Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору №469/98 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 07 березня 1998 року на Одеській новій біржі дійсним, посилаючись на те, що сторони виконали всі істотні умови договору, на теперішній час позивачці стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, і вона не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний власник, тому звернулася до суду за захистом свого права власності. Сторони у засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява позивача про підтримання позовних вимог і розгляд справи у її відсутності. Відповідач у засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході розгляду справи було встановлено, що 07 березня 1998 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 39,4 кв.м., яка складається із 1-ї кімнати житловою площею 20,6 кв.м, а також: туалету, кухні. Договір купівлі-продажу квартири сторони оформили 07 березня 1998 р на Одеській Новій Біржі за реєстровим №469/98, але нотаріально його не посвідчили. На підставі даного договору за [PERSON] з 23 березня 1998 року було зареєстровано право власності на придбаний обєкт нерухомості у КП «ОМБТІ та РОН» під №253, пр.- стр. 88- р -194. (а.с.4-зворот). Свої зобовязання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач передав у власність [PERSON] вказану квартиру, а остання сплатила за це її вартість та вселилися у житло. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний обєкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на імя позивачка. Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст. 47 ЦК України якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], покупець сплатила продавцю обумовлену суму тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, встановлених цивільним законодавством. Яких-небудь суперечок між позивачем та відповідачем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року. Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на Одеській Новій Біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню.

Outcome: approved