Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, через що між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що може вплинути на формування її світогляду, на її психічний стан, фактично шлюбні відносини припинені вісім місяців, тому спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, у звязку з чим позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Також позивачка в зміненій позовній заяві просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів відповідача. Сторони до зали судових засідань не зявились. Позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала на неможливість примирення з відповідачем. На адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON], в якій він вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, примирення між ним та позивачкою не можливе, а також просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 2012 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1387(а.с.8). Від шлюбу подружжя має малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стали різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, у звязку з чим сторони фактично шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із зазначених норм та враховуючи, що у сторін сімя розпалася, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу обґрунтована і доказана, шлюб необхідно розірвати, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачка здійснює догляд за донькою, а відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на її утримання не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, ніяких більше аліментів не сплачує, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.183 СК України та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає за необхідне визначити аліменти у частці від заробітку відповідача, а саме у розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved