Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного вікута на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Своєю заявою від 25.02.2021 року позивач [PERSON] відмовилася від частини позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного вікута на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, надала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовних вимог не визнає, посилаючись на наданий відзив на позовну заяву (заява - а.с. 35, відзив - а.с. 24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 1245 від 15.09.2020 року (а.с.8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. Визначаючи спосіб та розмір аліментів, суд враховує те, що позивачка просить присудити аліменти у частці від доходу батька дитини, а саме ј частину його заробітку, що є її правом відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, так як за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. А тому, враховуючи ще й те, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, що давало б підстави для застосування положень ч. 1 ст. 184 СК України, він є цілком працездатним, суд відхиляє клопотання відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі - 1500 гривень щомісячно, і призначає аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вказаної норми права розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає. Вона займається доглядом малолітньої дитини і позбавлена можливості належним чином матеріально утримувати сім?ю, єдиним джерелом її доходу є соціальні виплати на дитину, розмір яких є не достатнім для утримання її та дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітній не перебуває, нерухомого майна за місцем проживання не має, єдиним його доходом за три квартали 2020 року була благодійна допомога в сумі 600 гривень, що підтверджується довідкою Джуринської сільської ради № 61 від 29.01.2021 року (а.с.28), довідкою Шаргородської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості № 96 від 29.01.2021 року (а.с.29), витягом з наказу № 21-К/тр від 29.11.2019 року про звільнення (а.с.30), відомостями про суми виплачених доходів в період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року (а.с.31) та копією трудової книжки відповідача (а.с.32-33). А тому, зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність такої умови для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку як наявність у чоловіка можливості надавати таку допомогу - у відповідача відсутній заробіток, який дозволив би йому утримувати себе, неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] ,та ще й дружину до досягнення дитиною трирічного віку, а позивач не довела належними та допустимими доказами те, що відповідач має додаткові джерела доходу, що надавало б йому можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного вікузадоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача 840,80 гривень судового збору на користь держави за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: partial