Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №126, мотивуючи тим, що між ними немає взаєморозуміння та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дочки у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На задоволенні позовних вимог наполягала на підставі доводів, викладених у позовній заяві. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав, позовні вимоги та обставини позову в частині стягнення аліментів на утримання дочки визнав частково, та пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але не в тому розмірі у якому просить позивачка, а в сумі 385 грн. щомісячно, у звязку з його матеріальним становищем, станом здоровя, а також зважаючи на те, що на його утриманні знаходиться мати, яка є пенсіонеркою. Вислухавши позивачку,відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №126 шлюбі, з 15.05.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Як вбачається з свідоцтва про народження, від шлюбу вони мають дочку [PERSON], 12.05.2008 року. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, з тих підстав,що між ними немає взаєморозуміння. Відповідач зазначив, що спору щодо проживання дитини разом із матірю, між сторонами не виникало. Спору щодо розподілу спільного майна не має. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». \~ Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Задовольняючи позов частково, суд враховує матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, та інші обставини, що мають значення у справі. Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто домовленості про розмір аліментних виплат, суд відповідно до ст. 184 СК України, стягує з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини, дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн., щомісячно. Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти \~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial