Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями № 14, по вул. Керченській в м. Кіровограді. В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.07.2005 року їй належить житловий будинок з господарськими будівлями № 14 по вул. Керченській в м. Кіровограді. Відповідач по справі її троюрідна сестра, яка була зареєстрована в в будинку у 2006 році. В січні 2007 року вона виїхала з м. Кіровограда в Росію де проживає і в теперішній час, але з реєстрації місця проживання вона не знялася. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.01.2016 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Управління Державної служби в Кіровоградській області (а.с.30). В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 321, 391 ЦК України. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» № 6 (3236) від 11 лютого 2016 року, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з розстроченням платежу від 26.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 2418 [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою м. Кіровоград, вул. Керченська № 14 /а.с. 4-5/. Відповідно до акту від 15 лютого 2016 року, підписаних мешканцями [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчено головою квартального комітету № 29 Кіровського району [PERSON], [PERSON] чи будь-які інші особи в будинку № 14 по вул.. Керченській не проживають. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком по вул. Керченській № 14, м. Кіровоград.

Outcome: approved