Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.01.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 116. В шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки біля 2-х років тому відповідач без будь - яких пояснень пішов із сім'ї; з того часу сторони по справі припинили подружні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, у кожного з них своє особисте життя, вони взагалі не спілкуються. Позивач дійшла до твердого висновку, що шлюб існує лише формально, а тому звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що у відповідача [PERSON] під час перебування в шлюбі з відповідачем постійно виникали непорозуміння з приводу місця проживання подружжя, в зв'язку з чим і фактично їх сім'я розпалася. Відповідач не визнає вимог в частині стягнення з нього судових витрат з огляду на те, що він сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини, а також надає матеріальну допомогу дитині в добровільному порядку, отримує невелику заробітну плату, а тому не має можливості оплатити судові витрати позивача за розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки у подружжя не склалось сімейне життя, непорозуміння між ними є тривалими, а не тимчасовими, на примирення сторони не погоджуються. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить інтересам кожного з них. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, позивачем [PERSON] було понесено судові витрати, зокрема, у зв'язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1, 7). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо неможливості сплати останнім судових витрат за відсутності коштів, оскільки дана обставина не має правового значення для вирішення справи та застосування норм ЦПК України. За даних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 901 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved