Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1991 року, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого на протязі тривалого часу між сторонами склалися неприязні стосунки, відтак подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивача [PERSON] у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання за викликом не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов відповідач не подав. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст.\~55\~Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Судовий виклик вручений [PERSON] належним чином, а тому у відповідності до положень ст. ст. 223 ч. ч. 3, 4, 280-282 ЦПК України, суд за згодою позивачки вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 22 жовтня 2018 року. Допитавши позивачку, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітньої дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами був зареєстрований 05 травня 1991 року Христівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується поясненнями позивачки, свідоцтвом про народження дитини, копія якого додана до матеріалів справи. Проти вказаних фактів жодних заперечень відповідачем суду подано не було. Подружні стосунки між сторонами припинені у кінці 2017 року, що підтверджується поясненнями позивачки у судовому засіданні. Проти вказаного факту жодних заперечень відповідачем суду подано не було. Шлюб сторін фактично розпався, сімя існує формально, збереження її неможливе, можливості примирення подружжя втрачені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що підтверджується поясненнями позивачки. Проти вказаного факту жодних заперечень відповідачем суду подано не було.

Outcome: approved