Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, стверджуючи, що з 06 жовтня 2001 року по 29 липня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них є троє малолітніх дітей. Шлюбні стосунки між сторонами припиненні 02 липня 2014 року, що підтверджується позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу до суду, у якій він вказує, що шлюбні стосунки між ними припинено та спільне господарство вони не ведуть.Під час спільного проживання ними були зібрані кошти у сумі 20000,00 доларів США та 120000,000 грн., які чоловік тримав на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк». На її пропозицію добровільно поділити кошти відповідач відмовився та витратив вказані кошти у своїх цілях. Позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати спільним майном подружжя кошти, які знаходилися на рахунках відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк» по договору SAMDN25000730753979 на рахунку [NUMBER] у розмірі 20000,00 доларів США та 446,00 долари США у вигляді процентів, а всього 20446,00 долари США, по договору SAMDNWFD0070037480100 на рахунку [NUMBER] у розмірі 120000,00 грн. та 5684,38 грн. у вигляді процентів, а всього 125684,38 грн.; розділити між нею та відповідачем кошти у сумі 20446,00 доларів США, по 10223,00 долари США кожному; стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 10223,00 долари США; розділити між нею та відповідачем кошти у сумі 125684,38 грн., по 62842,19 грн. кожному; стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 62842,19 грн.; стягнути з відповідача на її користь кошти на сплату судового збору у розмірі 3654,00 грн. та 246,60 грн. за сплату судового збору за забезпечення доказів. У судове засідання позивачка не з'явилась, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, у яких вказував, що позивачка не зверталась до нього з проханням про вирішення питання розподілу спільного майна в позасудовому порядку, крім того, позивачка не надала доказів існування на час припинення спільних відносин або на час пред'явлення позову вказаних коштів. Після уточнення позовних вимог, відповідач надав заперечення, у яких вказував, що після зняття грошей з рахунків, 11 липня 2014 року кошти залишив позивачці на утримання спільних дітей. Крім того, позивачка разом з їх спільними дітьми проживає у квартирі, яка належить йому на праві власності. У зв'язку з вищенаведеним просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 06 жовтня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу сторони мають троє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час спільного проживання сторонами були зібрані грошові кошти у сумі 20000,00 доларів США та 120000,00 грн., які [PERSON] тримав на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: договору SAMDN25000730753979 на рахунку [NUMBER] у розмірі 20000,00 доларів США, по договору SAMDNWFD0070037480100 на рахунку [NUMBER] у розмірі 120000,00 грн. 11 червня 2014 року [PERSON] зняв з рахунку [NUMBER] грошові кошти у розмірі 20000,00 доларів США та 446,00 доларів США у вигляді процентів та перевів їх на свою депозитну карту [NUMBER], з якої на протязі з 11 червня 2014 р. по 04 липня 2014 р. зняв. 10 липня 2014 року [PERSON] зняв з рахунку [NUMBER] грошові кошти у розмірі 120000,00 грн. та 5684,38 грн. процентів та перевів їх на свою депозитну карту 5168742066119557, з якої зняв вказані кошти. Вказані висновки суду підтверджуються виписками по рахункам [PERSON] (а.с.64-88). Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача про те, що спірні кошти він передав позивачці, на той час ще офіційній дружині, на утримання їх спільних дітей, оскільки вказані твердження є суперечливими та не підтверджені жодними доказами. Як вказували позивачка та її представник, фактично подружні відносини з [PERSON] були припинені до зняття спірних коштів. Вказані висновки підтверджуються копією позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу від 02 липня 2014 року, у якій [PERSON] вказує на остаточний розпад їх сім'ї, непорозуміння, припинення шлюбних стосунків та припинення ведення спільного господарства. Також вказує, що майно, яке б підлягало розподілу, відсутнє. При зверненні 18 липня 2014 року [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх доходів, останній у своїх запереченнях поданих до суду вказував, що згоден виплачувати аліменти у розмірі не 1/2 , а 1/4 частини з усіх його доходів, оскільки не має ціль забезпечувати ще і матеріальне становище позивачки. Будь-яких тверджень про залишення [PERSON] грошових коштів у розмірі 20446,00 доларів США та 125684,38 грн. не вказувалося. Крім того, у первинних запереченнях до суду відповідач зовсім заперечував існування вказаних грошових коштів. Після витребування судом інформації з банків про наявність коштів, відповідач вже вказував іншу інформацію, що достроково припинив депозитні договори з ПАТ КБ «ПриватБанк» та в строк з 11 червня по 04 липня 2014 року отримав у банку грошові кошти готівкою та залишив їх позивачці на стіл в кухонній кімнаті квартири, у якій вони спільно проживали. Вказані твердження відповідача є суперечливими, неоднозначними, з них вбачається, що відповідач спочатку мав намір приховати інформацію про наявність грошових коштів, та не мав наміру ділити спірні кошти з позивачкою. Крім того, твердження про спільне проживання у квартирі також не відповідає його попереднім твердженням. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що грошові кошти були зняті у період коли сторони не вели спільного господарства, а це принаймні травень-червень 2014 року, та були витрачені не на потреби сім'ї. Подружжям [PERSON] та [PERSON] частки майна дружини та чоловіка домовленістю між собою не визначено, шлюбний договір не укладено. За таких обставин, слід виходити з того, що частки майна [PERSON] та [PERSON] є рівними. Обставин, що мали б істотне значення та слугували б підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя, не встановлено. До складу спірного майна входять подільні (доходи) речі. Домовленості між подружжям не досягнуто. Вимоги про поділ майна подружжя заявлено щодо грошових коштів в сумі 20446,00 доларів США та 125684,38 грн. Виходячи з рівності часток, частка кожного з подружжя в цих доходах становить 10223,00 доларів США та 62842,19 грн. кожному. Твердження відповідача щодо проживання позивачкою разом з їх спільними дітьми у квартирі, яка належить йому на праві власності, не позбавляють позивачку права на поділ майна подружжя. Враховуючи, що вказані кошти набуті сторонами в період зареєстрованого шлюбу, були зняті відповідачем з депозитних рахунків після припинення сторонами шлюбних стосунків, тому суд вважає за необхідне визнати спільним майном подружжя кошти, які знаходилися на рахунках [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» по договору SAMDN25000730753979 на рахунку [NUMBER] у розмірі 20000,00 доларів США та 446,00 долари США у вигляді процентів, а всього 20446,00 доларів США, по договору SAMDNWFD0070037480100 на рахунку [NUMBER] у розмірі 120000,00 грн. та 5684,38 грн. у вигляді процентів, а всього 125684,38 грн., та стягнути половину вказаних коштів на користь позивачки з відповідача. Також позивачка просила стягнути на її користь з відповідача кошти, витрачені на сплату судового збору за подачу позову у розмірі 3654,00 грн. та 246,60 грн. судового збору за забезпечення доказів по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору встановлюються у 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. При таких обставинах, з відповідача підлягають стягнення на користь позивачки витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подачу позову у розмірі 3654,00 грн. та 121,80 грн. судового збору за забезпечення доказів по справі, а всього 3775,80 грн. Також суд звертає увагу позивачки, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачка може звернутися до суду з заявою про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі ніж встановлено законом.

Outcome: partial