Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій, згідно змінених позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 320\~622 грн., а також судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що нею в газеті «Маяк» було прочитано оголошення про продаж житлового будинку м. Богодухів за 100\~000грн. в розстрочку, де був указаний мобільний телефон відповідача, який повідомив, що він продає будинок по вул.. Харківській - № 85 м. Богодухів Харківської області за вказану суму. 21 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість, згідно якої за покупку житлового будинку позивач повинна була надати кошти на оформлення відповідачем правових документів для продажу житлового будинку. 21.05.2013 року позивачем було надано відповідачу грошові кошти - 2000 доларів США, а в подальшому передано ще кошти частинами загальним розміром - 11400 доларів США та 10200 грн. При кожному наданні коштів відповідач писав власноручно розписку про отримання коштів. Після надання грошей в травні 2013року відповідач звільнив житловий будинок по вул. Харківській, 85-а м. Богодухів Харківської області, надав позивачу ключі від будинку, де вона стала проживати і з дозволу відповідача зареєструвалася, уклала безстроковий договір найма житлового будинку за №33 від 16 жовтня 2014 року. При проживанні у житловому будинку, в 2013 році за заявою відповідача постачання газу до житлового будинку було відключено та в подальшому підключено за рахунок позивача за 1684 грн.19 коп. Кожного разу коли позивач надавала кошти відповідачу, він обіцяв оформити правові документи і укласти договір купівлі-продажу на житловий будинок, але йшов час, а відповідач не бажав його укладати. З правових документів, які були надані позивачу відповідачем, вона дізналася, що [PERSON] є власником 5/6 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності за №19050037 від 15.03.2014 року, а на 1/6 частину власником є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за №19049870 від 15.03.2014 року. Позивач запропонувала відповідачу оформити договір купівлі-продажу на 5/6 частини житлового будинку, але отримала відмову. Таким чином, своїх зобовязань [PERSON] не виконав, оскільки нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку № 85а по вулиці Харківській в м. Богодухові в подальшому зі мною не уклав, і отримані ним кошти не повертає. За таких обставин, [PERSON] повинен повернути кошти, які в перерахунку на національну валюту дорівнює 320\~622 грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з наведених в позовній заяві підстав. Поривач зазначила, що за усною домовленістю між нею та відповідачем було узгоджено що будинок останній продає за 100\~000 грн. і вона в повній мірі сплатила ці кошти. Підтвердженням того, що саме така сума була заявлена є публікація оголошення в газеті «Маяк» в травні 2013 року, де було вказано що будинок продається за 100000 грн. в розстрочку та вказано номер телефону відповідача, і саме на це оголошення звернула позивач, оскільки у неї не було коштів на сплату повної суми вартості будинку, а в розстрочку вона могла їх виплатити. Про наявність попередніх оголошень про продаж цього будинку позивач не знала. Проте відповідач ухилився від укладення договору, а тому позивач просить стягнути з відповідача сплачені нею кошти, які у перерахунку до курсу НБУ становить 320\~622 грн., а також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 4632,08 грн, які складаються з суми судового збору - 2832,08 грн. та витрат на правову допомогу - 1800 грн. Відповідач та представник відповідача [PERSON] заперечували проти позовних вимог, вважають їх не обґрунтованими. В своїх запереченнях вони посилаються на те, що між позивачем та відповідачем існують договірні правовідносини щодо купівлі-продажу житлового будинку. На реалізацію цих правовідносин сторони досягли в усній формі домовленості і фактично уклали договір щодо купівлі-продажу будинку. Однією з умов досягнутої домовленості для подальшої їх вираження і формалізації в нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку було встановлення розрахунку через сплату позивачем вартості будинку в розстрочку, що підтверджується письмовими розписками, що є авансовими платежами, що не заперечується сторонами. З гідно з розписками загальна сума платежів склала 111\~066,54 грн., що дорівнює 12278,76 доларів США. Таким чином, укладені сторонами розписки є договорами авансових платежів на виконання досягнутої домовленості договору купівлі-продажу, що не суперечить нормам права і за своєю юридичною природою мають договірний характер. Нотаріальне посвідчення договору мало відбутися після повної сплати позивачем суми грошових коштів, що влаштовувало позивача і на укладенні попередніх договорів вона не наполягала. Проте, відсутність нотаріально посвідченого договору не свідчить про протиправність набуття відповідачем спірних грошових коштів. Зобовязання з безпідставного набуття збереження майна виникають за наявності 3 умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Майно не може вважатися набутим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин. У майбутньому певних цільових прав та обовязків. Сторона позивача не оспорює правомірності укладення договору в усній формі, правомірності здійснення правочинів між сторонами у формі авансових платежів. Позивач та її представник у своїх поясненнях підтвердили що передача коштів між сторонами відбулася на законних підставах, що підтверджує правомірність набуття їх відповідачем. У позові відсутня належна конкретизація в чому полягає безпідставність набуття відповідачем грошових коштів. Таким чином, правовідносини сторін регулюються нормами зобовязального права. Позивачем не заявлено вимог про визнання правочину не дійсним або застосування наслідків нікчемності правочину. Таким чином, стороною позивача не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог, а тому відсутні підстави для їх задоволення. Також позивачем не доведено те, що саме з вини відповідача до цього часу не укладено договір, що саме він ухилився від його оформлення. Саме позивач не виконала свої зобовязання, не виплатила в повному обсязі суму коштів. Зі свого боку відповідач передав позивачу правовстановлюючу та технічну документацію на будинок, дозволив ї вселитися в будинок та зареєструватись за його адресою, тобто вчинив реальні дії і наміри для юридичного оформлення договору. Надуманими є твердження позивача що за домовленістю ціна будинку складала 100000 грн. з посиланням на оголошення в газеті, так як судовим розглядом було спростовано що таке оголошення мало місце і ця сума була договірною. Крім того, безпідставним є визначений позивачем розмір суми грошових коштів, оскільки між сторонами мали місце договірні авансові платежі в гривнях і в доларах США, а тому, відповідно до положень ст. 533 ЦК України, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти не день платежу, а тому ця сума становить 111 066,54 грн. Відповідач в судовому засіданні також пояснив, що він має довіреність від своєї сестри, яка є власником 1/6 частини будинку, на оформлення договору купівлі-продажу, а тому він мав намір продати будинок повністю. Крім того, сума, за яку було узгоджено продаж будинку складала 15000 доларів США, а не 100000 грн., як стверджує позивач. Договір не було нотаріально укладено оскільки це повинно було трапитися після повної сплати узгодженої вартості будинку та після оформлення належним чином документів на право власності на будинок, який йому та його сестрі [PERSON] належить в порядку спадкування після смерті їхньої матері. В реєстраційній службі право власності було зареєстровано в грудні 2013 року. Позивач сплатила лише 111\~066,54 грн., відповідно до курсу долара США на момент кожного платежу, та позивач залишилась винною відповідачу та його сестрі 2700 доларів США, з яких 200 доларів борг відповідачу, а 2500доларів борг [PERSON] за 1/6 частину будинку. Відповідач прописав позивача в будинку, який вона мала намір продати, передав їй документи на будинок, але в звязку з тим що позивач не доплатила кошти, договір до цього часу нотаріально не укладений. Відповідач підтвердив що всі розписки про отримання коштів підписані ним власноручно та відповідають дійсним обставинам. Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23.10.2013 року за [PERSON] визнано право власності на 4/6 частини, а також визнано за [PERSON] та за [PERSON] право власності по 1/6 частині за кожним на спадкове майно по вул. Харківській, 85 м. Богодухів Харківської області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок по вул. Харківській, 85 м. Богодухів Харківської області належить на праві спільної часткової власності [PERSON], розмір його частки складає 5/6, а також [PERSON], та розмір її частки складає 1/6. Ці обставини підтверджуються також свідоцтвами про право власності на нерухоме майно. Відповідно до копії довіреності від 20 серпня 2013 року, [PERSON] уповноважує [PERSON] на представляти її інтереси та оформити право власності на її частину спадкового майна за адресою вул. Харківська, 85 м. Богодухів Харківської області. Відповідно до розписок [PERSON] отримав від [PERSON] в присутності свідків кошти на придбання будинку по вул. Харківській, 85 (85-А) м. Богодухів Харківської області в наступних розмірах: 21.05.2013 року 2000 доларів США, 27.07.2013 року 400 доларів США, 20.09.2013 року 2000 доларів, 17.10.2013 року 3000 доларів, 04.11.2013 року 1000 доларів, 29.11.2013 року 1000 доларів, 23.12.2013 року 400 доларів США, 03.02.2014 року 4000 доларів США, 19.03.2014 року 2000 грн., 28.03.2014 року 3000 грн., 03.07.2014 року 900 доларів США, 02.09.2014 року 2500 грн., 26.09.2014 року 2700 грн., 23.10.2014 року 300 доларів США, а всього: 11400 доларів США та 10200 грн. Крім того, згідно розписки від 03.07.2014 року [PERSON] за придбання будинку залишилась винною [PERSON] кошти в розмірі 900 доларів США, та після цього сплатила 300 доларів США та 5200 грн. Суд не може прийняти твердження відповідача про те, що домовленість про продаж між ним та позивачкою, та розписки на придбання будинку, стосувалися лише його частин, оскільки в жодній з розписок не зазначено що він має намір продати лише свою частину будинку, а йде мова про будинок (вцілому). Відповідно до ст. 657 ч.1 ЦК України, д оговір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави (Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Суд не приймає посилання відповідача на правові позиції, викладені в Постанові ВСУ від 24.09.2014 року по справі №6-122цс14, оскільки при вивченні її змісту встановлено, що викладене в ній стосується договірних правовідносин, в той час як матеріалами справи та поясненнями сторін наявність договірних правовідносин не підтверджується, а усна домовленість між сторонами є нікчемною, оскільки вона не передбачена договірними правовідносинами. Крім того, згідно ст. 216 ч1 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Суд не приймає твердження відповідача що позивачем не доведено позовні вимоги, оскільки нею надано оригінали розписок про отримання відповідачем 11400 доларів США та 10200 грн., справжність яких та розмір отриманих коштів не заперечується відповідачем, що відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. В звязку з викладеним, суд приходить до висновку що відповідач набув майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави (ч.1 ст. 1212 ЦК України) та зобовязаний повернути позивачу [PERSON] це майно, алае в добровільному порядку здійснити це відмовляється. Суд на приймає заперечення відповідача та надані ним розрахунки в тій частині, що стягнення повинно бути здійснено по курсу долара на момент отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON], оскільки ст. 533 ЦК України стосується платежів, але не зворотного повернення цих платежів. В звязку з цим суд при стягненні з [PERSON] приймає розрахунок по курсу НБУ на день ухвалення рішення, який становить 27,23 грн. за 1 долар США, та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 320\~622 грн. (11400 доларів США х 27,23грн. = 310422гор. + 10200 грн.=320622 грн.) Крім того, в звязку з задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору (2832,08грн.) та витрат на правову допомогу (1800 грн.).

Outcome: approved