Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та в порядку розподілу майна подружжя визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS] та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , за відповідачем [PERSON] визнати право приватної власності на зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Своєю заявою від 24.06.2021 року [PERSON] уточнила позовні вимоги та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9560, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , трактор колісний МТЗ-82, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та в порядку розподілу майна подружжя визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS] та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , за відповідачем [PERSON] визнати право приватної власності на інші транспортні засоби та стягнути з нього судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 16. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 24.03.2021 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі вони придбали майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а також за відповідачем на день розгляду справи згідно свідоцтв про право власності рахуються ще зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9560, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , трактор колісний МТЗ-82, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , які він зняв з обліку. Добровільно розділити спільне майно подружжя сторони не можуть, а тому позивачка просить суд про захист свого права в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Макопіненко С.М. позовні вимоги підтримали, будь-якої компенсації та різниці в сумі долей сторін з відповідача стягувати не бажають. Позивач [PERSON] суду пояснила, що бажає щоб їй було виділено квартиру в цілому та причіп КРЕОН, оскільки разом із нею проживає їх малолітня донька [PERSON] , 2011 року народження, разом з відповідачем вони проживати не можуть, так як розлучені та постійно сваряться, спільної мови щодо порядку сумісного проживання не знаходять. Відповідачу же просить виділити транспортні засоби, зокрема комбайни та трактор, оскільки він ними користується, займаючись обробітком землі. Представник позивача адвокат Макопіненко С.М. суду пояснила, що згідно відповіді відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 5 від 10.03.2021 року квартиру [ADDRESS] на дві рівні частини поділити не можна, а тому з врахуванням наявності у сторін малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою, просить суд виділити дану квартиру в цілому [PERSON] . Всі транспортні засоби просить визнати також спільною сумісною власністю подружжя, оскільки зняття їх з обліку відповідачем не означає, що у нього немає на них права власності. Крім того, просить зняти арешт та заборону відчуження з квартири [ADDRESS] , зернозбирального комбайну JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та загального причепу КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , накладені ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 24.03.2021 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, визнає, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є їх з позивачкою спільною сумісною власністю подружжя. Зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9560, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та трактор колісний МТЗ-82, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , він брав під виплату, проте гроші за них не віддав, а тому повернув власнику, знявши відповідно з обліку. Дані транспортні засоби вони з позивачкою ніколи не купували, а тому вони не можуть бути спільною сумісною власністю подружжя. В порядку розподілу майна подружжя [PERSON] просить виділити їм з позивачкою по 1/2 частині квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., так він іншого житла не має, а малолітня дочка [PERSON] , 2011 року народження, може проживати і разом з ним, так як на даний час місце проживання дитини не визначене. Зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , просить виділити позивачці, стягнувши на його користь грошову компенсацію за 1/2 частину майна, виходячи із ціни позову, заявленої позивачем. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.02.2011 року по 24.03.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.02.2011 року (а.с.8) та копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 24.03.2021 року про розірвання шлюбу (а.с.70) За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: квартира [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., за 100000 гривень (копія договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2016 року -а.с.10-11, копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2016 року - а.с. 12), яка станом на 04.02.2021 року має оціночну (ринкову) вартість 420500 гривень (висновок ФОП [PERSON] від 04.02.2021 року - а.с. 14-15); зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (копія свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 24.07.2018 року - а.с. 21) та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 16.01.2016 року - а.с. 20). Крім того, за відповідачем 14.01.2021 року було зареєстровано зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , 24.07.2018 року зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9560, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та 04.12.2017 року трактор колісний МТЗ-82, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , які [PERSON] 21.01.2021 року зняв з обліку, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію машин серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 81-82) та інформацією Головного управління Держспоживслужби в Київській області від 29.03.2021 року (а.с. 78-79). Дійти згоди щодо спільної сумісної власності подружжя та поділу майна сторони не можуть. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст. 81 цього кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони визнали, а тому у відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України даний факт доказуванню не підлягає, що об`єктом їх спільної сумісної власності як колишнього подружжя є: квартира [ADDRESS] , загальною площею 72,6 кв.м., зернозбиральний комбайн JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, заводський номер [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Крім того, у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Сторони дійшли згоди, що загальний причіп КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , за договірною ціною 30000 гривень, відходить позивачці, при цьому відповідач висловив згоду на отримання грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на даний причіп. З огляду на це, суд в порядку розподілу майна подружжя визнає за [PERSON] право приватної власності на причіп КРЕОН 2Б-2500 та стягує з неї на користь відповідача 15000 гривень грошової компенсації вартості майна. Щодо поділу квартири [ADDRESS] та зернозбирального комбайну JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сторони згоди не дійшли. Дані речі є неподільними, при цьому згоди на отримання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно сторони в судовому засіданні не висловили та жодна із сторін не вносила на депозитний рахунок суду грошової суми, навпаки [PERSON] просила виділити квартиру в цілому їй, а комбайн відповідачу, а [PERSON] просив квартиру розділити пополам по Ѕ частині кожному, а комбайн залишити позивачці. З огляду на це, суд вважає за необхідне дане майно залишити у спільній частковій власності сторін, виділивши [PERSON] та [PERSON] їх ідеальні частки без реального поділу майна, тобто по Ѕ частині кожному. Щодо позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя та розподілу між сторонами із виділенням у власність відповідачу зернозбирального комбайну JOHN DEERE 9640, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зернозбирального комбайну JOHN DEERE 9560, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та трактору колісного МТЗ-82, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , які було придбано сторонами в шлюбі, то суд в їх задоволенні відмовляє, так як на час розірвання шлюбу (24.03.2021 року) вказаних транспортних засобів у користуванні (власності) сторін не було, вони були зняті з обліку 21.01.2021 року ще за час їх шлюбу, а доказів того, що від їх відчуження відповідач отримав грошові кошти, які використав не в інтересах сім`ї, а на власний розсуд, позивачем суду не надано. Згідно позиції Верховного суду, висловленої у постанові від 25.05.2020 року у справі № 347/955/16, що стосується рухомого майна, яке відчужується одним із подружжя у період зареєстрованого шлюбу, або період, коли сторони проживали разом та вели спільне господарство, то кошти отриманні продавцем (одним із подружжя) від продажу такого ТЗ, вважаються такими, що витрачені в інтересах сім`ї, якщо доводи протилежного не підтверджено. Твердження представника позивача адвоката Макопіненко С.М. про те, що зняття з обліку транспортних засобів відповідачем не означає, що у нього немає на них права власності, суд до уваги не бере з огляду на таке. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації, а отже зняття його з реєстраційного обліку є моментом припинення права власності на нього. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивачка понесла судові витрати у вигляді витрат на оплату судового збору в сумі 4505 гривень (квитанція № 10 від 04.03.2021 року - а.с.1), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - в сумі 2252,50 гривень. Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. В судовому засіданні представник позивача адвокат Макопіненко С.М. заявила клопотання про зняття арешту та зоборони відчуження з майна, накладених ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 24.03.2021 року, сторони заперечень стосовно заявленого клопотання не висловили, а тому суд знімає арешт та заборону відчуження з квартири [ADDRESS] , зернозбирального комбайну JOHN DEERE 9640 I, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та загального причепу КРЕОН 2Б-2500, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] .

Outcome: partial