Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за законом. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її бабусі [PERSON], померлої [INFO] року залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] [INFO] року померла [PERSON] склала заповіт, яким заповіла даний житловий будинок з надвірними будівлями чоловікові [PERSON], синові [PERSON] та онуці [PERSON] в рівних частинам кожному. Чоловік померлої [PERSON] відмовився від належної частки спадщини на користь сина померлої [PERSON]. Син померлої, а батько позивачки [PERSON] помер [INFO] року. На даний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, в зв'язку з чим нотаріус не має змоги видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку, за законом на 1/3 частку житлового будинку та 1/3 частку, що належить за законом рідному дядькові позивачки [PERSON], який відмовляється від неї на користь позивачки. В попереднє судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] року. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 05 лютого 1993 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 10). [PERSON] народився [INFO] року, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 01 жовтня 1957 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 00010343551 від 10 квітня 2012 року та актового запису про народження № 51 від 08 грудня 1360 року [PERSON] народився [INFO] року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11, 12). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 лютого 2007 року (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 червня 2008 року (а.с. 8). У довідці, виданою Колодязненською сільською радою Дворічанського району Харківської області № 02-29/344 від 11 травня 2016 року зазначається те, що згідно записів погосподарських книг Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 18 лютого 1997 року № 13 «Про найменування вулиць та нумерацію жилих будинків» головою домогосподарства по вул. Центральна (Радянська) буд. 1 с. Колодязне Дворічанського району Харківської області значиться по день смерті [INFO] року [PERSON] (а.с. 21). Після смерті матері [PERSON] звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області для оформлення спадщини, але постановою № 386/02-31 від 08 квітня 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинок з надвірними будівлями, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я померлої (а.с. 17). Після смерті бабусі [PERSON] звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області для оформлення спадщини, але постановою № 386/02-31 від 08 квітня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку та за законом на 1/3 частку житлового будинок з надвірними будівлями, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я померлої (а.с. 18). Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка скористалася зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 387/02-31 від 08 травня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі та батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я померлої. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного бабусі позивачки, що дало б можливість їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування. Відповідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, а відповідачі не заперечували проти задоволення позовних вимог, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved