час шлюбу з відповідачем такого майна, як телевізор «Самсунг» 2004 року випуску, мотоблок, прес з обладнання про виробництву олії, морозильна камера «Індезіт» 2004 року випуску та холодильник «Індезіт» 2004 року випуску, у власності вони не мали. У його володінні перебуває майно, яке може підлягати поділу як спільна сумісна власність, а саме: автомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску, причіп саморобний 2002 року виготовлення, автомобіль ВАЗ 2103, 1976 року випуску, пральна машина «Індезіт» 2001 року випуску. Телевізор «Самсунг» 2004 року випуску перебуває у позивача. Позивач відповідь на відзив до суду не подала. В підготовчому засіданні 03.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про надання відповідачем документів на будинок. В судовому засіданні 02.05.2019 року ухвалою суду клопотання позивача щодо призначення по справі оціночної експертизи задоволено, по справі призначено судово-оціночну експертизу. В судовому засіданні 04.09.2019 року задоволено клопотання відповідача, надано час для ознайомлення з матеріалами справи, судове засідання відкладено на 10.09.2019 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила визнати спільною сумісною власністю її, [PERSON] , та [PERSON] , майно, яке є реально в наявності та збереглося, та визнати за нею право власності на автомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги визнав, згоден на поділ майна, яке реально є в наявності, та на виділ позивачу автомобіля. Суд, заслухавши вступне слово сторін, представника позивача, їх додаткові пояснення, вивчивши відзив відповідача, дослідивши наявні в справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1994 року (а.с.13), згідно рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 29 січня 2018 року шлюб між ними розірвано (а.с. 14). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час повнолітні (а.с.11, 12). Місце проживання сторін зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.18), однак фактично після розірвання шлюбу вони проживають окремо. Судом встановлено, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.40). За час шлюбу сторонами придбано майно, а саме: - автомобіль RENAULT KANGOO пасажирський -В, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] 2006 року випуску, об`єм двигуна - 1461 см3, який 03.07.2013 року був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.41); - причіп саморобний 2002 року виготовлення, який був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, виданим 29.11.2002 року (а.с.41); - пральна машина «Індезіт» 2004 року випуску, що не заперечується сторонами. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Той факт, що вищевказане майно було придбано сторонами в період шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності, сторонами не заперечується. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами придбано автомобіль RENAULT KANGOO пасажирський -В, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, причіп саморобний 2002 року виготовлення, пральну машину «Індезіт» 2004 року випуску. Дане майно є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними і становлять по 1/2 за кожним. Докази того, що інше встановлено домовленістю між ними або законом відсутні. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.2 ст.367 ЦК України ) і на його основі виникає право власності кожного з колишніх співвласників на окреме майно, тобто, кожна зі сторін стає одноособовим власником певного майна. Відповідно до п.п. 22-24 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що майно, зазначене позивачем у позові, а саме: автомобіль ВАЗ 2103, 1976 року випуску, морозильна камера «Індезіт» 2004 року випуску, холодильник «Індезіт» 2004 року випуску, телевізор «Самсунг» 2004 року випуску, телевізор «Самсунг» 2004 року випуску, мотоблок та прес з обладнання по виробництву олії, у сторін відсутнє, з чим позивач погодилась та просила суд визнати спільною сімісною власністю її та відповідача те майно, яке є в наявності, з чим погодився і відповідач. Оскільки доказів наявності вказаного майна у сторін чи третіх осіб сторонами не надано, останнє не підлягає поділу. За клопотаням позивача по даній цивільній справі проведена судово - оціночна експертиза. Згідно висновку експерта про вартість майна ринкова вартість майна становить: автомобіль RENAULT KANGOO пасажирський -В, державний реєстраційний номер [NUMBER] року випуску [NUMBER] грн., причіп саморобний 2002 року виготовлення 6540,50 грн., пральна машина «Індезіт» 2004 року 1844,67 грн. (а.с.69-100). Отже, виходячи з вартості майна, частка кожного з подружжя складає 55893,58 грн. (103402 грн.+ 6540,50 грн. + 1844,67 грн.) /2). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. За заявленими вимогами позивач просить визнати визнати спільною сумісною власністю її, [PERSON] , та [PERSON] , майно, яке є в наявності та визнати за нею право власності на автомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску. Вартість всього спільного сумісного майна становить 111787 грн. 11 коп. Враховуючи те, що відповідач згоден з варіантом поділу майна, зазначеним позивачем, суд погоджується з запропонованим позивачем варіантом передати їй втомобіль RENAULT KANGOO 2006 року випуску вартістю 103402 грн., відповідачу залишити причіп саморобний 2002 року виготовлення вартістю 6540,50 грн., пральну машину «Індезіт» 2004 року вартістю 1844,67 грн. Різниця у ринковій вартості об`єктів рухомого майна в розмірі 47508 грн. 41 коп. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, які склали: 1117,87 грн. - судовий збір, визначений судом з врахуванням ціни позову; 3400 грн. - витрати за проведення експертизи, що підтверджуються відповідними квитанціями про сплату (а.с. 2, 68). Відповідно до ст.ст.15, 16, 328, 355, 368-370, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-71 СК України,

Outcome: approved