Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3396 від 13 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з єдиного реєстру боржників вона дізналася про те, що її внесено до цього реєстру на підставі виконавчого напису № 3396 від 13 березня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, за яким приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 61637127 від 25 березня 2020 року, з автоматизованої системи якого вбачається, що стягувачем є ТОВ «Фінфорс». Проте, між нею та відповідачем ТОВ «Фінфорс» не було укладено ніяких договорів, а за її колишнім місцем реєстрації по [ADDRESS] не надходили жодні процесуальні документи. Вона звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Колейчика В.В., про направлення їй копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а також звернулася із заявою до приватного виконавця Дорошкевич В.Л. Отримавши від приватного виконавця на свою електронну пошту відповідь та доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, їй стало відомо, що її адресою проживання зазначено: [ADDRESS] , де вона та члені її родини ніколи не мешкали і не були зареєстровані, бо з 2007 року вона постійно проживає та зареєстрована в м. Кам`янське Дніпропетровської області. В постанові державного виконавця від 25 березня 2020 року про відкриття виконавчого провадження зазначено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 3396 від 13 березня 2020 року про стягнення з неї, позивачки, на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що стало підставою для неправомірного відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису. Посилаючись на статті 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статті 15, 16, 18 ЦПК України, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вважає, що виконавчий напис від 13 березня 22020 року за № 3396, не підлягає виконанню, бо він вчинений з порушенням вимог законодавства. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 07 травня 2020 року, до відкриття провадження у справі, за заявою позивачки, задоволена заява про забезпечення позову, зупинено стягнення (всі виконавчі дії) на підставі виконавчого напису № 3396, вчиненого 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн. (а.с. 26 -27). Ухвалою суді від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також цією ухвалою, за клопотанням представника позивачки, витребувалися від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича належним чином засвідчена копія виконавчого напису № 3396 від 13 березня 2020 року та належним чином засвідчені копії документів, які були надані ТОВ «Фінфорс» для вчинення виконавчого напису, про стягнення з [PERSON] на користь ОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн. (а.с. 23). Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року, за клопотанням представника позивачки, витребувалися: від Київського обласного державного нотаріального архіву копії всіх документів, що стали підставою для вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем (свідоцтво якого про право на зайняття нотаріальною діяльністю, що видано Міністерством юстиції України 09 лютого 2005 року за № 5550, анульоване рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 07 серпня 2020 року № 2691/5) виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3396 від 13 березня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн.; від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни документи, на підставі яких відкрито виконавче провадження № 61637127 від 25 березня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн. 01 грудня 2020 року від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. надійшли витребувані судом документи (а.с 64- 86). Проте, Київським обласним державним нотаріальним архівом витребувані документи до суду не направлені через те, що документи від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича на зберігання до архіву не передавалися (а.с. 62). Ухвалою суду від 04 січня 2021 року, за клопотанням представника позивачки, від ТОВ «Фінфорс» витребувалися належно посвідчені копії всіх документів, які були надані ТОВ «Фінфорс» приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику Володимиру Вікторовичу, на підставі яких 13 березня 2020 року було вчинено виконавчий напис № 3396 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 8476,60 грн. Вказані копії документів надійшли від відповідача до суду 26 січня 2021 року (а.с. 99-136). Позивачка та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - ТОВ «Фінфорс» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від директора ТОВ «Фінфорс» - Торгонського М.П. до суду надійшла письмова заява, в якій зазначено, що відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не мають законного обґрунтування, в зв`язку з чим відповідач не визнає позовні вимоги позивача повністю, не заперечує щодо розгляду справи без участі представника відповідача (а.с. 98). Треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивачки, її представника, представників відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи і розглядом справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3396, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 8476,60 грн. за кредитним договором № 212256-А від 01 березня 2018 року, укладеним з ТОВ «СС Лоун», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 40071779-6 від 30 жовтня 2018 року є ТОВ «Фінфорс» (а.с. 82, 125). У виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 30 жовтня 2018 року по 20 січня 2020 року; сума заборгованості складає 8476,60 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом становить 1156,60 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4320,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату із стягувача за домовленістю сторін. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 61637127. Згідно наданих відповідачем документів, що були витребувані судом (а.с. 101-136), виконавчий напис було вчинено на підставі заяви про вчинення виконавчого напису, яку представник ТОВ « Фін форс» за довіреністю - Нечипоренко Р.Д. подав нотаріусу 20 лютого 2020 року, згідно статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 (а.с. 116-117). До заяви представником відповідача було додано: кредитний договір № 212256-А від 01 березня 2018 року; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «Фінфорс Проте, серед наданих нотаріусу документів для вчинення нотаріального напису, крім кредитного договір № 212256-А від 01 березня 2018 року, укладеного між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] , відсутній договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 40071779-6 від 30 жовтня 2018 року, що був укладений між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс». Також відповідач не надав нотаріусу докази, на підтвердження направлення та особистого вручення позивачці претензії (а.с. 118) про сплату заборгованості за кредитним договором, оскільки відсутні докази на підтвердження відправлення цієї вимоги [PERSON] та докази, які б підтверджували вручення поштового відправлення боржнику за договором та опис вкладення поштового відправлення на її адресу. Судом не приймається до уваги, як доказ направлення позивачці претензії, - Список №1 згрупованих поштових відправлень простою поштою (а.с.120-122), оскільки на ньому відсутні нема дати та відмітки (штампу) поштового відділення про прийняття цих відправлень для подальшого їх направлення адресатам. До цього Списку не додано квитанції про оплату відповідачем цих поштових відправлень. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. У позовній заяві позивачка стверджує, що вона не погоджується із вчиненим виконавчим написом, бо вона взагалі не укладала ніяких кредитних договорів з ТОВ «Фінфорс», а про існування заборгованості перед відповідачем їй стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, будь-яких претензій від відповідача на її адресу не надходило, їй не відомі обставини та підстави, з яких ТОВ «Фінфорс» вимагає від неї сплати заборгованості. Таким чином, позивачка заперечує проти наявності та розміру заборгованості, сплати якої він неї вимагає відповідач. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечно підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Згідно пунктів 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (аналогічні положення містяться у п.п. 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 18.06.2003 № 254), особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд вважає, що при вчиненні нотаріального напису, приватний нотаріус Колейчик В.В. порушив вимоги пункту 2 Переліку документів щодо необхідності надання договору про відступлення права вимоги та підпункту 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки вчинив виконавчий напис за відсутності документів про зміну кредитора у зобов`язанні. Крім того, як було вказане вище, наявність безспірності вимоги, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пов`язано із загальним та спеціальним строком давності з дня виникнення права вимоги. Підпунктом 3.4. Глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з наданих нотаріусом копій документів, відповідач не надав нотаріусу докази, на підтвердження отримання відповідачкою письмової вимоги, яка, начебто, була направлена [PERSON] . Також із цих документів неможливо встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з особового рахунку (а.с. 119), фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими наданими відповідачем доказами про безспірність заборгованості. На підставі виписки з особового рахунку, в якому відсутній сам розрахунок заборгованості, суд позбавлений можливості встановити, що вказана у виконавчому написі заборгованість за кредитним договором, нарахована саме за період з 30 жовтня 2018 року по 20 січня 2020 року. Отже, суд вважає, що при вчиненні нотаріального напису нотаріус також не мав можливості встановити момент, з якого починається відлік строків загальної та спеціальної позовної давності. Правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.06.2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором № 212256-А від 01 березня 2018 року, укладеного з ТОВ «СС Лоун», нотаріус Колейчик В.В. не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та не переконався в тому, що ТОВ «Фінфорс» дійсно набуло право вимоги за вказаним кредитним договором, тобто порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства, суд вважає, що виконавчий напис № 3396 від 13 березня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,00 грн.

Outcome: approved