Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2012 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та розірвано договір дарування частки домоволодіння від 01 червня 2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 1079; визнано за [PERSON] право власності на 66/100 частин домоволодіння № 12 по пров. Обручева у м. Дніпропетровську ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 892537 від 28.12.2010 р., виданий на імя [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану під домоволодінням № 12 по пров. Обручева у м. Дніпропетровську (кадастровий номер 1210100000:03:263:0094). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2013 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання договору дарування та визнання державного акту на земельну ділянку недійсним - відмовлено. 04 вересня 2013 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на 66/100 частини будинку № 12 розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Обручева. Тому позивач просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень нерухомого майна за адресою м. Дніпропетровськ, пров. Обручева буд. 12 за [PERSON]. Позивач в судове засідання не з*явилася про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, від представника позивача надійшла заява про слухання справи за їх відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином причин неявки суду не повідомили. Дослідивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2012 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та розірвано договір дарування частки домоволодіння від 01 червня 2010 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 1079; визнано за [PERSON] право власності на 66/100 частин домоволодіння № 12 по пров. Обручева у м. Дніпропетровську ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 892537 від 28.12.2010 р., виданий на імя [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану під домоволодінням № 12 по пров. Обручева у м. Дніпропетровську (кадастровий номер 1210100000:03:263:0094). 04 вересня 2013 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на 66/100 частини будинку № 12 розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, пров. Обручева Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2013 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання договору дарування та визнання державного акту на земельну ділянку недійсним - відмовлено. 04 січня 2016 року позивач звернулася до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області стосовно скасування права власності на 66/100 частин домоволодіння № 12 по пров. Обручева у м. Дніпропетровську за [PERSON] , однак їй було відмовлено. Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України про «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту ( у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Відповідно до положень зазначеного Закону державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора. Частиною четвертою статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 2.1 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів , внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5 встановлено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав , заяву та документи , визначені цим Порядком. Враховуючи те, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2012 року, яким було визнано право власності на 66/100 частин домоволодіння № 12 по пров. Обручава в м. Дніпропетровська за [PERSON] та на підставі якого 04 вересня 2013 року проведено державну реєстрацію, скасовано, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved