Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.06.2001 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу домобудівлі з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі «ВА-БАНК». На теперішній час має намір відчужити вказану нерухомість, однак через відсутність нотаріального посвідчення договору позбавлена такої можливості. У зв'язку з цим просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домобудівлі з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], укладений 11.06.2001 року і посвідчений на товарній біржі «ВА-БАНК». У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, відзиву не надіслала, про причини своєї неявки суд не сповістила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Оскільки наявна сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.06.2001 року за № 2-1796 на товарній біржі «ВА-БАНК» був посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений між сторонами по справі. За даним договором [PERSON] продала, а [PERSON] купила домобудівлю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 договору, домобудівля продана за 10000 гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцю» цілком до підписання даного договору. До правовідносин купівлі-продажу, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов'язки відповідно до правочину виникли в 2001 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, що діяла на час укладення договору), угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктами 5, 10 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на нерухомість з моменту посвідчення даного договору (на товарній біржі). Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Враховуючи, що всі зобов'язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved