Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності до німецького етносу. В заяві вказала, що є донькою [PERSON] , який за етнічним походженням є німцем. В період другої світової війни 1939-1941 років родина німецьких переселенців Нагель була піддана репресивним заходам та виселена до республіки Казахстан. Дід і бабка заявника виховували батька заявника в дусі німецької культури та звичаїв. Ті ж самі традиції запровадив батько заявниці, яка зростала в сім`ї, що зберігала та поважала традиції німецької культури та побуту. Заявник з дитинства знає німецьку мову, вивчала творчість німецьких авторів, знає багата пісень та віршів на рідній мові. Щоб не втрачати відчуття належності до німецької культури, вийшовши заміж, вона не змінила прізвища, а також зі згоди свого чоловіка, який належить до іншого етносу, записала на своє прізвище обох своїх дітей. Зберігаючи традиції поваги до рідної культури та походження, її донька, уроджена [PERSON] , залишала своє прізвище після того, як взяла шлюб з представником іншої національності, і так само, як і мати, надала свої прізвище доньці онуці заявника. Як і сама заявниця, її діти вивчали німецьку мову, вони святкують німецькі свята, готують блюда німецької кухні, серед яких улюбленим є маковий пиріг. Проте підтвердження цієї обставини відсутні в свідоцтвах, що містять записи про акти цивільного стану, в тому числі в свідоцтві про народження заявника, немає. Встановлення факту належності до німецького етносу необхідно заявнику для реалізації права на отримання пільг та гарантій, що передбачені чинним законодавством Німеччини для громадян пострадянських республік німецького походження, а встановити цей фак в позасудовому порядку не сталося можливим. У зв`язку з викладеним заявник просить про встановлення того, що вона є німкенею за походженням по лінії батька. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами окремого провадження. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не вживались. В судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце вирішення справи, не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення заяви і вирішення справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Шевченківського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)до суду не з`явився, надавши аналогічне звернення. За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи\~заяви,\~встановивши обставини\~справи,\~суд знаходить\~заяву такою,\~що не\~підлягає задоволенню,\~з наступних\~міркувань. Главою 6 Розділу ІУ ЦПК України внормовано розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що неможливість встановлення факту, що породжує або змінює або припиняє особисті чи майнові права фізичних осіб, у позасудовому порядку є підставою для звернення до суду. Як випливає\~з роз`яснень\~пункту 1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.01.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Означене роз`яснення свідчить, що лише сукупність вказаних підстав може зумовити звернення до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України встановлений вичерпний перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені в судовому порядку, і до них не відноситься встановлення фактів належності особи до певної національності. Хоча частиною 2 вказаної статті і передбачено можливість встановлення судом фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, тобто наведений перелік не є вичерпним, проте жодним з законів не передбачено встановлення судом факту етнічного походження особи. Крім наведених міркувань, відмовляючи в задоволенні цієї вимоги, суд виходить з того, що цивільним процесуальним законом передбачено обов`язкове встановлення мети, наявністю якої і зумовлено встановлення юридичного факту судом, тобто які саме юридичні наслідки породжує встановлення цих фактів. Юридичними наслідками в розумінні ст. 315 ЦПК України та наведених роз`яснень Пленуму Верховного Суду України є наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав громадян. Означені права внормовані Книгами другою та третьою ЦК України і до них не відносяться право на отримання пільг та гарантій, що передбачені чинним законодавством Німеччини для громадян пострадянських республік німецького походження, процедура отримання яких внормована законодавством іншої держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed