Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2012 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Також, вказаним вище рішенням суду було стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, постійно ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Доходів позивачки не вистачає для утримання сина та забезпечення його найнеобхіднішим, тому виникла потреба у збільшення відрахувань аліментів з відповідача. Вона з сином проживає окремо від відповідача, який ніякої участі у забезпеченні умов проживання не бере, не спілкується з дитиною з моменту її народження по сьогоднішній день. Її колишній чоловік не виконує батьківських обов'язків щодо свого сина, не виховує і не утримує його, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним харчуванням, не знає і не хоче знати про його життя та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. А тому позивачка звернулася до суду та просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця м. Сміла Черкаської області, на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], який народився [INFO]. До початку судового розгляду справи представник позивачки - [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів просив залишити її без розгляду. У судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримала та просила їх задовольнити: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, суду пояснила, що позивачка з сином проживають окремо від відповідача, який ніякої участі у забезпеченні умов їх проживання не бере, не спілкується з дитиною, з моменту її народження по сьогоднішній день, не виконує батьківських обов'язків щодо свого сина, не виховує і не утримує його, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, тож сина позивачка утримує та виховує сама. Відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, не знає і не хоче знати про його життя та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, нічого не знає про розвиток [PERSON] його улюблені іграшки, вподобання, не знає на яку хворобу хворів його син, коли та скільки разів. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в дитячому дошкільному закладі. Зазначені фактори, як кожен, окремо так і в сукупності, розцінюється як ухилення від виховання дитини, нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], який народився [INFO]. Представник третьої особи - Молчанович Н.О. в судовому засіданні пояснила, що до органу опіки та піклування звернулася позивачка з заявою про вирішення питання про позбавлення батьківських прав батька її малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO]. На засідання опікунської ради батько дитини не з'явився, надав заяву про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав без його участі. За результатами розгляду наданих заявницею матеріалів, члени комісії, одноголосно, зробили висновок про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON]. Прокурор м. Черкаси підтримав позовні вимоги та просив заяву задовольнити. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, враховуючи письмову заяву відповідача щодо визнання позовних вимог, думку прокурора, дослідивши докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що 21.11.2012 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від даного шлюбу мають сторони малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки та проживає разом із нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом достеменно встановлено, що [PERSON] ухиляється від виховання сина, не надає жодної матеріальної підтримки, не піклується про нього, не цікавиться дитиною, не виявляє бажання спілкуватися з нею. Відповідач не проявляє уваги чи батьківської турботи по відношенню до своєї дитини, не знає і не хоче знати про його життя та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, нічого не знає про розвиток [PERSON] його улюблені іграшки, вподобання, не знає на яку хворобу хворів його син, коли та скільки разів. Інтереси сина повністю ігноруються. Таким чином, дитина знаходиться без будь-якого батьківського піклування з боку відповідача. На підтвердження цього відповідач скерував заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] згоден і не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 04.12.2014р. № 375/30-03-03 [PERSON] тривалий час діє всупереч інтересам малолітнього сина, оскільки позбавив його права на належне батьківське виховання та утримання, орган опіки та піклування, захищаючи права та інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач - [PERSON] своїх батьківських обов'язків, зокрема, обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягає до задоволення. Також до стягнення з відповідача, в силу вимог ст.88 ЦПК України, підлягають судові витрати по оплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі ст.ст. 3, 110, 112, 164, 180 СК України,

Outcome: approved