Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на майно. Свої вимоги мотивує тим, що 28.10.2000 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.06.2012 року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу була придбана двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, 8/37, кошти на придбання якої були надані батьками позивачки, що підтверджується розпискою від 21.04.2008 року. В звязку з перебуванням [PERSON] на той час у лікарні, дана квартира була оформлена на відповідача. Зазначає, що хоч право власності на квартиру і було зареєстроване на імя [PERSON], однак, оскільки, вона придбана за кошти її батьків даних для неї, спірна квартира є її особистою приватною власністю. За викладених обставин позивач просила визнати квартиру [ADDRESS] її особистою приватною власністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення та визнав, що квартира придбана за кошти, які надали батьки позивачки для неї. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків зареєстрований шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.06.2012 року шлюб між сторонами розірвано. 21.04.2008 року матірю позивача [PERSON] надано [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 грн. для купівлі квартири в м. Вінниці для проживання її та її сина [PERSON], що підтверджується розпискою від 21.04.2008 року. 23.06.2008 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3629 та зареєстрованим 02.07.2008 року КП «ВООБТІ» у реєстровій книзі № 195 за реєстровим № 832/13087, придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку оформлене на [PERSON] Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині щодо права особистої приватної власності подружжя, здійснення останнім цього права. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічну за змістом норму містить ч. 3 ст. 368 ЦК України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю, зокрема дружини, є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Згідно п. 23 цієї ж Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства,\~з'ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], спір щодо якої розглядається судом, була придбана в період шлюбу, але за кошти, надані особисто [PERSON] її матірю, що не заперечується сторонами. Тому, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про можливість визнання спірної квартири особистою приватною власністю позивача. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суд України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, та таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, про що сторони вказали в судовому засіданні, іншого судом не встановлено, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 3654,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved