Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 33% з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Крім того позивач просить стягнути з відповідача аліменти у тому ж розмірі за минулий період , а саме з лютого 2015 року по теперішній час. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем в період з 03 жовтня 2009 року по 29 лютого 2016 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі. 26 березня 2012 року вона народила дочку [PERSON], а 07.05.2013 року сина [PERSON]. З лютого 2015 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, шлюб розірвано рішенням суду 29 лютого 2016 року. При розірванні шлюбу домовлялися про добровільну сплату аліментів, однак відповідач ухиляється від утримання дітей, тому діти повністю знаходяться на утриманні позивача. При цьому позивач просить стягнути аліменти у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, і вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період, а саме з лютого 2015 року, посилаючись на те, що нею вживалися заходи для стягнення аліментів на утримання дітей. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення про те, що позивач безпідставно посилається на те, що вона самостійно несе всі витрати з утримання дітей. Він приймає участь у вихованні дітей, догляді за ними. Не дивлячись на те, що він не проживає разом з дітьми, ним вживаються заходи у вирішенні їх повсякденних питань, вихідні діти проводять разом з ним. При цьому відповідач звернув увагу суду на те, що він дійсно має постійне місце роботи, однак той розмір аліментів, який просить стягнути позивач буде складати більшу половину його заробітної плати. Крім того, [PERSON] надав пояснення про те, що дійсно, припиняючи сімейно-шлюбні відносини з позивачем, між ними існувала домовленість про те, що він не матиме претензій щодо спільного майна, а [PERSON], в свою чергу, не буде стягувати з нього аліменти, тому відповідач вважає, що підстав для стягнення аліментів за минулий період не існує. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 03 жовтня 2009 року по 29 лютого 2016 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/395/16 (а.с. 3,4). Суду надані свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у відповідності до яких батьками зазначених дітей значаться сторони по справі (а.с. 7,8). У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, не оспорено відповідачем, що малолітні діти на даний час проживають разом з матірю, в силу ст.60 ЦПК України, суду не подано даних про те, що відповідач надає матеріальну допомогу дітям. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, на виконання вимог пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» враховує матеріальний стан платника аліментів, який офіційно працевлаштований, має постійний дохід. Даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дітей та інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов [PERSON] був предявлений 16.06.2017 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів за минулий період, слід звернути увагу на наступне. У відповідності до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суду не подано жодного доказу, який би свідчив про те, що позивачем вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, однак вона не могла їх отримати, в звязку з ухиленням [PERSON] від утримання дітей, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: partial