Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики в розмірі 333425,88 грн., з розрахунку 261474,30 грн. - основного боргу за договором позики, 65153,25 грн. сума відсотків, 6798,33 грн. - інфляційних втрат, а також судового збору 3334,26 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 березня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, а саме боргову розписку, згідно якої вона передала [PERSON], 10000 дол. США, які останній зобовязався повернути до 01 квітня 2015 року. Факт отримання грошових коштів стверджують розпискою написаною відповідачем. Однак [PERSON] взятий на себе обовязок щодо повернення коштів у строк до 01.04.2015 року не виконав, грошові кошти не повернув, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Новини Закарпаття» № 7 (4622) від 31.01.2017 року, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи із їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2015 року [PERSON] надала [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 10000 ддол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 250000 грн., про що останній власноручно написав розписку, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні. За умовами розписки від 06.03.2015 року [PERSON] зобовязався повернути всю суму та відсотки по сумі за домовленістю сторін в строк до 01 квітня 2015 року. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, грошові кошти до цього часу не повернув. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що у [PERSON] виникла заборгованість перед [PERSON], яка станом на 15.02.2016 року складає 333425,88 грн. з яких : 261474,30 грн. заборгованість за договором позики; 65153,25 грн. відсотки за договором позики; 6798,33 грн. інфляційні втрати. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору та закону. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 261474,30 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 6798,33 грн. також підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. А тому, суд вважає, що з відповідача також слід стягнути проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 65153,25 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 3334,26 грн. судового збору.

Outcome: approved