Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 08 січня 2015 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виникли непорозуміння, подальше перебування у шлюбі недоцільне, збереження сім`ї неможливе. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 04.12.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України, було розпочато підготовче провадження у справі та призначено на 10 годину 15 хвилин 19.12.2019 року. У судове засідання не з`явився позивач, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання не з`явився відповідач, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 08 січня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Спору про місце проживання дитини до суду не надходило. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 748,60 грн.

Outcome: approved