Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що між нею та відповідачами 07 жовтня 2013 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Разом з тим позивачці стало відомо, що діюче законодавство передбачає обов?язкове посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], дійсним та право власності на нього. У судовому засіданні позивачка свої вимоги доповнила, крім договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, виділеної для обслуговування цього будинку. Просить також визнати право власності на земельну ділянку, виділену для обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS]. Відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 07 жовтня 2013 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки виділеної для обслуговування цього будинку, розташованих по [ADDRESS]. Відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебувають у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved