Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.08.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 7854, про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» 530752,04 гривень заборгованості за кредитним договором № K2T1SE00000791 від 10.01.2006 року та 3000 гривень витрат за вчинення виконавчого напису, посилаючись на те, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною, а сам напис вчинено нотаріусом після спливу трьох років з дня виникнення права на вимогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Істамова І.В. в судове засідання не прибула, до суду надіслала заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача, позовних вимог не визнає. Представник відповідача Тетіївського районного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) Шевченко Т.Ю. в судове засідання не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у відсутності представника відповідача, позовних вимог не визнає. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не прибула, до суду надіслала клопотання про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.06.2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № K2T1SE00000791, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 12.01.2009 року включно (а.с.14-15). В зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту боржником АТ КБ «ПриватБанк» 14.08.2017 року звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № K2T1SE00000791 від 10.01.2006 року в сумі 530752,04 грн., додавши при цьому до заяви оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, вимогу до боржника про усунення порушень за кредитним договором, докази направлення даної вимоги боржнику, копію паспорту боржника та документи стягувача (а.с.14-20). 14.08.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 7854 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 530752,04 гривень заборгованості за кредитним договором № K2T1SE00000791 від 10.01.2006 року, що включає в себе 13289,14 грн. заборгованості за тілом кредиту, 130979 грн. заборгованості за відсотками, 6426,26 грн. комісії, 380057,64 грн. пені, а також 3000 гривень витрат за вчинення виконавчого напису. Заборгованість стягнуто за період з 10.01.2006 року по 30.05.2017 року(а.с.13). На підставі заяви стягувача за даним виконавчим написом головним державним виконавцем Тетіївського районного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) Шевченко Т.Ю. відкрито виконавче провадження № 60602089. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, із змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, з вказаного переліку необхідних документів для одержання виконавчого напису вбачається відсутність документів, які можуть підтверджувати безспірність заборгованості боржника і встановлювати прострочення виконання зобов`язання, що фактично нівелює зміст безспірності заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення змін до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, що виключає надання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] не визнає суму заборгованості за кредитним договором № K2T1SE00000791 від 10.01.2006 рокубезспірною, а АТ КБ «ПриватБанк» безспірності суми боргу належними доказами не довело. Так, у матеріалах справи відсутні докази того, що АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись 14.08.2017 рокудо приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № № K2T1SE00000791 від 10.01.2006 року, надало нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, жодних доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором та повідомлення про суму боргу від 04.08.2017 року, на яку посилається відповідач у заяві про вчинення виконавчого напису, матеріали справи не містять, що на думку суду, не доводить безспірності боргу боржника за кредитним договором. У даному випадку приватний нотаріус не перевірила наявність доказів безспірності боргу, що призвело до порушення процедури вчинення напису. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як встановлено в судовому засіданні кредитний договір № K2T1SE00000791 від 10.01.2006 рокубув укладений на строк до 12.01.2009 року включно, а отже саме з цієї дати у стягувача виникло право вимоги його виконання. За таких обставин нотаріус мав право на здійснення виконавчого напису до 12.01.2012 року, тоді як вчинив його 14.08.2017 року всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» за спливом понад п`ять років після виникнення права вимоги. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості, а сам напис вчинено нотаріусом після спливу трьох років з дня виникнення права на вимогу. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн. як передбачено ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується відповідними квитанціями від 02.07.2020 року та від 17.07.2020 року (а.с.7, 45), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача, який має відповідати за позовом - АТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: approved