Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні майном, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом примусового виселенняз квартири відповідача [PERSON] Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником вищевказаної квартири. Відповідач в квартирі не зареєстрований, проте фактично проживає та систематично порушує правила співжиття, створює неможливі умови для проживання іншим мешканцям квартири, вчиняє насильство в сім?ї, а добровільно виселитися з квартири відмовляється, чим створює їй перешкоди як власнику квартири в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, пояснивши суду, що не має іншого приміщення для проживання. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15.01.2014 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5-6,7). В даній квартирі зареєстрована сама позивач, її син [PERSON] та внук [PERSON] (копія довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 1048 від 20.04.2018 року - а.с. 8). Крім того, із пояснень сторін вбачається, що в квартирі без реєстрації проживає син позивача [PERSON], який систематично порушує правила співжиття, створює неможливі умови для проживання іншим мешканцям квартири, вчиняє насильство в сім?ї, що підтверджується копіями постанов Тетіївського районного суду Київської області від 08.08.2017 року та від 14.02.2018 року (а.с.9,10). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 116 ЖК Української РСР, відповідно якої члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не зареєстрований, проте фактично проживає та систематично порушує правила співжиття, створює неможливі умови для проживання іншим мешканцям квартири, вчиняє насильство в сім?ї і добровільно виселитися з квартири відмовляється, чим створює позивачу перешкоди як власнику квартири в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Outcome: approved