Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем з 26 квітня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 73. Від шлюбних відносин мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємодопомоги, що стало причиною сімейних сварок. Протягом тривалого часу кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час разом вони не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за таких обставин неможливе примирення та збереження сім`ї. Крім того, подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] .. В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згодна, просить розглянути справу без її участі та ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Відповідач також не з`явився в підготовче засідання, але надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден, просить розглянути справу без його участі та ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає можливим в підготовчому засіданні ухвалити судове рішення. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 квітня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 73, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 4). Від шлюбних відносин мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. № 5). Шлюбне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємодопомоги, що стало причиною сімейних сварок. Як вказала в позові позивач, протягом тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час сторони разом вони не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. На примирення останні не згодні. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, прізвище після державної реєстрації шлюбу змінила дружина з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. № 4). Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем [PERSON] , про що зазначила у вищевказаній заяві. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, то сплата судового збору покладається на відповідача, який відповідно до квитанцій № N11HB61149 від 15.01.2019 р. та № 45 від 30.01.2019 р. сплатив судовий збір на користь держави при зверненні позивача до суду з даним позовом (а.с. № 1, 2).

Outcome: approved