Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 03 липня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні стосунки поступово почали між ними погіршуватись через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, на підставі чого в сімї виникали сварки, свідками яких часто ставав син. Відповідач зловживає алкогольними напоями. Зявилась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Сторони стали чужими людьми один одному. З лютого 2017 року разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, всі спроби примирення в минулому не принесли позитивних результатів. Позивачка створила нову сімю і на теперішній час вагітна та чекає дитину від [PERSON], який визнає себе батьком дитини. Спір про поділ майна подружжя відсутній. У звязку з вищевикладеним позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що з січня 2018 року проживає однією сімєю із [PERSON], з яким бажає зареєструвати з нею шлюб. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт спільного проживання із позивачем, вказав, що позивач від нього вагітна, своє батьківство визнає. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя протягом вагітності дружини, якщо батьківство дитини визнано іншою особою. Аналогічні положення містяться і в\~постанові Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Судом встановлено, що [PERSON] до\~[PERSON] зареєстрували шлюб 03 липня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 121903, виданим виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 23 червня 2014 народження, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають з лютого 2017 року. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Відповідно до довідки Шепетівської центральної районної лікарні № 103 від 10.08.2018 року [PERSON] перебуває на обліку з приводу вагітності. Батьком дитини себе визнає [PERSON], з яким проживає позивач з січня 2018 року, ведуть спільне господарство та мають намір зареєструвати шлюб. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам малолітньої дитини та сторін, а тому шлюб належить розірвати. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved