Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 08 листопада 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Фактично сімейні відносини припинилися з березня 2020 року. Позовна заява надійшла до суду 11 вересня 2020 року. Після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, головуючий своєю ухвалою від 23 вересня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 жовтня 2020 року. Позивач до початку розгляду справи подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч.1 ст. 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 листопада 2003 року виконкомом Дрімайлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, актовий запис № 1 (а.с. 7). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення у даній справі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved