Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1996 року по 15 вересня 1998 року. Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати, підтримували шлюбні відносини. [INFO] від спільного проживання у позивачки та відповідача народився син - [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний як батько. На теперішній час сторони припинили спільне проживання. Відповідач самостійно веде свій бюджет, працює, однак про місце роботи позивачці не повідомляє, має дохід, але добровільно надавати допомогу дитині не бажає. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, 14 березня 2014 року направила до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та повністю задовольнити її позовні вимоги (а.с.9). Відповідач [PERSON] до суду не заявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 19 березня 2014 року направив до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі (а.с.14), позовні вимоги визнає частково у розмірі ? частини усіх видів його доходів. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1996 року до 15 вересня 1998 року, про що свідчить копія Свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Слов'янська, Донецької області, актовий запис № 50 (а.с.2). 15 вересня 1998 шлюб між сторонами було розірвано, згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати, підтримували шлюбні відносини. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. Як вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER], відповідач є батьком [PERSON] [INFO] (а.с.14). Згідно Довідки № 204 від 11 березня 2014 року, наданої Комунальним підприємством «ЖЕК №1» міста Слов'янськ, Донецької області [PERSON] [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] ( а.с. 6). В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу не надає та позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 13 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 13 березня 2014 року. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, враховуючи зазначене суд вважає за необхідне стягнути на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial