Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій, остаточно уточнивши позовні вимоги (а.с.58-59), просить встановити факт проживання однією сім'єю з померлою [PERSON], змінити черговість одержання права на спадщину, усунути [PERSON] від права на спадкування щодо 4/5 частин будинку [ADDRESS], визнати за нею право власності на 4/5 частин будинку [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 1993 року по день смерті проживала однією сім'єю з померлою [INFO] [PERSON], якій належало на праві власності 4/5 частин будинку [ADDRESS]. Вказує, що здійснювала догляд за померлою, оскільки остання перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, сплачувала за комунальні послуги, доглядала за будинком, а також здійснила її поховання. Зазначає, що [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], проте рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11.03.2013 даний заповіт визнано нікчемним, у зв'язку з його неправильним оформленням. Вважає, що вона має право на майно спадкодавиці як спадкоємець за законом 4 черги, проте вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки необхідно встановити факт проживання з померлою [PERSON] однією сім'єю. Також вказує, що у померлої є онук [PERSON], котрий являється громадянином Росії та постійно там проживає. Зазначає, що [PERSON] ніяким чином свою безпорадню бабусю не підтримував, не опікувався нею, не сплачував за будинок. Вважає, що [PERSON] повинен бути усунутий від права на спадкування за законом і у зв'язку з чим, за нею має бути визнано право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, як за особою, віднесеної до четвертої черги спадкоємців. У судовому засіданні 09.01.2014, за клопотанням представника позивача, ухвалою суду було переведено [PERSON] з кола третіх осіб в коло співвідповідачів. Позивачем [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 22.01.2014, було подано заяву про відмову від позовних вимог в частині зміни черговості одержання права на спадщину (а.с.69), у зв'язку з чим ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.02.2014, провадження по справі в цій частині було закрито. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити, в т.ч. встановити факт проживання її однією сім'єю з померлою [PERSON] починаючи з 1993 року. Відповідач [PERSON] та його представники у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. Відповідач вказав, що щороку по можливості приїздив з Росії до м. Чернігова і завжди навідував бабусю [PERSON], при цьому позивачка жила у спірному житлі бабусі, як квартирантка, а не як члена сім'ї. Зазначав, що у повному обсязі займався оформленням спадщини після смерті своєї матері [PERSON] та узаконював спірну частину житлового будинку, що належала покійній бабусі, за дорученням останньої. Представник відповідача Чернігівської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.165), з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Свідок [PERSON], сусідка покійної [PERSON], у судовому засіданні показала, що бабуся ніколи не скаржилася на нехватку у неї коштів. Позивач з 1993 року проживала у покійної [PERSON] і допомагала їй у всьому. Свідок [PERSON], сусідка покій ної [PERSON], у судовому засіданні показала, що відповідача [PERSON] ніколи не бачила у бабусі. Дочка останньої [PERSON] також рідко навідувалася до покійної матері [PERSON] З 1993 року позивач проживала з [PERSON] і забезпечувала її всім необхідним. Свідок [PERSON], вуличком по вул. Радіо, у судовому засіданні зазначила, що покійна дочка [PERSON] - [PERSON] ніколи не допомагала покійній матері. Внука відповідача [PERSON] бачила тільки один раз. Зі слів [PERSON], остання розраховувала лише на позивачку [PERSON], яка з нею проживала у одному будинку починаючи з 1993 року і до самої смерті. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], друг сім'ї покійної [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що неодноразово бувала в гостях у [PERSON], зазначивши, що остання не потребувала сторонньої допомоги. Відповідач [PERSON] після смерті матері [PERSON] часто приїздив до бабусі. Безпосередньо позивач з травня 2008 року і до вересня 2009 року взагалі не проживала зі спадкодавицею. Свідок [PERSON], однокласник відповідача [PERSON], у судовому засіданні показав, що в 2008 році відповідач перебував у м. Чернігові майже рік. З ним він неодноразово бував у покійної бабусі [PERSON] і разом з останнім допомагав їй по господарству. Зазначив, що позивачка [PERSON] в цей період взагалі не проживала у покійної бабусі, але раніше він її там бачив як квартирантку. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи Деснянського районного суду м. Чернігова № 2/2506/137/11, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого 23.10.2009, [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, померлій [PERSON] належало на праві приватної власності 4/5 часток житлового будинку [ADDRESS], інші 1/5 часток належать [PERSON] (а.с.51). 24.09.2009, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.33-53), витребуваної на запит суду, з заявами про прийняття спадщини, до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] звернулися [PERSON], як спадкоємець за заповітом та [PERSON]В, як спадкоємець за законом за правом представлення. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11.03.2013 вищезазначений заповіт, виданий на ім'я [PERSON], було визнано нікчемним у зв'язку з порушенням вимог щодо його посвідчення (а.с.48-50). На підставі ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні позивачем не було доведено належним чином того, що між нею та покійною [PERSON] існували відносини в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України і що вони тривали саме не менше як п'ять років. Так, з показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що протягом відповідного проміжку часу мала місце певна допомога з боку позивача [PERSON], яка надавалася покійній [PERSON], проте наявність між ними спільного побуту та взаємних прав і обов'язків знаходяться під сумнівом. Тобто, в судовому засіданні не доведений факт ведення спільного домашнього господарства вказаними особами, як членами родини, бо спільне мешкання передбачає рівноцінну участь кожного, як членів родини по відношенню до іншого, в прийнятті участі у веденні спільного господарства, шляхом формування, розподілення і витрачання спільного родинного бюджету, несення спільних витрат на утримання житлового будинку, витрачання і проведення в ньому ремонту за спільні кошти, тощо, на утримання майна, що належить всім чи будь-кому з членів родини. Проте, з наданої суду довідки Лікарсько-консультаційної комісії від 17.08.2007 № 387, виданої [PERSON] про необхідність в сторонньому догляді та нездатність до самообслуговування (а.с.11 зворотня сторона), копії рахунку-замовлення № 004714 від 23.10.2009, накладної № 4992 від 23.10.2009 про здійснення поховання [PERSON] [PERSON] (а.с.71-72), рахунку на оплату за послуги КП «Чернігівводоканал» за січень 2006 року (а.с.142), не вбачається, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] більше п'яти років до дня відкриття спадщини. Більш того, відповідно до представленого в судове засідання представником відповідача листа Територіального центру соціального обслуговування, у період з 14 березня 2008 року по 23 жовтня 2009 року покійній [PERSON], на підставі Закону України «Про соціальні послуги», надавалися соціальним робітником відповідні соціально-побутові послуги, зокрема як самотній особі (а.с.81). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача в частині проживання її однією сім'єю з [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, позивачка не є належним позивачем в іншій частині позову і у зв'язку з чим, вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Більш того, беручи до уваги всі обставини даної справи, зумовлені місцем проживання відповідача [PERSON] та його матеріальним і сімейним станом (а.с.82-95), потребою спадкодавця [PERSON] у відповідній допомозі (а.с.101) і безпосереднє надання цієї допомоги соціальним робітником та самою позивачкою по справі, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребувала допомоги саме від відповідача [PERSON] і останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Outcome: dismissed