Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно останнього та стягнення аліментів, вказуючи, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року, який було розірвано 12.12.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка з часу її народження перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 592 від 06.07.2015 року виконкому Погребінської сільської ради Полтавської області позивач проживає разом з синами [PERSON], 2001 року народження. Відповідач з 2013 року проживає на тимчасово окупованій території в так званій « ДНР» , з донькою не спілкується, не приймає участі у вихованні доньки, тощо. Декілька разів відповідач телефонував через скап до неї, при цьому поводився зухвало, принижував її гідність, як громадянки України, погрожував їй та доньці розправою, якщо вони не переїдуть до так званої «ДНР» і не приймемо їх зміни. При цих дзвінках відповідач з дитиною не спілкувався, не цікавився її життям, всі його розмови зводилися до політичних агітацій і погроз. Після таких емоційних заяв, вона стала уникати спілкування з відповідачем. З відомостей соціальних мереж відповідач підтримує зв'язки з незнайомими особами у формі так званої «ДНР» і сам одягнений у таку форму, висвітливши фото посвідчення, яке видане так званою «ДНР» про право на зброю. Також відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та свідомо нехтує своїми правами. Після розлучення, відповідач жодного разу не відвідував доньку навіть у її свята та день народження, не спілкується з нею по телефону, не цікавиться її життям та інтересами, не приймає участі у її вихованні, фізичному та духовному розвитку, навчанні, підготовки до школи, до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тощо. Також, відповідач не виконує свої батьківські обов'язки стосовно матеріального забезпечення та утримання дитини. В судове засідання позивач та її представник за угодою - адвокат Чишинська А. В. не з'явилися, представник надала до суду заяву відповідно до якої просихала позов задовольнити з підстав, викладених в позові та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, але був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи шляхом надання оголошення у Всеукраїнській газеті Центрального органу виконавчої влади України « Урядовий кур»єр» за № 146 від 08.08.2017 року, тобто суд вчинив всі дії для належного повідомлення останнього. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради - Данько А.О. в судове засідання не з'явилася, але направила на адресу суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без їх участі та винести законне рішення, при цьому, надала суду висновок органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір»ю [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 26.06.2017 року за № 618 та висновок органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 26.06.2017 року за № 617. На підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу при заочному розгляді справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року , який було розірвано 12.12.2013 року за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.12.2013 року. Фактично , згідно з вказаним рішенням суду, шлюбно - сімейні стосунки між сторонами були припинені раніше через несумісність характерів, неодноразові спроби збереження сімейних стосунків виявилися невдалими. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 732. Неповнолітня донька позивача - [PERSON], [INFO] з часу припинення шлюбно - сімейних відносин та розірвання шлюбу перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 25 від 16.06.2016 року ОСББ № 94, згідно якої позивач проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 26.06.2017 року за № 618 ,позивач проживає з донькою року народження за адресою : [ADDRESS] в квартирі, яка складається з 2-х кімнат з усіма комунальними зручностями, умови проживання задовільні. За час проживання мати дитини не створила оточуючим труднощів і не була помічена в конфліктах з сусідами, в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом психотропних речовин жодного разу ніхто не бачив. Сусіди вважають її ввічливою, товариською і доброю людиною, вона підтримує хороші відносини з сусідами, бере участь у громадських справах. Батько дитини - [PERSON], сусіди не бачили більше 3 років. [PERSON] самостійно займається вихованням доньки, щодня гуляє з донькою, дівчина завжди охайна, вбрана в чистий одяг по погоді, волосся підібране або заплетене в різні зачіски, мати прививає дівчинці позитивні якості. Згідно відповіді [PERSON], виховательки в ДНЗ № 59, з 2015 року з часу відвідування [PERSON], [INFO], жодного разу батько дитини не приходив до закладу і його ніхто з вихователів та інших працівників групи не бачив. Дитину приводила та забирала мати, бабуся та дідусь. 02.06.2017 року питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Кременчуцької міської ради. Запросити [PERSON] не представилось можливим, оскільки останній проживає на тимчасово окупованій території і вважає себе громадянином так званої «ДНР». Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення [PERSON], члени комісії рекомендували виконкому прийняти рішення про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір»ю- [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 26.06.2017 року за № 617, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, тощо. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками , окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов»язків щодо дитини. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привезти до негативних наслідків у житті дитини як з моральної так і з правої точки зору. Вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та свідомо вчиняє дії , спрямовані на порушення прав доньки, що є підставою для задоволення позову. У відповідності до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення будь кого з батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16,18 Постанови Пленуму верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто права на виховання дитини , захист її інтересів…), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею , є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зокрема, у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ти обставини , на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере педагогічної, матеріальної та іншої участі у вихованні доньки, як кожна окремо, так і в сукупності в судовому засіданні достатньо доведені та обґрунтовані. Тому, беручи до уваги, що батько дитини, покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь якої іншої участі у вихованні доньки позовні вимоги позивача є обґрунтованими і таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. та на користь позивача витрати понесені нею по сплаті судового збору в сумі 1280 грн. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved