Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити його батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народилась спільна дитина - [PERSON]. Приблизно через місяць після народження доньки [PERSON] покинув сім'ю і сторони з того часу більше не бачились. 13.10.2015р. рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням того ж суду з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки, по яким утворився великий борг. [PERSON] вказує на те, що вона та донька проживають разом з її батьками, які допомагають їй матеріально. [PERSON] з часу народження доньки не приймає участі у її вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги не надає. Донька не бачила свого батька жодного разу, незважаючи на те, що він знає про місце проживання колишньої дружини та доньки. Таким чином, [PERSON] вказує на порушення відповідачем прав дитини, визначених Конституцією України та Сімейним Кодексом України, тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської радинадав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, про що свідчить зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які міститься в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 81 газети «Слобідський край» від 12 жовтня 2017 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 20.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER], видане Відділом ДРАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ (а.с. 5), який було розірвано заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.10.2015 року (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] (а.с. 7). На даний час позивачка проживає разом зі своєю донькою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 21.03.2017 року № 1213 (а.с. 9). Розрахунок заборгованості по аліментам та довідка про неотримання аліментів, що містяться в матеріалах справи, свідчать про те, що [PERSON] аліменти не сплачує, в результаті чого виникла заборгованість станом на 01.01.2017 року в розмірі 15962,97 грн. (а.с. 8). Відповідно до характеристики сім'ї [PERSON], наданої Харківським НВК № 112, який відвідує дитина [PERSON], до дитячого садка її приводить мати або бабуся, батьківські збори відвідує мати. За час відвідування дитиною дитячого садка батько [PERSON] - [PERSON]- не відвідував дошкільний підрозділ, свята та ранки, які проводяться у дитячому садку, не цікавиться вихованням дитини. Вихователь групи з батьком дитини не знайома і ніколи не спілкувалась (а.с. 10). Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надано висновок № 551 від 29.09.2017р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, не цікавиться станом її здоров'я (а.с. 55-56). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він допускає свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов'язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на них для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved