Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, зазначила, що вони мають неповнолітню дитину, яка на даний час проживає разом з нею, і оскільки відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, тому позивачка просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду і до повноліття дитини. В суд сторони подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач - визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони є батьками [PERSON], яка народилась 24.04.2001 року, що стверджується свідоцтвом про народження. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч.3 ст.181 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017р.). При цьому суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, 2 непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна,доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення, тощо (ч.1 ст.182 СК України). На підставі викладених в позовній заяві пояснень позивачки встановлено, що вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частки його заробітку (доходу) і відповідач вказану позовну вимогу визнає повністю, що вбачається із його заяви, поданої до суду. Відповідач визнав вказані позовні вимоги повністю. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням вищевказаного, суд приходить до впевненості, що визнання відповідачем позову [PERSON] не суперечить вимогам закону, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з цих підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 24.07.2017р. , стягнення слід проводити саме із цієї дати та встановити мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством на час подачі позову до суду. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved