Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 13 червня 2015 року між нею та відповідачкою була досягнута домовленість щодо здійснення в майбутньому купівлі-продажу в розстрочку житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка повідомила, що їй належить зазначений житловий будинок і вона згодна на укладення договору купівлі-продажу будинку з розстроченням платежу. При цьому, вона пообіцяла, що в найближчий час договір буде укладено та нотаріально посвідчено. За їх домовленістю вартість будинку повинна була становити 65 000 грн. На підтвердження своїх намірів, відповідачка передала їй ключі від будинку та дозволила в ньому проживати. Того ж дня вона сплатила відповідачці авансовий платіж за житловий будинок іноземною валютою в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на день звернення до суду - 26 640 гри. На підтвердження отримання грошової суми відповідачкою було складено спільну розписку у присутності свідків. 26 листопада 2015 року відповідачка, підтвердивши свій намір укласти договір купівлі-продажу будинку з розстрочкою платежу, одержала від неї кошти в сумі 5000 грн. в якості часткової оплати за будинок, про що також було складено спільну розписку у присутності свідків. Однак, договір укладено так і не було. В червні 2016 року відповідачка залишила їй письмове повідомлення про те, щоб вона виселилась з будинку.. Згодом, відповідачка почала приводити на огляд будинку нових потенціальних покупців. Так як відповідачка відмовилась укладати договір купівлі-продажу будинку з нею, вона була змушена з двома малолітніми дітьми виселилася з будинку та зажадала від відповідачки повернення авансового платежу, враховуючи діючий курс валют, в загальній сумі - 31 640 грн. Відповідачка відмовила їй, посилаючись на те, що одержувала гроші як завдаток, який не повертається, і в добровільному порядку не бажає повертати отримані грошові кошти. Тому, вона змушена звернутися до суду. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь грошові кошти в сумі 31 640 грн., а також судові витрати в сумі 1102,40 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд задовольнити: Також вона пояснила, що договір купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] укладено не було не з вини відповідачки, а у зв'язку з відсутністю у неї достатньої кількості коштів на купівлю. Між нею та відповідачкою була домовленість про те, що кошти за будинок вона буде сплачувати відповідачці частинами у строк до середини вересня 2015 року. Однак, сплатила вона, як зазначено у позові, відповідачці кошти частково, а проживала в будинку до кінця серпня 2016 року, сплачувала всі необхідні комунальні платежі, після чого вимушена була його залишити. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнає, пояснивши, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], яка склала на її ім'я заповіт. [PERSON] померла, вона в нотаріальній конторі ще не оформила своє право воласності на цей будинок. Договір купівлі-продажу будинку укладено не було з позивачкою у зв'язку з відсутністю у останньоої коштів. Не заперечує того факту, що позивачка давала їй кошти в якості завдатку за будинок в сумі: 1000 доларів США та 5000 грн., які вона витратила на лікування та поховання сина. Не може повернути позивачці ці кошти у зв'язку з їх відсутністю, а також матеріальною відсутністю у неї також можливості. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, копія якого є в справі, належить [PERSON]. [PERSON] 10.12.2011 року склала на ім'я відповідачки-[PERSON] заповітё копія якого є в справі, відповідно до якого, заповіла їй все своє майно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є в справі. Після її смерті відкрилася спадщина відповідно до ст.1220 ЦК України. Відповідачка, як спадкоємець за заповітом відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1222, 1223,1233 ЦК України, у передбаченому ст.1268 -1269 ЦК ЦУкраїни порядку та у передбачені ст.1270 ЦК України строки, прийняла спадщину після ссмерті [PERSON], що підтверджується спадковою справою, копія якої є в справі. До теперішнього часу відповідачка своє право власності на спадкове майно не оформила в нотаріальній конторі належним чином, відповідно до вимог ст.ст.1296, 1997 ЦК України. Таким чином, відповідачка має право на спадкове майно після смерті [PERSON], але, разом з тим, вона не мала та має права розпоряджатися цим майном, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, оскільки у неї відсутній правоустановчій документ на вищевказаний спадковий будинок - свідоцтво про право на спадщину. Отже, відповідачка не мала та не має на даний час передбачених діючим законодавством України повноважень щодо розпорядження, у тому числі, укладення угоди купівлі - продажу, вищевказаного житлового будинку. Разом з тим, 13 червня 2015 року позивачка та відповідачка досягли згоди щодо здійснення купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за 65 000 грн., які позивачка повинна була передавати відповідачці частинами у строк до середини вересня 2015 року, після чого, угода повинна була бути нотаріально посвідчена. 13 червня 2015 року позивачка передала відповідачці кошти в сумі 1000 доларів США, а 26.11.2015 року в сумі 5000 грн., в рахунок купівлі зазначеного будинку, що підтверджується розписками, які є в справі. Цей факт підтверджується та не оспорюється сторонами. Позивачка з дітьми проживала у цьому будинку з ківнця червня 2015 року по кінець серпня 2016 року, що підтверджується та не оспорюється сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка виселилася з будинку, оскільки не мала матеріальної можливості сплатити відповідачці всю обумовлену ними суму за купівлю будинку. Як вбачається з вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст.546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання, а тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. Угода між сторонами про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу не відповідає вимогам ст.ст. 635, 657 ЦК України, згідно з якими попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, якою для договорів купівлі-продажу нерухомого майна є письмова форма та нотаріальне посвідчення. Тобто, сторони порушили вимоги щодо форми правочину та нотаріального посвідчення, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася. Отже, оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані позивачкою - відповідачці грошові суми в розмірі 1000 доларів США та 5000 грн. - є авансом, який підлягає поверненню позивачці у розмірі (1000 доларів США за курсом НБУ станом на - 09.09.2016 року =26640 грн. +5000 грн.) - 31 640 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією, яка є в справі. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд вважає необхідним відмовити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial