Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з серпня 2019 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка вказала, що з 18.04.2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.06.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують, наполягають на задоволенні позову, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст.181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий розмір гарантується. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що з 18.04.2008 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №187. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ЖКП ММР «БРИЗ» 08.08.2019 року за № 2215. З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, заперечень проти позову, доказів про наявність у нього інших утриманців, та про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не надав, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 14.08.2019 року, і до досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved