overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11. 09. 2013 року. В квартирі значиться зареєстрованим її брат [PERSON], але близько 9 років тому він виїхав до Росії і з тих пір в будинку не з»являвся, жодних витрат на житло не несе, фактичне місце його перебування їй не відоме, жодних домовленостей щодо користування жилим приміщенням між ними не укладалося. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов і пояснила, що квартира належала її батькам, і там був прописаний відповідач. Після смерті батьків вона переоформила квартиру на себе. Брат залишився прописаним, але вона знає, що у м. Москві він купив собі квартиру, де постійно мешкає, в будинок не приїздить, речей своїх не тримає, ніяких контактів з нею не підтримує. Останній раз приїздив на похорон матері у 2005 році. Відповідач [PERSON] вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений, заперечень проти позову не надав, про причини неявки не сповістив, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу заочно. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що їм як сусідам відомо, що [PERSON] більше 10 років мешкає в Росії, в м. Бердянськ не приїздить. Вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11. 09. 2013 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-370 [PERSON] на праві власності належить 1/10 частина домоволодіння [ADDRESS]. Як вбачається з копії домової книги у 2004 році в житловому будинку був зареєстрований [PERSON]. Позивачка зазначає, що відповідач більше 9 років в будинку не мешкає, має інше місце проживання в Росії, інтересу до цього житла не проявляє, оплату за комунальні послуги не надає. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачем відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останнього у квартирі. Відсутність відповідача більше року у квартирі без поважних причин підтвердили в судової засідання також свідки [PERSON] і [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, належній [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що вона є власницею квартири № 32 в будинку № 18 військового містечка 2 в м. Бердянську на підставі свідоцтва про право власності від 12. 08. 2007 року. В квартирі значиться прописаним її колишній чоловік [PERSON], який у теперішній час в квартирі не проживає, постійно мешкає у [PERSON], своїх речей не тримає, за місцем реєстрації не з»являється, грошових коштів на утримання квартири не надає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідач громадян [PERSON], спочатку в м. Бердянськ приїздив часто, а потім залишився на постійному місці помешкання в [PERSON], останній раз приїздив в м. Бердянськ у 2014 року, у червні 2015 року шлюб з ним розірвано. Він знає про те, що вона його виписує і не заперечує проти цього. Відповідач вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву, у якій з позовом згоден і не заперечує, щоб його виписали з квартири № 32 житлового будинку № 18 військового містечка в м. Бердянську, заява завірена нотаріусом м. Москви [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що в квартирі № 32 будинку № 18 жила сім»я [PERSON], а з літа 2014 року мешкає одна [PERSON] Вислухавши позивачку, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно[ADDRESS] в житловому будинку № 18 військового містечка - 2 в м. Бердянську Запорізької області належить на праві власності [PERSON]. Позивачка зазначила, що вона зареєструвала у квартирі свого чоловіка [PERSON], що підтверджено копією довідки ТОВ КК «Коменерго Бердянськ» від 03. 02. 2016 року. Як вказала позивачка [PERSON] з серпня 2014 року припинив мешкати в квартирі, змінив місце свого проживання, виїхав на постійне місце проживання до [PERSON], але з квартири не виписався. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачем відсутня будь яка домовленість щодо строків не проживання останнього у квартирі. Відсутність відповідача більше року, з серпня 2014 року по день звернення до суду і на час розгляду справи у суді у квартирі без поважних причин підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], відповідач у заяві не заперечує проти зняття його з реєстрації у цій квартирі, надав копію паспорту громадянина [PERSON] з реєстрацією за місцем проживання у м. Москва. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, належній [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що вона є співвласницею двокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18. 02. 2016 року. В квартирі значиться прописаним її онук [PERSON], який з 2008 року у квартирі не проживає, своїх речей не тримає, за місцем реєстрації не з»являється, грошових коштів на утримання квартири не надає, наміру повертатись не має. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні представник позивача за договором і свідоцтвом адвокат Парубець Є. О. підтримав позов і пояснив, що відповідач з 2002 року в квартирі не проживає, мешкав зі своїми батьками, потім виїхав на навчання до Росії, і до цього часу не повернувся, зв'язок з ним втрачений більше, ніж 5 років. Відповідач вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] до суду не явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не вказав, тому суд розглядає справу за його відсутності. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона, як сусідка, знає, що спочатку онук [PERSON] мешкав разом з бабусею та своїми батьками у квартирі [ADDRESS], потім батьки разом з [PERSON] мешкали за іншою адресою, а в подальшому [PERSON] у 15 років поїхав навчатись в м. Маріуполь, після чого навчався в Росії, у бабусі не мешкає більше 10 років, ніяких коштів на утримання квартири не надсилає. Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради 18. 02. 2006 року власниками двокімнатної квартири [ADDRESS] Запорізької області являються [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. У вказаній квартирі значиться зареєстрованим [PERSON], онук та син співвласників квартири, що підтверджено довідкою ОСББ «Пролетарський, 232» від 20. 10. 2016 року. Як вказала позивачка [PERSON] з 2008 року припинив мешкати в квартирі, змінив місце свого проживання, виїхав на інше постійне місце проживання, але з квартири не виписався. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачем відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останнього у квартирі. Відсутність відповідача більше року у квартирі підтвердила в судовому засіданні також свідок [PERSON] За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, належній [PERSON] і [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15. 02. 2005 року. В квартирі значиться прописаним її колишній співмешканець [PERSON], який з вересня 2013 року по теперішній час в квартирі не проживає, своїх речей не тримає, за місцем реєстрації не з»являється, грошових коштів на утримання квартири не надає, його фактичне місце знаходження їй не відомо. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. В судовому засіданні позивачка з представником за договором і свідоцтвом адвокатом Амельченко Д. Д. підтримала позов і пояснила, що вона знаходилася у незареєстрованому шлюбі з відповідачем, тому прописала його у квартирі, але у вересні 2013 року він зустрів іншу жінку і проживає разом з нею у іншому місті, виписуватись сам не бажає. Відповідач вдруге до суду не явився, про дату слухання справи сповіщений належним чином, заперечень проти позову не надав, про причини неявки не сповістив, і суд зі згоди позивача на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України розглядає справу заочно. Треті особи до суду не явилися, про день слухання справи сповіщені належним чином, Бердянський МВ УДМС України у Запорізькій області в заяві просить розглядати справу за його відсутності, [PERSON] в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечував. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради 15. 02. 2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. Згідно довідки ОСББ «Тріо» від 11. 11. 2014 року у вказаній квартирі зареєстроване постійне місце проживання позивачки [PERSON], її синів та громадянського чоловіка [PERSON]. Як вказала позивачка, [PERSON] з вересня 2013 року припинив мешкати в квартирі, створив іншу сім»ї, вивіз свої речі, змінив місце свого проживання, інтересу до квартири не проявляє, оплату комунальних послуг не здійснює, але виписуватись не бажає. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Позивачка стверджує, що у них з відповідачем відсутня будь - яка домовленість щодо строків не проживання останнього у квартирі. Відсутність відповідача більше року у квартирі підтверджено актом комісії у складі жителів будинку [ADDRESS], затвердженому головою ОСББ «Тріо». За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що з 05. 08. 2006 року по 2010 рік вона з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду від 04.04. 2012 року. [INFO] в неї народився син [PERSON], і батьком дитини у відділі РАЦС вказали [PERSON], хоча він і не являється його біологічним батьком. Відповідач відмовляється подавати до відділу РАЦС відповідну заяву про виключення його з актового запису про народження дитини як батька, тому вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні підтримала свої вимоги і вказала, що у 2010 році вона припинила з [PERSON] подружні відносини, але шлюб офіційно не розривала, оскільки на той момент в неї не було такої потреби. В подальшому вона зустріла чоловіка, від якого завагітніла і народила дитину. Але оскільки дитина народилася протягом 10 - ти місячного строку після офіційного розірвання шлюбу, то за законом його батьком вказали відповідача, хоча насправді він таким не являється, і у неї до нього немає жодних претензій. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про дату слухання справи сповіщений належним чином, в заяві з позовом згодний, просить розглянути справу за його відсутності. Представник 3-ї особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області до суду не явився, в заяві просить розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з такого. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 04 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] народився [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження вказаний [PERSON]. Згідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Позивачка пояснила, що батьком дитини являється інша особа, оскільки подружні відносини з [PERSON] вона припинила ще у 2010 році, і про це зазначено у рішенні суду про розірвання шлюбу. За правилами ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Враховуючи, що відповідач не заперечує того факту, що [PERSON], народжений [PERSON] [INFO], не є його рідною дитиною, але не бажає подавати відповідну заяву до органу РАЦС про виключення його з актового запису про народження дитини як батька, у суду є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що згідно рішення виконкому Бердянської міської ради від 11. 10. 2016 року № 358 її призначено опікуном малолітнього [PERSON], 18. 11. [INFO], який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] відбуває покарання у місцях позбавлення волі, відомості про батька записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітній [PERSON] проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, вона, як опікун повинна вжити усіх заходів для отримання дитиною державної допомоги, якщо відповідачка не буде сплачувати аліменти, тому вона просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 25 % від усіх видів її доходу щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідачка це її невістка, мати її онука [PERSON], який після того, як його матір направили до увязнення, мешкає разом з нею, вона опікується ним і утримує його. Її син, батько дитини, помер, хоча він не був вписаний в актовий запис про народження як батько. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не явилася, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, про день слухання справи повідомлена належним чином, у заяві проти позову не заперечує. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] 18. 11. [INFO] його матір»ю є [PERSON]. Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справу апеляційного суду Запорізької області від 29. 06. 2016 року мати дитини [PERSON] засуджена до відбуття покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Згідно довідки від 20. 10. 2016 року відбуває покарання у Чернігівській виправній колонії № 44 з 10. 08. 2016 року. Рішенням № 287 від 09. 08. 2016 року виконавчого комітету Бердянської міської ради [PERSON] 18. 11. [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. У актовому запису про народження [PERSON] відомості про батька записані згідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Рішенням № 358 від 11. 10. 2016 року виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено опікуном [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки Чернігівської виправної колонії № 44 [PERSON] працює швачкою та отримує заробітну плату. Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає необхідним стягнути з неї аліменти в розмірі 25 % від заробітку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що згідно розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації № 226 від 24. 06. 2016 року вона призначена опікуном [PERSON], 15. 11. [INFO]. Мати дитини [PERSON] є матір»ю одиначкою, і рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27. 04. 2016 року позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] Дитина перебуває та навчається у КУ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа інтернат І-ІІІ ступенів», перебуває на частковому державному забезпеченні з 01. 09. 2014 року. Під час канікул та у вихідні дні дитина знаходиться у неї, на її утриманні, вона купляє їй речі для навчання, одяг, відповідачка не несе ніяких витрат на неї, тому вона просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не явилася, у заяві просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала, і суд розглядає справу за її відсутності на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] 15. 11. [INFO] його матір»ю є [PERSON]. Як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27. 04. 2016 року [PERSON] мала статус матері одиначки, у шлюбі не перебувала, батько дитини вказаний зі слів матері, позбавлена батьківських прав щодо її сина [PERSON]. Згідно до розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації № 226 від 24. 06. 2016 року про призначення опіки над дитиною, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] 04. 12. [INFO] призначена опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування - [PERSON], 15. 11. [INFO], місце проживання дитини визначено разом з опікуном [PERSON] с. Луначарське (с. Азовське) вул. Зелена, 39 Бердянського району Запорізької області. Факт проживання дитини з позивачкою підтверджено довідкою виконавчого комітету Азовської сільської ради від 08. 12. 2016 року. Згідно довідки КУ «Бердянська загальноосвітня санаторна школа інтернат І-ІІІ ступенів» від 08. 12. 2016 року [PERSON] 15. 11. [INFO] навчається у 3 класі та знаходиться на частковому державному забезпеченні з 01. 09. 2014 року по теперішній час. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитину, суд вважає необхідним стягнути з неї аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що її прабабусі [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 06. 01. 1961 року. Згідно рішенню Бердянського міськрайонного суду від 16. 01. 2013 року [PERSON] була визнана померлою з [INFO], і після цього відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Вона, позивачка, на даний час є єдиною спадкоємицею після смерті прабабусі, і у встановлений законом термін вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 10. 12. 2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю в неї правовстановлюючого документу на будинок. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті прабабці. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради за довіреністю Ю. В. Шаталінська до суду не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності у відповідності до закону. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду від [INFO] [PERSON] оголошена померлою. Відділом ДРАЦЗ Бердянського МРУЮ видано свідоцтво про смерть [PERSON], яка вважається померлою [INFO]. Як вбачається з довідки КП з технічної інвентаризації і копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06. 01. 1961 року за життя [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS]. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно довідки Бердянської державної нотаріальної контори після померлої [PERSON] до нотаріальної контори на підставі ст. 1266 ЦК України 16. 05. 2013 року звернулася правнука померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, мати та онука спадкодавиці [PERSON] померла [INFO], і яка на день звернення до нотаріуса мешкає по [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса від 10. 12. 2013 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу, який необхідно пред'явити нотаріусу для отримання вказаного свідоцтва. Згідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON], законні, обґрунтовані, доведені належними доказами, вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved