Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що її рідна сестра [PERSON] була одружена з відповідачем, від їхнього шлюбу народилось двоє дітей - неповнолітні [PERSON] та [PERSON]. [INFO]., під час пологів, коли народжувала доньку [PERSON], її сестра померла. [PERSON] народилась хворою дитиною, її діагноз - церебральний параліч. Після смерті сестри вона забрала дівчинку до себе, оскільки дитина потребувала постійного стороннього догляду, у зв'язку із чим вона з 01.04.2014р. до 01.08.2015р. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. На [PERSON] вона отримує державну соціальну допомогу, як для дітей - інвалідів до 18 років в розмірі 949грн., особисто займається процесом лікування дитини, відвідує з дитиною спеціалізовані установи, які лікують дітей з церебральним паралічем. Також позивачка зазначила, що дитина знаходиться на її утриманні, вона виконую усі дії з виховання [PERSON], піклується про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток. Відповідач з донькою не спілкується та не цікавиться її життям, він має можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї неповнолітньої дитини, але не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається її лікуванням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків. За таких підстав просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки, на підставі п.2 ч.І ст.164 СК України, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Також просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 200 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Петровська В.М (договір про надання правової допомоги № 20/01 від 20.01.2016р.) - підтримали заявлені позовні вимоги, крім того, позивачка пояснила, що коли вирішувалося питання де буде проживати дівчинка, то відповідач написав згоду щоб дитина була з нею, він передав їй всі платіжні карточки, на які перераховувалася державна допомога на дитину, також давав їй 3000 грн. на ін'єкції, коли треба було їхати до Києва, але з дитиною він взагалі не спілкується, не бачиться з нею, на її прохання подивитись на дитину він відмовляється, за ці два роки що дитина знаходиться з нею він навіть жодного разу не заходив до них в квартиру, також відповідач пропонував їй віддати дитину до будинку інвалідів, оскільки він не готовий займатися хворою дитиною. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що дитина потребує постійної медичної допомоги, огляду спеціалістів, дитині краще у позивачки, яка має медичну освіту, після народження дівчинки вона 4 місяці була з нею по лікарнях, вже два роки доглядає її, за що він їй вдячний, після смерті дружини старший син проживає з ним, також зазначив, що не може бачити доньку, не має змоги займатися її лікуванням. Крім того, зазначив, що має на утриманні двоє дітей - добровільно сплачує кошти на утримання дитини від першого шлюбу, а також з ним залишився проживати старший син. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Стребіж С.О. (договір про надання правової допомоги від 29.02.2016р.) - також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - [PERSON] (довіреність № 01-7223/40 від 25.12.2015р.) - в судовому засіданні підтримала заявлений позов, вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він не займається і не має наміру займатися дитиною, тому в інтересах дитини буде краще коли рідна тітка, яка фактично вже доглядає дитину тривалий час, буде її опікуном. Просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що після того як померла матір дівчинки, позивачка повністю взяла на себе догляд за дитиною, яка постійно разом із нею проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки, вони спілкуються вже тривалий час, також пояснила, що дівчинка від народження постійно проживає з позивачкою, вона часто супроводжує її з дитиною до лікарні, батька дитини бачила тільки до 9 днів після смерті дружини, знає що він колись допомагав грошима коли позивачка була в лікарні з дитиною. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], видане Відділом ДРАЦС по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського МРУЮ 21.02.2014р.). Матір дитини - [PERSON] - померла [INFO] року (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER], видане Відділом ДРАЦС по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського МРУЮ 21.02.2014р.). Після смерті матері дитина - [PERSON] - постійно знаходиться з позивачкою - [PERSON], яка є рідною сестрою матері дитини, фактично опікується дитиною, повністю займається її доглядом та лікуванням, проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини - відповідач [PERSON] - усунувся від догляду за дитиною, не відвідує дитину, не цікавиться нею, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських прав, не має наміру змінювати своє ставлення до дитини. Ці обставини ніким не оспорюються та підтверджені в судовому засідання поясненнями відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], довідкою КУ БМР «Бердянське територіальне медичне об'єднання» № 309 від 10.06.2015р., актом обстеження від 20.01.2016р., свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], а також свідоцтвами про укладення ними шлюбів, актами обстеження умов проживання [PERSON] від 18.03.2016р. та [PERSON] від 18.03.2016р.. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок №01-1999/48 від 01.04.2016р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] оскільки він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, без поважних причин з народження не опікується дитиною, не займається її вихованням, лікуванням та реабілітацією. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працездатний, частково надавав матеріальну допомогу, але не регулярно, має на утриманні ще двох дітей - сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним, та доньку [PERSON], на утримання якої надає грошову допомогу. За таких підстав суд вважає обґрунтованими позовні вимоги і в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved