Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 8,570 га на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, а також поновити строк на прийняття спадщини після померлого. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер її рідний дядько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] виданим Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 573. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,570 га, яка розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 28 липня 2004 року Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 444-р від 16 грудня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010413301560, кадастровий номер - [NUMBER] . За життя дядько [PERSON] залишив заповіт посвідчений приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Любов Іванівнівною 01 жовтня 2007 року за реєстровим № 3912 яким належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 28 липня 2004 року Софіївською районною державною адміністрацією заповів її рідному брату - [PERSON] . 24 липня 2018 року брат [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . 27 липня 2018 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини ( спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини). [PERSON] отримавши постанову приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з зазначених підстав, відмовився в подальшому займатися оформленням спадщини та до суду звертатися з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не бажає. Усі документи[PERSON]. віддав позивачу як спадкоємцю за законом для оформлення спадщини та отримання свідоцтва на спадщину за законом. Зазначає, що у строки, передбаченні ст. 1270 Цивільного кодексу України позивач для прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, тому що знала про заповіт на спадкове майно, залишений дядьком [PERSON] на ім`я її брата [PERSON] і вважала що він прийме та отримає на його ім`я спадкове майно. Її звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] як спадкоємцю за законом або надання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська Світлана Леонідівна проігнорувала і в усній формі повідомила що нічого їй не надасть, тому що вона не має до цієї спадщини ніякого відношення. Крім її та брата - [PERSON] , який відмовляється від спадщини, інших спадкоємців за заповітом чи законом не має. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи, була належним чином повідомлена. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити частково, щодо поновлення строку на прийняття спадщини після померлого прохав відмовити, оскількт це є предметом окремого судового розгляду. Відповідач через канцелярію Софіївського районного суду Дніпропетровської області подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, згідно з письмовим поясненням, заперечення проти задоволення позовної заяви відсутні. Третя особа подала заяву про розгляд справи без його участі, заперечення проти задоволення позовної заяви відсутні. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] - дядько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №573, виданий Тернівським районним у м.Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 квітня 2016 року (а.с.8). Згідно свідоцтво про народження позивача серії [NUMBER] , яке було видане Першотравенським сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області від 30 липня 1983 року народження, батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке було видане Першотравенською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області від 26 серпня 1988 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.20). Після шлюбу, в них народився син [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке було видане Виконкомом Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області від 08 серпня 1991 року, де батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Тому позивач та третя особа [PERSON] є рідними братом та сестрою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай) та складає 8,570 га., яка знаходиться на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Померлий [PERSON] залишив заповіт посвідчений приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. 01 жовтня 2017 року за реєстровим №3912, де заповів земельну ділянку (пай), своєму племіннику [PERSON] , який є рідним братом позивача [PERSON] (а.с.12). 27 липня 2018 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховська С.Л. видала третій особі [PERSON] Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття спадщин на земельну ділянку на ім`я померлого загальною площею 8,570 га (а.с.15). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , місцем знаходження нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 8,570га., є Першотравенська сільська рада (а.с.10). Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись особа за захистом свого невизнаного, оспорюваного або порушеного права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до вимог ст.1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного спадкового майна не існує. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті [PERSON] не встановлено. Також, позивач просив поновити строк на прийняття спадщини після померлого. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем та її представником, до суду не надо позовної заяви та належних доказів стосовно надання додаткового строку на прийняття спадщини після померлого, а також представником позивача в судовому засіданні було заявлено клопотання про часткове задоволення позовних вимог. Судом враховується, що в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом є законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial