Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до його повноліття. В позовній заяві позивач вказала на наступне. Із відповідачем по справі вони перебували у шлюбі, який було розірвано 18 серпня 2015 року. 02 квітня 2016 року у них народилася донька [PERSON]. З моменту народження дитини відповідач не проявив ніякої турботи про матеріальне забезпечення дитини. На разі дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач не бажає, тому вона змушена звернутися до суду. Місце роботи [PERSON] їй невідоме. Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому відповідач у письмовій заяві позов визнав частково, вважає що позов може бути задоволений шляхом стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно з дня звернення позивачки до суду до повноліття дитини. Надав довідку про те, що він не працевлаштований, у власності земельних ділянок не має, на обліку в органах зайнятості населення не перебуває. Також надав довідку відділу Державної виконавчої служби про те, що з нього утримуються аліменти на забезпечення неповнолітнього сина. Позивач при цьому, будучи ознайомленою з думкою відповідача, у письмовій заяві вказала, що не заперечує у задоволені позову на умовах, запропонованих відповідачем. Диспозитивне право позивача розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору передбачене ч.2 ст. 11 ЦПК України, а право на збільшення чи зменшення позовних вимог ч.2 ст. 31 ЦПК України, Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Позивач погодилася на умови стягнення аліментів, запропоновані відповідачем. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком положень, передбачених ст.184 цього Кодексу. Тобто за винятком випадків визначення аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується фотокопією паспорту (а.с.2). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18 серпня 2015 року, про що свідчить фотокопія свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.3). 02 квітня 2016 року народилася [PERSON], батьком якої зазначений [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про її народження(а.с.4). [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], та має такий склад сімї: [PERSON], - дочка, [PERSON] дочка, про що свідчить довідка Добровільської сільської ради Близнюківського району Харківської області(а.с.5) [PERSON], не працевлаштований, у власності земельних ділянок не має, сплачує аліменти на утримання іншої його неповнолітньої дитини, на обліку у органах зайнятості населення не перебуває. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже судом установлено, що сторони погодили сплату аліментів у твердій грошовій сумі - 400 гривень щомісячно. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки позов було предявлено 13.03. 2017, з чим відповідач погодився, то вони і мають бути присудженими з цього дня. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову в межах визнаних сторонами. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір 640.00 грн.

Outcome: approved