Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 29 квітня 2003 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого у них є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Після одруження вони з відповідачем та дитиною стали проживати однією сім`єю в с. Атамань. Однак з часом, спільне життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем та ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати між ними почуття поваги та любові один до одного. Вказує, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх дитини. Вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені навесні 2014 року, спільне господарство не ведеться, спору щодо виховання дитини немає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові, примирення з відповідачем вважає неможливим. Проти проведення заочного розгляду справи та постановлення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2003 року Чонгарською сільською радою Генічеського району Херсонської області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 2, про що видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення не є можливим, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved