Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб з відповідачем розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду від 9 листопада 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду від 24 жовтня 2011 року ухвалено стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі по 450 гривень щомісячно і до її повноліття. Однак, присуджених аліментів не вистачає, так як донька подорослішала і пішла до школи, а вона не має можливості в повній мірі забезпечувати дитину так як ніде не працює, доходів не утримує, власного житла не має та проживає в будинку батьків. Характер роботи відповідача є мінливим і прибутки, які він отримує від заробітків приховує. Просить збільшити розмір аліментів і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 2000 гривень щомісячно і до її повноліття. Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, так як подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просять позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 223 ч.1 п.1 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , а тому суд в порядку ст. 223 ч.1 п.1 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України , у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні і вихованні у позивачки (а.с. 6,7). Згідно рішення Тячівського районного суду від 24 жовтня 2011 року ухвалено стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 450 гривень щомісячно на утримання доньки і до її повноліття ( а.с. 5). За змістом ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан сторін та ту обставину, що з моменту постановлення рішення Тячівського районного суду від 24 жовтня 2011 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 ч.1 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини, зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. А тому, з урахуванням наведеного , беручи до уваги розмір середньомісячної заробітної плати по Тячівському району та розмір прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає , що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання дитини і до її повноліття . Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial