overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 01.10.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття один до одного, неодноразові сварки. Шлюбні відносини припинились понад три роки, проживають окремо. За час припинення шлюбних відносин позивач неодноразово просила відповідача задуматись, змінитись щоб зберегти шлюб, однак відповідач не зробив жодної спроби для примирення. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилась, її представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач повторно не зявився в судове засідання, належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, шлюб існує тільки формально, подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 04.07.2014 року вона та відповідач по справі уклали між собою шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №27. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання в шлюбі все частіше між ними вникали непорозуміння, що спричиняли повсякденні сварки, що створювало психологічно нездорову атмосферу в сім'ї, внаслідок чого подальше спільне життя стало суперечити її інтересам та інтересам дитини. У липні 2015 року вона припинила шлюбні стосунки з відповідачем. Примирення вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїх письмових заявах позивач та відповідачка просять кожний розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивача, який скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 11.09.1993 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Новокиївської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище відповідача, а дошлюбне її прізвище - [PERSON]. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. За час сумісного проживання в шлюбі у неї з відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки. Сумісно проживаючи один з одним часто сварилися. У жовтні 2013 року вона припинила з відповідачем шлюбні стосунки. Примирення вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, так як факт її існування носить лише формальний характер. Спір щодо спільного майна відсутній. У своїй письмовій заяві позивачка просить розглянути справу за її відсутності, на розлученні наполягає. Відповідач у своїй письмовій заяві просить розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, що скористалися своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Сторони проживають окремо один від одного, причиною чого явилося відсутність взаєморозуміння між ними. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Шлюб вони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 12.07.2003 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №7. Від шлюбу вони мають спільних дітей, малолітніх синів - Іллю, [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають зі своєю матірю. За час сумісного проживання в шлюбі у неї з відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сімї, збереження якої стало неможливим. З січня 2015 року вона припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. Примирення з відповідачем вважає неможливим, а спроби зберегти сімю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. На теперішній час вона та він проживають окремо один від одного, кожний своїм особистим життям. Відповідно зникла можливість бути їхній сімї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Спільне життя між ними не склалося. Подальше сумісне проживання протирічить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїй письмовій заяві позивачка просить розглянути справу за її відсутності, на розлученні наполягає. Відповідач у своїй письмовій заяві просить розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, що скористалися своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сімю. Сторони проживають окремо один від одного, причиною чого явилося відсутність взаєморозуміння між ними. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Шлюб вони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 12.08.2006 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №44. З відповідачем вони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання в шлюбі у неї з відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній родині, не намагається підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено ще на початку 2013 року, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір щодо вибору місця проживання дитини та розподілу спільного майна немає. У своїй письмовій заяві позивачка просить розглянути справу за її відсутності, на розлученні наполягає. Відповідач у своїй письмовій заяві просить розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, що скористалися своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Сторони проживають окремо один від одного, причиною чого явилося відсутність взаєморозуміння між ними. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Шлюб вони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 14.02.1998 року вона та відповідач по справі уклали між собою шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. За час сумісного проживання в шлюбі у нього з відповідачкою не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сім'ї, збереження якої стало неможливим. З 2005 року вона змушена була переїхати на попереднє місце проживання і з того часу вони проживають окремо один від одного. Вона також вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та моральним засадам суспільства і надавати строк для примирення недоцільно. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїх письмових заявах позивачка та відповідач просять розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивача, який скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 14.02.2004 року він та відповідачка по справі уклали між собою шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. За час сумісного проживання в шлюбі у нього з відповідачкою не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, внаслідок чого виникали конфлікти, суперечки, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сімї, збереження якої стало неможливим. З квітня 2011 року він та відповідачка проживають окремо один від одного. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе, сім'я розпалася остаточно у зв'язку з чим виникла необхідність юридично оформити розірвання шлюбу. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїх письмових заявах позивач та відповідачка просять кожний розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивача, який скористався своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сімю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сімї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 14.07.2012 року вона та відповідач по справі уклали між собою шлюб, який було зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №228. До шлюбу її прізвище було Габрух. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання в шлюбі у неї з відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, внаслідок чого виникали конфлікти, суперечки, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сімї, збереження якої стало неможливим. На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе, сім'я розпалася остаточно у зв'язку з чим виникла необхідність юридично оформити розірвання шлюбу. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїх письмових заявах позивачка та відповідач просять кожний розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти того. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, які подали відповідні письмові заяви згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, та на підставі наявних у справі доказів, вирішити спір по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сімю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сімї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 16.03.2000 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття один до одного. Шлюбні відносини припинились понад два роки. За час припинення шлюбних відносин позивач та відповідач прийшли до висновку, що їх шлюб існує формально і такий потрібно розірвати. Позивач та її представник обставини та вимоги позову підтримали. Позивач пояснила, що спільні відносини з відповідачем припинені вже як два роки. За цей час вони так і не примирилисмь. Відповідач в судовому засіданні проти обставин та вимог позову не заперечував, пояснив, що примирення з позивачем є неможливим. Заслухавши пояснення, обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, шлюб існує тільки формально, подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 16.10.2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалось, чоловік не дбав про створення нормальних сімейних стосунків, порушував подружню вірність, між ними часто виникли розбіжності у поглядах на спільне життя. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Обстеживши матеріали справи та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 17.09.1999 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №42. З відповідачем від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. За час сумісного проживання в шлюбі у неї з відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки. Причиною того, явилась відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвели до взаємного відчуження і остаточного розпаду сім'ї, збереження якої стало неможливим. У 2013 році вона фактично припинила шлюбні відносини з відповідачем, після чого стали проживати окремо один від одного. Примирення з відповідачем вважає неможливим, а спроби зберегти сім'ю недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. Спільне життя між ними не склалося. Спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між ними відсутній. У своїй письмовій заяві позивачка просить розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позов про розірвання шлюбу. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, так як на теперішній час між ними не поділене спільне майно подружжя. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні позивачки, яка скористалася своїм правом відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved