Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядження майном шляхом позбавлення [PERSON] права користування майном шляхом зняття її з реєстраційного обліку по [ADDRESS] Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] В належній їй квартирі зареєстровані її син [PERSON], колишня невістка [PERSON] та онуки [PERSON] [INFO] року народ\-ження та [PERSON] [INFO]. 28 вересня 2015 року Крюківським районним судом міста Кременчука шлюб між її сином [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У 2014 році, ще до розірвання шлюбу, [PERSON] переїхала жити до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] не знявшись з реєстрації в належній їй квартирі. У неї виникла заборгованість по квартирній платі. Вона звернулась до TOB «Добробит», яке обслуговує їх будинок, де їй пояснили, що для того щоб зменшити вартість комунальних послуг потрібно зняти з реєстрації [PERSON], яка фактично не проживає в належній їй квартирі та відмовляється добровільно знятися з реєстрації. Там же в TOB «Добробит» їй надали усну консультацію, що відповідно до норм чинного законодавства України, а саме згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 органи місцевого самоврядування здійснюють реєстрацію та знімають з реєстраційного обліку громадян і якщо особа добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку потрібно зібрати докази її фактично\-го не проживання в даній квартирі та звернутись до суду з позовною заявою. Вона неодноразово в телефонному режимі зверталась до [PERSON] з проханням знятись з реєстрації в належній їй квартирі, але вона навідріз відмовилась це зробити. Такі дії відповідача порушують її права як власника вказаної вище квартири, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач позовні вимоги уточнила та просила суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Також пояснила, що відповідач її колишня невістка. Коли [PERSON] розлучалась з її сином, то [PERSON] запропонувала сину переїхати проживати до неї, а вона б проживала із дітьми у спірній квартирі. Син це зробити відмовився, після чого відповідачка зібрала усі її речі та разом із дітьми переїхала проживати до її матері за адресою [ADDRESS]. Відповідачку із квартири ніхто не виселяв, перешкод у проживанні не чинив та остання добровільно, за власною ініціативою переїхала проживати до іншого житлового приміщення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася з невідомих суду причин. Представник третьої особи ТОВ «Добробит» до судового засідання не з»явився з невідомих суду причин. Суд вислухавши думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме мано №5352765 сформованого 08.11.2004 року, [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 01.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3844, належить на праві власності квартира [ADDRESS] Як вбачається із довідки про склад зареєстрованих осіб, виданої ТОВ «Добробит» 10.10.2016 року за вих.№26245/41, за вказаною адресою зареєстровані в якості наймачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Актом про не проживання від 04 жовтня 2016 року складеного працівниками ТОВ «Добробит» встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст..163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року, тобто більше 2 років та фактично вибула на постійне проживання в інше жиле приміщення, а також те, що судом не встановлено обставин, за яких за нею зберігається вказане житлове приміщення, то суд приходить до висновку, що остання втратила право користування вказаним житловим приміщенням, в зв'язку з чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved