Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Шепетівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з вересня 2010 року позивач проживала з відповідачем в незареєстрованому шлюбі однією сім'єю. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Приблизно з середини вересня 2012 року, позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини і з того часу почали проживати окремо. На даний час відповідач проживає зі своєю бабусею по [ADDRESS], а позивач з сином та дочкою від першого шлюбу проживають у своїх батьків по [ADDRESS]. На даний час син [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Спору стосовно місця проживання дитини між сторонами не було, і відповідач не заперечував проти того, щоб син проживав із нею. Згідно рішення суду відповідачу було призначено стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина. Станом на 01.09.2017 року розмір заборгованості по аліментах становить 10301 грн. 25 коп. Більше чотирьох років відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, жодної матеріальної допомоги на утримання останнього не надає, не проявляє щодо сина батьківської уваги та турботи, взагалі не цікавиться життям та розвитком дитини, жодним чином не приймає участі у його вихованні. Орган опіки та піклування Шепетівської державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], так як батько з сином не проживає, не спілкується, не відвідує його, не цікавиться життям дитини, матеріально не допомагає йому, більше 4 років не сплачує аліменти, не телефонує синові. Після припинення шлюбних стосунків, позивач неодноразово бачилася з відповідачем, так як вони проживають в одному селі, однак жодного разу відповідач не поцікавився здоров'ям сина, його життям та розвитком. Зі слів відповідача їй стало відомо, що він не має постійного місця роботи і проживає лише за рахунок пенсії його бабусі, тимчасових заробітків по наданню людям допомоги по будівництву та господарству. Згідно заяви від 25.07.2017 року написаної відповідачем власноручно, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. У судове засідання позивач з'явилася, позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підтримала а також просила залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення аліментів із відповідача. Відповідач у судове засідання з'явився, проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання з'явилась, проти позову не заперечувала, вказала про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши матеріали справи, враховуючи подану заяву відповідача від 25.07.2017 року, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 означеної постанови ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Відповідно до заяви від 25.07.2017 року написаної відповідачем, останній визнає позов і не заперечує щоб суд позбавив його батьківських прав відносно сина. Згідно із довідкою від 26.07.2017 року №117, що [PERSON], відвідує дошкільний заклад №4 «Світлячок» його батько [PERSON], вихованням дитини не займається. Малолітній [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується актом від 26.07.2017 року. Також відповідно до висновку №12/15-33-2140/2017 від 11.10.2017 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] 1984 р.н., батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, у матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, судом встановлено, що відповідач на великому проміжку часу не проявляв до дитини батьківської любові та турботи, не спілкувався з сином, не цікавився його бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з ним. Відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від виконання, свідомо нехтує ними. Обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дитини відповідачем, про його ухилення від виконання своїх обов'язків та про необхідність позбавити його батьківських прав в інтересах малолітньої дитини.

Outcome: approved