Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що 23 червня 2017 року померла її бабуся громадянка України [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за адресою: [INFO]. З лютого 2017 р. по день смерті вона мешкала в м.Сімферополь Автономної Республіки Крим. Заводський районний у місті Запоріжжі відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відмовив їй у реєстрації смерті брата, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноваження. Тому просить встановить факт смерті її бабусі [PERSON] В судовому засіданні заявник заяву підтримав, з посиланням на викладені в ній доводи та обґрунтування просить заяву задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла заява про проведення судового засідання за відсутністю їх представників, заперечень проти задоволення заяви не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявниця - [PERSON], паспорт СЮ438486, зареєстрована в [INFO], згідно свідоцтва про народження І-ЖС №274219 її батьками є [PERSON] та [PERSON], 20 червня 2014 року заявниця уклала шлюб з [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу І-ЖС 143274, змінивши прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження І-ЖС № 377333, мати заявниці - [PERSON] народилась 26.03.1974 року в м. Запоріжжі, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 22.07.1995 року мати заявниці уклала шлюб з [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу І-ЖС 274219, змінивши прізвище з [PERSON] на [PERSON], то б то [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] Згідно паспорту громадянина України СМ 740005 [PERSON], [INFO] була зареєстрована в [INFO] по день смерті 23 червня 2017 року. Згідно свідоцтва про смерть І-АЯ № 599208, виданого 24 червня 2017 року (мовою оригіналу: Отделом регистрации смерти г.Симферополя Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым: «[PERSON], [INFO], уроженка [INFO], согласно актовой записи о смерти № 2657, умерла 23.06.2017 года. Место смерти г.Симферополь, Республика Крым, Российская Федерация). Згідно медичної довідки про смерть серія 35 № 028895, видана «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения республики Крым «Симферопольская поликлиника №4», [PERSON] померла від ракової інтоксикації Заводським районним у місті Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 16.11.2017 року, [PERSON] відмовлено в реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, видний на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноваження. Згідно положенням п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з»ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Таким чином, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими, вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved