overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований 21 грудня 2016 року Глушковецькою сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис №1, розірвати. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , спільне життя не склалося, спільного господарства не ведуть, подружні відносини припинили, а тому позивач вважає збереження шлюбу неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала, що проживають з відповідачем окремо більше 6-ти місяців, просила позов задовольнити та не надавати строку для примирення. Відповідач позов визнав в повному обсязі та просив не надавати строку для примирення. Заслухавши сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 21 грудня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.12.2016 року. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.03.2016 року. Однак спільне життя не склалося, крім того, сторони проживають окремо та припинили подружні відносини. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. А тому суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14.07.2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. За таких обставин, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст.104,105,110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований 25 серпня 2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1755, розірвати. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем дітей не має, спільне життя не склалося, з 2018 року вони припинили подружні відносини та проживають окремо, а тому позивач вважає збереження шлюбу неможливим та просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву, в якій позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглянути у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ За таких обставин, суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 25 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 серпня 2016 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя не склалося, крім того, сторони проживають окремо та припинили подружні відносини. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. А тому суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.104,105,110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] В»ячеславовича про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем 31 жовтня 1997 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 941. Від сумісного проживання з відповідачем мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що сімейні відносини з відповідачем припинилися в звязку з різними поглядами на сімейне життя, разом не проживають з червня 2015 року. Вважає, що подальше збереження сімї неможливе і тому шлюб необхідно розірвати. Майна, яке підлягає розподілу у них не має. Просила суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, проте від неї до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за їївідсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлений в установленому законом порядку. Позивачка дала згоду на винесення заочного рішення по справі, тому суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 941. Від сумісного проживання сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-АМ № 055359, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 356 та [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії 1-НО № 061119, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 101. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам сторін та інтересам малолітніх дітей, так як сімейні відносини сторони не підтримують і не бажають того, на примирення не згодні, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Георгієвича про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.10.1975 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Мукачівському міськвідділі ЗАГС Закарпатської області, за актовим записом № 477. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Шлюб бажає розірвати, оскільки сімейне життя не склалося, у них різні погляди на життя, в звязку з чим часто виникали непорозуміння, які переходили в сварки. На даний час шлюб носить тільки формальний характер, оскільки вони вже більше 20 років проживають окремо один від одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що в звязку із виїздом за межі Закарпатської області на тривалий час, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 11 жовтня 1975 року Мукачівським міськвідділом ЗАГС Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що зроблений запис № 477. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, часто виникають непорозуміння та сварки. Не проживають разом вже протягом тривалого часу, а саме більше 20 років, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст. 110 СК України). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке переконання до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~\~іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище «Решко», оскільки про це вона просить в позові. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON].Г. про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в звязку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку, щомісячно до закінчення навчання. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Син досяг повноліття, але продовжує навчання, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову (а.с.14). Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю(а.с.11). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій позов [PERSON] підтримав повністю, просив справу розглянути в його відсутність (а.с. 15). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Син досяг повноліття, але продовжує навчання, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно довідки № 349-05 від 11.09.2015 року [PERSON] навчається в Полтавському Національному технічному університеті на денному відділенні, термін навчання до 01.02.2016 року (а.с.4). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій, або у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги також можливість надання утримання другим із батьків. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, з врахуванням майнового стану відповідача, суд вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина має бути визначений в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку щомісячно, що цілком, з врахуванням обовязку другим з батьків по його утриманню буде цілком достатнім для забезпечення витрат на навчання та задоволення його розумних побутових потреб. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України віднесені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], державного нотаріуса Золотоніської міської державної нотаріальної контори Черкаської області Перкалюк С.В. про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності. Свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач мотивує тим, що вона мала у власності 14/25 частин житлового будинку з відповідною часткою будівель та споруд по [ADDRESS]. Позивач є особою похилого віку, одинокою та за станом здоров'я не здатною самостійно забезпечувати себе, а тому потребує сторонньої допомоги. На початку 2017 року до позивача звернулась [PERSON], яка запропонувала та стала надавати позивачу допомогу по господарству, а тому між ними було досягнуто домовленість про те, що відповідач буде постійно, систематично надавати допомогу позивачу, а остання за це передасть відповідачу у власність за договором довічного утримання належну їй частку домоволодіння. У подальшому, під час оформлення спірного договору у нотаріуса, всупереч досягнутим домовленостям, позивачем було підписано договір дарування, відповідно до якого остання подарувала відповідачу своє єдине житло. Позивач та її представник наполягають, що [PERSON] підписала вказаний договір дарування помилково, оскільки є особою похилого віку та не усвідомлювала значення своїх дій та вважала, що вона укладає договір довічного утримання. Позивач не мала жодного іншого мотиву для безоплатного відчуження свого житла на користь відповідача, окрім як потреби в сторонньому догляді за нею та наданні їй відповідної допомоги. Таким чином позивач вважає вказаний договір дарування таким, який порушує її права, не відповідає її волевиявленню, оскільки остання не мала на меті відчуження відповідачу свого будинку, який є для неї єдиним житлом, лише за умови довічного утримання і якби не помилка в правовій природі правочину та його правових наслідків, то оспорюваний договір не був би укладений взагалі. За таких обставин, враховуючи відсутність волевиявлення позивача на укладення вказаного договору, остання звернулася до суду із вказаним позовом. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи заяву представника позивача по справі та обставини справи, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Департаменту міграційних справ в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, у якій зазначає, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 23 лютого 2001 року. В 2008 році позивачка в зазначеній квартирі відповідачку, в якості піднаймача після закінчення останньою навчання, оскільки вона не мала можливості отримати роботу за відсутності реєстрації. Відповідачка мешкала у позивачки декілька місяців, а потім пішла від неї, пообіцяв їй в разі находження іншого житла, знятись з реєстрації в квартирі позивачки. В належній позивачці квартирі [ADDRESS] ніяких речей відповідачки немає. Весь цей час позивачка сплачує сама комунальні послуги. Місцезнаходження відповідачки їй не відомо. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причин неявки суду не сповістили. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачка не проживає у квартирі більше шести місяців, квартира належить на праві власності позивачці, на підставі свідоцтва про право власності, місцезнаходження відповідачки позивачу не відоме. Відповідно до ст.. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутніми з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймачем, а в разі спору - судом. Судом встановлено, що відповідачка відсутня у квартирі понад шість місяців, бажання вселитися у квартиру не висловлювала, питання про продовження строку не ставила, поважність причин відсутності суду не представила. За таких обставин суд визнає [PERSON] такою, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] та зобов'язує сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області анулювати реєстрацію відповідача в установленому законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], діючої у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. Згідно позову, на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2009 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. По даному адресу є зареєстрованими [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які у літку 2013 року виїхали до Російської Федерації, де мешкають по цей час. Позивачка вважає відповідачку членом своєї сім'ї, оскільки остання перебуває у фактичних шлюбних відносинах з її сином, а малолітні діти є онуками. Однак відповідачка з дітьми не мешкає за місцем своєї реєстрації більше одного року, житлом не користується, комунальні послуги не оплачує, однак з реєстрації не знімається, чим чинить перешкоди власнику [PERSON] у вільному здійсненні права власності. Позивачка просить суд визнати відповідачку з дітьми такими, що втрати право користування житлом. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягала. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, надала електронною поштою нотаріально посвідчену заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази (а.с.4-10) - копію нотаріального договору купівлі-продажу від 09.11.2009 року, ксерокопії паспортів сторін, копії свідоцтв про народження дітей, довідку з місця реєстрації та акт про не проживання від 19.12.2014 року, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по місцю своєї реєстрації по [ADDRESS] з літа 2013 року, тобто понад один рік, не проживають, житлом не користуються без поважних причин, речей не зберігають, участі в оплаті комунальних платежів відповідачка не приймає, її разом з дітьми слід визнати такими, що втратив право користування зазначеним житлом. При цьому суд також враховує визнання відповідачкою позову та її згоду на зняття її з дітьми з реєстрації. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Вербовецької сільської ради про визнання права власності на 2/8 частини житлового будинку, що розташований в с. Вербовець вул. Л.Українки, № 10 б, Косівського району, Івано-Франківської області. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 328, 1216, 1223 ЦК України, та

Outcome: approved