Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, яку під час розгляду справи уточнила, в якій просить стягнути на свою користь з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровського виробничого управління ПАТ «ЗАлК» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, 5, ЄДРПОУ 04720228, р/р № [NUMBER] в Світловодському від. № 196/10 АБ «Укргазбанк», МФО 320478) середній заробіток за час затримки за період з 30.08.2019 року по 18.02.2020 року у розмірі 114 613,66 грн. в тому числі податки та обов`язкові платежі, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона з 13.06.2016 року працювала у відповідача та згідно наказу № ЗАлК-19-П018/02а від 04.03.2019 року була звільнена 04.03.2019 року з посади провідного юрисконсульта-адвоката юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Також, наказом № ЗАлК-19-П019/02а від 04.03.2019 року вона була звільнена 04.03.2019 року з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Внаслідок порушення трудових прав, [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку з чим, відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2019 року, було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 39 398,23 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 19 956,22 грн., вихудну допомогу у сумі 49 567,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2019 року по 29.08.2019 року у розмірі 97 522,37 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до індексу інфляції за грудень 2018 року по червень 2019 року у розмірі 1 957,17 грн., а всього 208 401,19 грн. На виконання рішення суду 26.09.2019 року відповідач частково перерахував суму заборгованості визначену у рішенні суду від 22.07.2019 року по справі № 333/2017/19, а саме: заборгованість з заробітної плати у розмірі 37 598 грн. 23 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 19 956,22 грн., вихідну допомогу у сумі 49 567,20 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2019 року було задоволено заяву представника відповідача про виправлення описки в судовому рішенні по справі № 335/2017/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати. Відповідно до зазначеної ухвали, судом виправлені арифметичні помилки в рішенні суду та абз. 14, 16 мотивувальної частини та абз. 2 резолютивної частини викладені в новій редакції. Таким чином, враховуючи рішення суду по справі № 333/2017/2019 від 24.09.2019 року та ухвалу суду по справі від 19.12.2020 року, станом на 18.02.2019 року за відповідачем рахується сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 400,00 грн. Враховуючи той факт, що відповідач продовжує умисне порушення законних прав [PERSON] , не виконує рішення суду в частині проведення розрахунку із заробітної плати, а саме залишку заборгованості із заробітної плати визначеної судом, що становить 400,00 грн., позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь середній заробіток за весь час затримки за період з 30.08.2019 року по 18.02.2020 року, за 119 робочих днів у розмірі 114 613,66 грн., із розрахунку 963,14 грн. середньоденна заробітна плата *119 робочих днів. Ухвалою суду від 27.12.2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Сторони, будучи належним чином викликаними, у судове засідання не з`явилися. 19.02.2020 року позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. 18.02.2020 року від відповідача, в особі члена дирекції, в.о. генерального директора Акціонерного товариства «ЗАлК» Кізілова С.А. надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність уповноваженого представника Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Також до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вирішення справи залишає на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За викладеного суд ухвалює провести судове засідання без участі сторін, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 211 ЦПК України та не здійснювати у відповідності до положень частини першої статті 247 цього Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем на посадах: провідного юрисконсульта-адвоката юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та провідного юрисконсульта юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора. Відповідно до наказу № ЗАлК-19-П018/02а від 04.03.2019 року [PERSON] звільнена 04.03.2019 року з посади провідного юрисконсульта-адвоката юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Наказом № ЗАлК-19-П019/02а від 04.03.2019 року позивач була звільнена 04.03.2019 року з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу підрозділу підпорядкування генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2019 року, ухваленого у справі № 333/2017/19, що набрало законної сили, стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 39 398,23 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 19 956,22 грн., вихудну допомогу у сумі 49 567,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2019 року по 29.08.2019 року у розмірі 97 522,37 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до індексу інфляції за грудень 2018 року по червень 2019 року у розмірі 1 957,17 грн., а всього 208 401,19 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3 126,00 грн. Вищевказаним судовим рішенням було встановлено заборгованість з виплати позивачеві заробітної плати та інших належних їй сум, а тому такі обставини згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах цієї цивільної справи. Крім того, вказаним рішенням суду був встановлений розмір середньоденного доходу позивача, що становить 963,14 грн. При цьому, як вбачається з наданих суду платіжних доручень, стягнута судом сума коштів за вищезазначеним рішенням суду була частково виплачена відповідачем на користь [PERSON] - 26.09.2019 року, а саме заборгованість з заробітної плати у розмірі 37 598 грн. 23 коп., компенсація за невикористану відпустку у розмірі 19 956,22 грн., та вихідна допомога у сумі 49 567,20 грн. Згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2019 року, вбачається що за заявою представника відповідача в судовому рішенні по справі № 335/2017/19 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати, виправлені арифметичні помилки та відповідно абз. 14, 16 мотивувальної частини та абз. 2 резолютивної частини викладені в новій редакції. Таким чином, враховуючи рішення суду по справі № 333/2017/2019 від 24.09.2019 року та ухвалу суду по справі від 19.12.2020 року, встановлено, що станом на 18.02.2019 року за відповідачем рахується сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] у розмірі 400,00 грн., що не заперечується сторонами. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Також, згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. При цьому середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилалась на заборгованості із заробітної плати визначеної судом, що становить 400,00 грн., а відтак відповідач зобов`язаний сплатити на її користь середній заробіток за весь час затримки за період з 30.08.2019 року по 18.02.2020 року, що становить 119 робочих днів у розмірі 114 613,66 грн., із розрахунку 963,14 грн. середньоденна заробітна плата *119 робочих днів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд вважає, що розрахунок позивача суми відшкодування середнього заробітку, зроблений вірно і сумніву не викликає, а тому є обґрунтованими вимоги [PERSON] про виплату на її користь середнього заробітку за період з 30.08.2019 року по 18.02.2019 року. Також судом приймається до уваги, що пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно п. 3 Розділу ІІІ Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Відповідно до приписів ст. 163.1.1. Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Вимоги позивача про стягнення заявленої суми з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий комбінат», в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровського виробничого управління ПАТ «ЗАлК» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, 5, ЄДРПОУ 04720228, р/р № [NUMBER] в Світловодському від. № 196/10 АБ «Укргазбанк», МФО 320478), задоволенню не підлягають, оскільки позивач перебувала в трудових відносинах безпосередньо з Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Отже, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] частково. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн. На підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю України та

Outcome: partial