Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.10.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 168. За час перебування в шлюбі сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Останнім часом сторони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їх дітей. [PERSON] та [PERSON] не одноразово протягом останніх трьох місяців намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, але це ніяких результатів не дало. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що подальшою сенсу підтримувати сімейні відносини між нею та відповідачем немає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, та інтересам їх дітей, що безумовно, має істотне значення. В зв'язку з тим, що після розлучення позивач має намір продовжувати проживати з дітьми, тому вважає, що має право на отримання аліментів від відповідача на утримання дітей. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально [PERSON] та їх спільним дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати дітей. Посилаючись на викладене, позивач просила суд розірвати їх шлюб та стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку і доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення повноліття донькою Дарєю, а потім у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення повноліття донькою [PERSON], а потім у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття донькою [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав, на розлучення та стягнення аліментів згоден. Розглянувши позовні вимоги, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 27.10.2007 року був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 168. (а.с.4) За час перебування в шлюбі, вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначено, що їх батьком є відповідач по справі [PERSON]. (а.с.5-7) Як пояснила позивач, останнім часом вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що подальшою сенсу підтримувати сімейні відносини між нею та відповідачем немає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, та інтересам їх дітей, що безумовно, має істотне значення. В теперішній час сторони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за період після розпаду сім`ї відповідач не надає позивачу достатньої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання дітей, доньки проживають з позивачем та знаходяться на її забезпеченні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі . Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, дані витрати, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved