Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності даного рішення і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з 31.05.2013 вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. З лютого 2016 року по теперішній час, вони проживають окремо та не ведуть спільний побут. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.04.2016 шлюб між ними розірвано. 29.01.2018 Зміївським районним судом Харківської області було видано судовий наказ про стягування з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 746 грн 00 к. щомісячно, починаючи з дня подання заяви 18.01.2018 і до досягнення нею повноліття. На даний час неповнолітня дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшилися потреби в утриманні та розвитку дитини. Відповідач в змозі надавати дочці матеріальну допомогу, оскільки він не є інвалідом, працевлаштований та отримує постійний дохід, проте місце роботи відповідача їй не відоме. На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2019 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 28.03.2019. 28.03.2019 за клопотанням позивача відкладено судовий розгляд. 10.05.2019 позивач [PERSON] під час розгляду справи підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснила, що після видачі судом наказу про стягування аліментів з відповідача змінився її сімейний стан. Раніше у вихованні та утриманні дитини їй допомагала мати, яка померла. Після смерті матері їй стало значно складніше утримувати дитину. Крім того, цього року дитині йти до школи, що потребує значних витрат для придбання шкільних речей. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги не визнав з тих підстав, що не має постійної роботи, а має нерегулярні доходи. При цьому, він не ухилявся від надання позивачці коштів, необхідних для задоволення потреб дитини, у розмірі значно більшому, ніж встановлений судовим наказом. Просив у позові відмовити. Водночас, відповідач не заперечував повідомлених позивачкою обставин щодо необхідності витрат на збори дитини до школи, а також щодо смерті матері позивача. Вислухавши позивача, та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно копій свідоцтва про народження серії І-ВЛ F 330301, свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ F 203146, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11.04.2016 вбачається, що сторони, перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а. с. 7-9). Судовим наказом Зміївського районного суду Харківської області від 29.01.2018 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 746 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви 18.01.2018 до досягнення нею повноліття (а. с. 12-13). З копії паспорта серія МТ F 286579, довідки Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області F 433 від 26.02.2019 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], має склад сім'ї - дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 14). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3- 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України врегульовано визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем [PERSON] повідомлені обставини, які не заперечувалися відповідачем, щодо зміни її матеріального та сімейного стану, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Наявність підстав для збільшення розміру аліментів вбачається і з пояснень відповідача [PERSON], який у судовому засіданні стверджував, що фактично надавав кошти на утримання дитини у значно більшому розмірі, ніж стягнуто за судовим наказом. За змістом статей 182, 183 Сімейного кодексу України, загальним правилом є визначення аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів. А визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за заявою одержувача аліментів. Отже, вимога позивача про стягування аліментів у розмірі частки від заробітку відповідача відповідає положенням статей 182, 183 Сімейного кодексу України. Розмір частки заробітку відповідача, який вимагається до стягнення в якості аліментів, відповідає вимогам ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, якою передбачено право того із батьків, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За таких обставин позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У новому розмірі аліменти стягуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь державного бюджету в розмірі 768 грн 40 к.

Outcome: approved