Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2009 року, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано 31 серпня 2011 року. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Але відповідач аліменти не сплачує, станом на 01.03.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11121,14 грн. З червня 2010 року відповідач жодного разу з сином не зустрічався, не дарував сину подарки, не цікавився його життям. На її телефонні дзвінки відповідач не відповідає, не приймає жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, не цікавиться станом його здоров'я, духовним та фізичним розвитком. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №39 від 25.10.2017р.). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, в судове засідання представника не направило, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Представники третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - в судове засідання представника не направило, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 жовтня 2009 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 17.10.2009р. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області №2-523/11 від 31.08.2011 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 17.08.2010р. (а.с.6). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON], складеного головними спеціалістами відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради [PERSON] та [PERSON], затвердженого 11.05.2017р. начальником служби у справах дітей Енергодарської міської ради, малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] проте фактично мешкає разом з матір'ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В ході бесіди з матір'ю дитини з'ясовано, що батько малолітнього [PERSON], [PERSON], припинив мешкати з сім'єю за півтора місяці до народження дитини, ініціативи щодо зустрічей з сином не виявляє, участі у його вихованні та утриманні не приймає, останній раз хлопчика бачив влітку 2013 року. Із розмови з дитиною було з'ясовано, що він батька тривалий час не бачив, він не приходить до нього, не телефонує, з днем народження не вітає. Житлово-побутові умови сприятливі для проживання, виховання та розвитку малолітнього [PERSON] Згідно характеристики ДНЗ (ясла-садок) №10 від 26.08.2016 року, [PERSON] відвідував старшу групу №15 з 13 жовтня 2015 року пор червень 2016 року. Дитина виховувалась в неповній сім'ї, батьки не живуть разом з дня народження дитини, розлучені з вересня 2011 року. За час усього періоду перебування дитини в закладі про нього турбувалася його мати - [PERSON], яка добросовісно виконувала свої батьківські обов'язки, піклується про його стан здоров'я, цікавиться його успіхами в розвитку та навчанні, прислухається до порад вихователів. Крім матері про дитину піклується громадянський чоловік матері - [PERSON], який забирав дитину з дитячого садка, допомагав упорядкувати групу, брав участь у суботнику. З батьком дитини - [PERSON] адміністрація і персонал групи не знайомі, в дитячий садок від жодного разу не приходив, не підтримував відносини з сином, ніяким чином не цікавився його здоров'ям та розвитком. Матеріально сім'ю не підтримував. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради надав висновок №01-01-40/3499 від 04.09.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки він свідомо більше семи років ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, не піклується про його стан здоров'я, духовний і моральний розвиток, не проявляє до малолітнього своєї батьківської уваги та турботи, хоча має таку можливість. Зазначений висновок повністю узгоджуєються з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею витрати на сплату судового збору за подачу позову у розмірі 640,00 грн. (квитанція від 26.05.2017р. - а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved