Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 1 вересня 2003 року перебуває у шлюбі з [PERSON]. Мають з відповідачем спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Приблизно з червня 2011 року припинено з відповідачем шлюбні відносини та з того ж часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач припинив надання будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, а особистих коштів відповідача не вистачає для нормального духовного та фізичного розвитку та виховання дитини. Відповідач офіційно не працює, займається підробітками, а тому має нестабільну заробітну плату. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити її позовні вимоги, проте просила суд стягнути з відповідача аліменти в мінімальному розмірі, встановленому законом. Суду пояснила, що в неї інших дітей не має, батьків не утримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що надає допомогу на утримання сина нерегулярно, по можливості, стабільної роботи не має, а тому просив суд стягувати аліменти в мінімальному розмірі. Інших дітей та батьків на утримані не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Дана обставина визнана сторонами, а тому у відповідності до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, той факт, що дитина потребує утримання, а також ту обставину, що відповідач ніде офіційно не працює, а тому має нерегулярний, мінливий дохід. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з цим позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial