Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]., в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимоги просила суд визначити місце проживання дитини - [PERSON]., [INFO], разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що з батьком дитини був розірваний шлюбу 16.12.2012 року, за рішенням Оболонського районного суду м. Києва. За досягнутої в ході розірвання шлюбу домовленості спільна дитина повинна була проживати разом з позивачкою. На даний час дитина мешкає разом з відповідачем, який виховує його самостійно та окрім сина виховує ще двох неповнолітніх дітей цивільної дружини. На цей час син досяг семи років і не може приймати участь у вирішенні питання щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Також [PERSON]., вказує на те, що в інтересах самої дитини проживати саме з нею, а не з батьком дитини, оскільки вона має стабільний та не малий дохід, яким може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Робота позивача знаходиться поруч із навчальним закладом сина, тому вона має достатньо часу відводити дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти ті іншим чином піклуватися про нього. В той час відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення, має заборгованість по аліментах. Відповідач мешкає у приватному будинку цивільної дружини, з якою не перебуває у законному шлюбі, не може надати дитині постійне місце проживання, так як у власності не має свого житла. В приватному будинку цивільної дружини усі його мешканці не зареєстровані. Позивачка також зазначає, що зі слів сина після перебування у батька він скаржився на те, що батько більше приділяє уваги неповнолітнім дітям цивільної дружини ніж йому, також син скаржився на те, що його бив і ображав син цивільної дружини, але батько не захистив його, а просто посміхався і примушував називати сина цивільної дружини братом. Батько дитини постійно об'іцяв купити синові велосипед, самокат та інше, але свої обіцянки не виконував, навіть на день народження не привітав свого неповнолітнього сина. У зв'язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої медичної допомоги колишній чоловік під розписку забрав сина і відвіз його до себе за місцем проживання, у зв'язку з чим дитина була відсутня в навчальному закладі, де навчається без поважних на те причин. Вийшовши з лікарні і звернувшись до колишнього чоловіка з проханням повернути сина позивачка отримала відмову, всупереч досягнутій домовленості при розлученні щодо проживання сина з нею. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON]. просить визначити місце проживання сина - [PERSON]., [INFO], разом із нею за адресою: [ADDRESS]. При наданні пояснень суду пояснила, що з моменту того як син переїхав проживати до батька вона з дитиною не спілкується, до нього не їздить, оскільки не бажає бачитись із відповідачем. Відповідач не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною, вона з власної ініціативи не бажає їздити до сина, щоб не бачитись з відповідачем. Поспілкуватись з дитиною або забрати його додому не намагалась. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON]. позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір'ю підтримав та просив їх задовольнити. Також, звертав увагу суду на те, що жодних правових підстав для визначення місця проживання дитини з батьком у с. Требухів не має, оскільки сам батько в будинку де проживає не зареєстрований. Не погоджуючись із позовними вимогами [PERSON]., відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON]., в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON]., за адресою проживання батька, а саме: [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що в інтересах сина він повинен проживати з ним, а не з матір'ю. Зазначене обґрунтовує наступним: з моменту розірвання шлюбу та до квітня 2013 року він регулярно приймав участь у фізичному та духовному житті дитини, постійно зустрічався з сином по вихідних, спілкувався з ним в телефонному режимі, підтримував матеріальною допомогою, купував йому подарунки та необхідні речі, утримував шляхом сплати аліментів. Але з квітня 2013 року відповідач без пояснень перестала надавати можливість бачитися з сином, не відповідала на телефонні дзвінки, не відчиняти двері. Але на протязі літа, осені та новорічних свят 2013 року позивач бачився з дітьми - [PERSON]. та [PERSON] (донька відповідачки від попереднього шлюбу) у батьків відповідача, в їх приватному будинку. Дізнавшись, що батько все одно бачиться з дітьми позивач заборонила навіть своїм батькам спілкуватись з онуком. На даний час позивач регулярно бачиться з донькою відповідача [PERSON], яка проживає у батьків відповідача з листопада 2013 року, та виховується саме ними. На підставі того, що [PERSON] почала жити у батьків [PERSON]., остання перестала сама, та заборонила сину спілкуватися з сестрою. Як зазначає [PERSON], дитина проживає разом з ним, за адресою: [ADDRESS], зарахований та навчається у школі. Сина він забирав не самовільно, а за порадою органу опіки та піклування, оскільки відповідачка перебувала в лікарні, а син знаходився у співмешканки відповідачки, яка його до школи не водила. Коли забирав сина написав розписку. Стверджує, що проживання дитини з матір'ю негативно вплинуло на психічний та фізичний стан сина: він скаржився на нічні кошмари, погано спав, мав проблеми з особистою гігієною, скаржився на біль у шлунку, зубах, категорично відмовлявся на запитання повернутись до матері, а на пропозиції зателефонувати матері та поспілкуватись з нею відповідав відмовою. У зв'язку з чим відповідач звернувся до психолога для психологічного обстеження дитини. Син розповідав, що мати зазвичай поверталася додому вранці, відправляла його до школи, а після групи продовженого дня відводила його додому та вирушала по власних справах. Зі слів дитини, [PERSON]. лише зрідка ночувала дома, а отже постійно залишала сина без нагляду. Також, позивач вказує на те, що [PERSON]. не привчила [PERSON] до правил особистої гігієни. Зі слів дитини не готувала сніданки, інколи забувала нагодувати вечерею, забороняла самостійно брати їжу з холодильника та виходити з кімнати за будь-яку провину, била [PERSON] ременем, зі слів сина по всіх місцях. Проживаючи з позивачем дитина має окрему кімнату, власні меблі, робоче місце, забезпечений необхідним одягом та взуттям, іграшками та речами особистої гігієни, отримує медичне лікування. [PERSON] має можливість спілкуватися з своїми однолітками, малювати. Дитина постійно спілкується зі своїми рідними - сестрою, бабусею та дідусем - батьками відповідачки. Тобто для дитини створені всі належні умови для проживання та виховання. Приватний будинок [ADDRESS] визнаний службою у справах дітей та сім'ї Броварської РДА таким, що має задовільні умови проживання. З 25.11.2014 року, тобто з часу, як дитина проживає у позивача відповідач жодного разу не дзвонила сину, не дізнавалась про його стан здоров'я, умови проживання, не намагалася з ним зустрітися, хоча у неї є номер телефону [PERSON], та відоме місце проживання дитини. Також на думку [PERSON]. враховуючи фактичні обставини справи, створення [PERSON]. перешкод у спілкуванні з дитиною аморальну поведінку, зловживання нею спиртними напоями має негативний вплив на психічне та фізичне виховання сина, отже дитина не може проживати разом з матір'ю. Посилаючись на викладені обставини, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить задовольнити його позов та визначити місце проживання сина [PERSON]., разом із ним за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи: служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи: служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду лист з проханням слухати справу у відсутність представника та винести рішення в інтересах та на користь дитини (а.с.26 Том ІІ). Представник прокуратури Деснянського району м. Києва Седлецька А.О. в задоволенні основного позову просила відмовити, зустрічний позов просила задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивича, відповідача, представника прокуратури, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON]. та [PERSON] з 25.10.2006 року по 16.12.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 5 ТомІ). Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 16.12.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8 Том-І). Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 09.12.2011 року стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON]., [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з 14.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9 Том-І). Відповідно до витягу з розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 526 від 02.10.2014 року визначено способи участі гр. [PERSON]. у виховання свого малолітнього сина [PERSON]., [INFO], який проживає разом з матір'ю в такому порядку: спілкуватися зі своїм сином у першу та третю суботу місяця з 10-00 год. до 20-00 год., а також у другу та четверту неділю місяця з 10-00 год. до 18-00 год. (а.с. 80 Том-І). Вказане розпорядження позивач за первісним позовом не виконувала, що підтверджено як позивачем так і відповідачем. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї,посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управляінняїї майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як вбачається з положень ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов'язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 16.12.2011 року. До цього часу сторони разом із сином [PERSON] та донькою проживали однією сім'єю. При цьому питання виховання сина батьки вирішували спільно. Висновком психолога, який проводив психологічне обстеження [PERSON]., у червні 2015 року на вимогу суду відмічено, що для того, щоб визначити основне коло причин бажання [PERSON] проживати із батьком необхідно провести ряд психологічних консультацій із всією сім'єю (щонайменше 5 зустрічей). Проте, деякі очевидні мотиви, зазначені самим хлопцем, наступні: -батько надає кращі побутові умови проживання та вищий рівень турботи; -дитина стверджує, що близько півроку не контактувала із матір'ю, тому могла емоційно відділитись від неї; -рівень покарань у батька менш емоційно і фізично болісний, ніж у матері: зі слів хлопця, мама била його ременем із пряжкою, тоді як батько дає ляпаси та запотиличники (що переживається легше, хоча і викликає почуття образи) (а.с. 230, 231 Том-І). Для найкращого з'ясування всіх обставин справи в судове засідання були викликані свідки. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON]., яка суду пояснила, що знає сім'ю [PERSON] давно, так як працює вчителем в школі де навчався [PERSON], та в неї навчалась старша донька [PERSON]. - [PERSON]. Весь час дітьми займалася мама та забезпечувала їх всім необхідним. [PERSON] був охайною дитиною, у нього з собою були бутерброди, цукерки, іграшки. На свято першого вересня [PERSON] приводила мама. Коли батько прийшов забрати [PERSON] зі школи не дозволила цього зробити, так як давно не бачила батька, та запропонувала домовитися з мамою. Коли [PERSON] перестав відвідувати школу зателефонувала батьку з питанням чого дитина не відвідує школу і батько відповів, що у нього кращі умови для дитини і він буде ходити до школи за місцем проживання батька. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що працює вчителем продовженого дня в школі, де навчався [PERSON]. Батька не бачила в школі взагалі, дитину постійно забирала мати. Влітку дитина відвідувала літній табір, займалася англійською мовою. Також [PERSON] додатково відвідував у школі гуртки. Свідок [PERSON].в судовому засіданні свідчила, що знає тільки [PERSON]., батька не бачила. Знає [PERSON]. як турботливу матір, часто бачила її з дитиною. З подругою мами [PERSON] бачила дитину рідко, частіше з мамою. Всі сусіди добре ставляться до [PERSON]. Свідок [PERSON]., кума позивачки за первісним позовом, в судовому засіданні свідчила, що раніше [PERSON] була хорошою людиною та мамою. Коли приїжджала до [PERSON] мами запитувала куди [PERSON] діла дочку, і чого син постійно сидить дома. Одного разу бачила як син [PERSON] стоїть на підвіконні і вимушена була зателефонувати [PERSON], але вона не відповідала. Розмовляла з дочкою [PERSON] і вона сказала, що мати не хоче з нею розмовляти. Вважає, що [PERSON] буде краще жити з батьком. Свідок [PERSON]. допитана в судовому засіданні, пояснила, що [PERSON]. є її дочкою. Донька була нормальною до останніх двох років, поки не змінила свою сексуальну орієнтацію та не почала проживати з іншою жінкою [PERSON]. Не розуміє чого [PERSON] не дає сину бачитися з батьком. Свої батьківські обов'язки [PERSON] належним чином не виконувала. Зі слів дитини і свого чоловіка- вітчима позивачки, який живе з [PERSON] в одній квартирі знає, що дитина живе як вовченя. Батько сплачує присуджені аліменти. Розмовляла з дівчиною [PERSON] [PERSON], щоб [PERSON] дозволила бачитися батьку з дитиною, але [PERSON] сказала, що коли син виросте сам розбереться чи бачитися з батьком чи ні. Коли [PERSON] забирав дитину [PERSON] не міг сказати ні слова, а зараз він добре навчається, кращий учень у класі. Дитина розповідала, що мама його била, бо він вкрав у мами конфетку. Друга жінка [PERSON] краще ставиться до [PERSON] а ніж її донька - позивачка. Після того як [PERSON] стала іншою у неї зіпсувались відносини з братом. До того як [PERSON] змінила орієнтацію у неї не було агресії по відношенню до інших. Старша дочка розказувала про те, що мама та її співмешканка [PERSON] цілувалися і це було дитині огидно. Старша донька [PERSON] зателефонувала і сказала, що мама сказала збирати свої речі і йти до бабусі. Батько відповідач по справі забирає дітей і водить їх разом в театр, чого мати дітей не робить. Вітчим [PERSON] робить зауваження, коли вона пале цигарки в квартирі. [PERSON] розповідав про те, що [PERSON] брат заставляв його ставати навколішки та піднімати його. На даний час вона звернулась до [PERSON]. з позовом про позбавлення батьківських прав щодо старшої доньки, оскільки мати не надала дозвіл на поїздку дитини на літній відпочинок, хоча не займається вихованням дитини та навіть не бере трубку як донька дзвонить привітати з днем народження. У суду немає підстав не довіряти показам даного свідка і таких підстав суду надано не було позивачем. Жодних обставин, які б свідчили, що у свідка є підстави обмовити свою доньку суду не зазначались. Свідок [PERSON]., співмешканка відповідача за первісним позовом, в судовому засіданні пояснила, що багато разів мати не давала бачитись [PERSON] з сином. [PERSON] приходив в школу до [PERSON], але директор сказала, що [PERSON] конфліктна людина і не потрібно ходити до школи. Один раз [PERSON] дозволила забрати [PERSON], але коли забирали дитину помітили що мати була напідпитку. Дитина залазила під стіл і казала, що мати не дозволяє йому розмовляти. Душ у [PERSON] взагалі визивав істерику, він не вмивався і не чистив зуби. Розповідав, що коли дідуся немає дома мама годує його «Мівіною». Коли підходила до дитини, то він закривався рукою, і розповідав, що дуже боляче бити ременем. Син [PERSON] [PERSON] дуже часто грається з дочкою [PERSON] в секс. Коли дочка [PERSON] залишається на одинці з [PERSON] він сідає на неї. Дитина зовсім в себе не вірить, бо мати розповідала йому що у нього не все гаразд з головою. [PERSON] не розуміє чого його батько - [PERSON] та запитує про те чи [PERSON] є його батьком. Зверталась в судовому засіданні до позивачки, щоб остання приїздила до сина, який за мамою скучає. Відповідно до довідки форма № 3 № 737 від 02.11.2011 року Комунального підприємства «Житлосервіс «Оболонь» у Оболонському районі м. Києва вбачається, що [PERSON]., [INFO] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], крім [PERSON]., в зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. (а.с. 12 Том-І). Відповідно до довідки № 1110 від 11.08.2014 року виданої Требухівською сільською радою Броварського району Київської області [PERSON] не зареєстрований, але проживає в [ADDRESS], має склад сімї: [PERSON].- цивільна дружина, проживає не зареєстрована, [PERSON] - дочка цивільної дружини, проживає, не зареєстрована, [PERSON]. - син цивільної дружини, проживає, не зареєстрований (а.с. 103, Том-І). Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов, позивачка і відповідач проживають в майже рівних умовах, в обох приміщеннях наявні всі умови для проживання дитини (а.с. 102, 117 Том -І). Згідно інформаційної довідки психолога [PERSON] № 25-10-06 від 15.01.2015 року, яку виконано по заяві батька [PERSON]. мета обстеження: визначення емоційного стану дитини. Психологом визначено, що «Щодо сприйняття емоційного фону сім'ї, то тут у хлопця амбівалентні переживання. Хоча батьки залишаються для нього емоційно значущими фігурами, наявна ситуація відторгнення матері, що може бути пов'язано із агресивними почуттями сина до неї. У взаємодії з батьком наявні складності, адже він сприймає його стиль виховання як авторитарний. [PERSON] не вистачає емоційної теплоти вдома, а сім'ю він визначає роз'єднану. Він не відчуває себе і сестру як значущих та рівноправних членів сім'ї, що так само може бути пов'язане із домінантним стилем батьківського виховання. У зв'язку із вищезазначеним рекомендовано батькам виховний стиль і давати [PERSON] більше підтримки, якої в даний період часу він дуже потребує. Також, зважаючи на зниження загального тону хлопця, рекомендовано пройти обстеження у невролога з метою діагностики фізіологічного стану. Не зайвим буде також продовжити відвідувати психолога, що допоможе дитині більш ефективно впоратись із наслідками психотравмуючої ситуації, яка сталася із ним в минулому (а.с. 83 Том -І). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації від 27.03.2015 року щодо визначення місця проживання дитини орган опіки вважає за можливе проживання малолітнього [PERSON]. як з батьком [PERSON]., так і з матір'ю - [PERSON]. (а.с. 139 Том-І). При розгляді даної справи суд спостерігав поведінку сторін з метою з'ясування їх психологічних якостей, оскільки останні на думку суду мають істотне значення для визначення того з батьків, з ким буде проживати малолітня дитина, а тому суд, відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, повинен був їх взяти до уваги. Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами на момент розгляду справи [PERSON]. навчається у 2 класі Требухівської ЗОШ І-ІІ ступенів Броварського району. Як вказувала в судовому засіданні позивачка вона з часу проживання сина [PERSON] з батьком бачила його всього один раз, більше не намагалася з ним зустрітися, не телефонувала йому, хоча у неї є номер телефону сина, не дізнавалась про стан його здоров'я та умови проживання, не відвідувала дитину в школі, оскільки син проживає не з нею а з позивачем. На неодноразові запитання суду чому вона на протязі тривалого часу не намагається побачитися з сином, пояснити не змогла. Справа перебувала в провадженні суду з січня 2015 року та позивач лише у вересні 2015 року відвідала сина в школі в с. Требухів, що підтверджено представником позивача та не заперечувалось відповідачем. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи, що доказів того, що позивач в присутності сина мала інтимні стосунки із жінкою з якою проживає, про що йшлося вище, суду не надано, хоча і позивачкою особисто не заперечувалось, суд вважає такі дії аморальними, і неприпустимими з боку матері та такими, що можуть зашкодити нормальному психічному розвитку малолітного сина [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Права батьків щодо виховання дитини, визначенні нормами ст. 151 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Чинним законодавством України, забезпечується право батьків та дитини на спілкування, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Суд критично оцінює пояснення позивачки дані в судовому засіданні, про те, що оскільки син на даний час проживає з батьком вона не бажає спілкувався з ним, не хоче знайти шляхи до сина, чи налагодити контакти, щоб той сам бажав з нею спілкуватись і проживати. Отже, суд вважає доведеним факт того, що позивачка як мати, свідомо, на протязі тривалого часу не піклується про стан здоров'я свого малолітного сина [PERSON]., його фізичний, моральний і психічний розвиток. Батько ж дитини навпаки приділяє йому багато уваги, турбується про його навчання та стан здоров'я, бере участь у шкільному вихованні сина, створив усі належні умови останньому для нормального проживання, розвитку та навчання, що характеризує батька виключно з позитивної сторони. Виходячи із інтересів малолітнього [PERSON]. та намагаючись забезпечити в подальшому можливість його всебічного морального, духовного, культурного, фізичного та психічного розвитку, суд визнав виключними обставинами ті, про які йшлося вище, а саме: нанесення позивачкою психологічних травм дітям, неналежне виконання свої батьківських обов'язків щодо малолітнього сина - [PERSON]., що виражалось у повному небажанні особистого спілкування з сином та піклування про нього. При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення основного позову [PERSON]. до [PERSON]., третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини - [PERSON]., [INFO], разом із нею за адресою: [ADDRESS]. Аналізуючи норми сімейного вбачається, що визначення місця проживання з батьком чи з матірю не має на меті визначення адреси проживання дитини, а першочергово є визначенням з ким саме із батьків суд вважає необхідним щоб дитина проживала з матірю чи з батьком, не залежно від того де, за якою адресою батьки зареєстровані чи проживають на даний час, а тому вирішуючи питання визначення місця проживання дитини, суд вважає, що відсутні підстави для зазначення адреси проживання дитини, враховуючи, що батько зареєстрований за однією адресою, фактично проживає за іншою адресою, чим не порушуються права дитини, крім того, зміна адреси місця проживання дитини, досягнення дитиною десяти років, коли дитина також має право приймати участь у вирішенні спору між батьками щодо визначення її місця проживання, не позбавляє права звернення до суду з позовною заявою. Суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON]. до [PERSON]., третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації в Київській області, про визначення місця проживання дитини підлягає до задоволення. Тому слід визначити місце проживання малолітнього [PERSON]., [INFO] з батьком [PERSON]. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved