Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття та стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі ? частини заробітку(доходу) починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання чи досягнення ним 23-х річного віку. В процесі розгляду справи позивач подала заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача на повнолітнього сина [PERSON]. Ухвалою суду від 23.03.2017р. позовна вимога залишена без розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем народила двох синів [PERSON] та [PERSON], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею та на її утриманні. Не заперечує того факту, що відповідач матеріально допомагає сину [PERSON], який навчається в Харківському юридичному університеті, спілкується з ним і тому вона просила вимогу щодо стягнення аліментів на час його навчання залишити без розгляду. Однак відповідач є і батьком її сина [PERSON] на утримання якого не надає коштів хоча є працездатним і має можливість таку допомогу надавати. Просить суд не брати до уваги доводи представника відповідача про те, що [PERSON] надає допомогу на утримання дитини, так як таке не відповідає дійсності. Наполягає на повному задоволенні позову так як зазначена нею сума аліментів і так не буде забезпечувати нормальне проживання і розвиток їхньої дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, мотивуючи тим, що відповідач бажає брати участь і бере в утриманні неповнолітнього сина. На даний час проживає у громадському шлюбі з іншою жінкою з якою спільних дітей немає. Погоджується сплачувати аліменти тільки в розмірі 1/6 частини свого заробітку. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши заперечення представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши обставини на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано в судовому порядку 15.02.2017р. (а.с.19). Копією свідоцтва про народження [PERSON] стверджується, що відповідач [PERSON] по справі є його батьком (а.с.5). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8\~ст.7 СК України\~під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. В силу дії\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 181 СК України\~способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3\~ст. 81 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу дії\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доводи представника відповідача про те, що відповідач надає кошти на утримання неповнолітнього сина не знайшли свого підтвердження. Відповідач є молодою особою працездатного віку, працює в Коломийській виправній колонії, має стабільний заробіток (а.с.17) повинен, і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїй дитині, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним.\~\~Інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім своїх синів немає. Конституцією України\~визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст. 51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. За таких обставин суд вважає,що слід стягувати з відповідача в користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки (доходу) його заробітку але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач звернулася до суду з вимогами\~22.02.2017 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180-181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved