Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з 27.07.1993 року вони разом з відповідачем проживали у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 23.06.2015 року було розірвано. Позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі ними було надбано майно, а саме житловий флігель з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21121 2001 року випуску д.н. [NUMBER]. Вказане майно було зареєстроване на ім»я відповідача. [PERSON] стверджує, що на даний час виник спір по розподілу спільно нажитого майна, так як відповідач добровільно відмовляється вирішити це питання в позасудовому порядку, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом. [PERSON] просить суд розділити спільно нажите майно, визнавши за нею право власності на ? частину житлового флігелю з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та на ? частину автомобіля ВАЗ 21121, 2001 року випуску, д.н. [NUMBER]. До судового засідання позивачем були змінені позовні вимоги, у зміненій позовній заяві [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового флігелю з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала змінені позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання вказала, що не заперечує проти змінених позовних вимог [PERSON] Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов [PERSON] можливо задовольнити, виходячи з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В силу ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч.4,5 ст. 71 СК України щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя )одного з них) до суду з таким позовом (ст.. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки житловий флігель з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] набутий (побудований) сторонами в період зареєстрованого шлюбу, частки сторін є рівними, згоду на отримання грошової компенсації жоден із сторін не заявив, на депозитний рахунок суду жодна із сторін грошові кошти не внесла, суд вважає за необхідне залишити спірний житловий флігель з господарськими будівлями в спільній частковій власності сторін, визнавши за кожним із них право на ? частку спірного майна. Суд, в силу ст.. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на загальну суму 2 282,32 грн. ( 1200 грн. витрати по оплаті послуг адвоката + 351,52 грн. судовий збір + 487,20 грн. судовий збір + 243,60 судовий збір). Ухвалою суду від 10.11.2015 року в порядку забезпечення позову по даній справі було накладено арешт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21121, 2001 року випуску, д.н.[NUMBER]. Згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення у справі вирішує питання про скасування заходів забезпечення позову. Тому суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову по даній справі після набрання даним рішенням законної сили необхідно скасувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved