Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказала, що 29 грудня 2010 року померла [PERSON], яка при житті заповіла усе належне майно їй. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 29 та посвідчено 18 травня 2010 року секретарем Китайгородської сільської ради Іллінецького району Вінницької області. Заповіт не змінено та не скасовано. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні, немає. До спадкового майна покійної належить: садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Гагаріна, 52, с. Китайгород Іллінецького району Вінницької області. Іллінецька нотаріальна контора не видає свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], в звязку із тим, що було втрачено оригінали правовстановлюючого документа на житловий будинок, тому [PERSON], змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, проте сільський голова надіслав до суду листа, в якому просить справу розглянути без участі представника ради, позов визнає повністю, просить його задовільнити. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються також поданими позивачем письмовими доказами. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 374826 [PERSON] померла 29 грудня 2010 року (а.с.4), після її смерті відкрилася спадщина на належне ї майно, в тому числі на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Гагаріна, 52, с. Китайгород Іллінецького району Вінницької області (а.с.10). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як видно з матеріалів справи заповіт складено на користь [PERSON] (дошлюбне прізвище Реліцька) (а.с.6), що також підтверджено копією паспорта громадянина України, ідентифікаційного номера, та копією свідоцтва про шлюб позивача [PERSON] (а.с.3,5). Тому, враховуючи те, що позивач протягом шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від спадщини, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, яке знаходиться на території [PERSON] сільської ради Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 29 грудня 2010 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved