Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання трудового договору, вказуючи, що 27.05.2015 року вона отримала статус безробітної особи у Вільногірському міському центрі зайнятості та була працевлаштована 29.05.2015 року на заявлену вакансію до ФОП [PERSON]. Між нею та відповідачем було укладено трудовий договір, згідно з яким її прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів. Під час працевлаштування відповідачу нею також було надано трудову книжку для внесення відповідних записів про працевлаштування. Чи було зроблено запис в трудову книжку про прийняття її на роботу, їй не відомо, так як вона залишилася у відповідача. На займаній посаді вона працювала з 29.05.2015 року по 31.08.2015 року. В період з вересня 2015 року по 11.11.2015 року вона перебувала спочатку у відпустці по вагітності та пологам, а потім у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також у 2015 році вона зверталася до відповідача із заявою про звільнення її за власним бажанням та просила припинити трудові правовідносини. Однак наказ про звільнення на підставі її заяви вона не отримала, трудову книжку їй не повернули. Також відповідач не надав їй копії документів, які б підтверджували факт перебування у трудових правовідносинах - трудовий договір, наказ про прийняття її на посаду продавця непродовольчих товарів. В період перебування у відпустці роботодавець припинив свою діяльність, у звFязку з чим трудовий договір від 29.05.2015 року був фактично припинений. Станом на сьогоднішній день місце перебування відповідача не встановлено і на досудовому слідстві Вільногірського ВП ЖВП ГУНП у Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження F 12016040150000151 за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство) відносно відповідача. З 01.01.2015 року виключено з Кодексу законів про працю України (КЗпП) статтю 24-1, яка потребує реєстрації в службі зайнятості трудового договору, укладеного між підприємцем і найманим працівником. Починаючи з 2015 року КЗпП України не зобов'язує реєструвати трудовий договір в службі зайнятості. З 2015 року під час оформлення з працівником трудових відносин підприємець не повинен реєструвати трудовий договір у центрі зайнятості, але має повідомляти про нового працівника орган ДФС. Без повідомлення податкової про прийняття на роботу працівника не можна допускати до роботи. З якого саме часу відповідач припинив свою трудову діяльність, їй не відомо. Встановити його місце знаходження вона не змогла. Згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України, працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижня до цього. Внаслідок того, що місце знаходження роботодавця їй не відоме, вона не може розірвати укладений трудовий договір, а тому і працевлаштуватися на законних підставах. Вона та відповідач знаходяться у трудових правовідносинах на підставі укладеного між ними 29.05.2015 року безстрокового трудового договору, згідно з яким відповідач зобовFязався надати їй роботу та її оплачувати, а вона зобовFязувалася виконувати на користь відповідача роботу продавця непродовольчих товарів. Вона свої зобовFязання виконувала до виходу у декретну відпустку та отримувала відповідну заробітну плату. Також, в силу відсутності самого відповідача, вона не має можливості звільнитися у встановленому законодавством - ст. 38 КЗпП України, порядку і працевлаштуватися на законних підставах чи отримати статус безробітної особи. Таким чином, її право на працю, на оплату праці, та здійснення обовFязкових соціальних внесків, порушено відповідачем, який не звільняє її у встановленому законом порядку. Позивач просить безстроковий трудовий договір, укладений 29 травня 2015 року між нею та ФОП [PERSON] - розірвати у відповідності до вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України та стягнути на її користь сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам розFяснені їх процесуальні права та обовFязки. В судове засідання позивач не зFявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 39) Відповідач в судове засідання не зFявився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47, 52), у відповідності до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, на підтвердження факту укладення з відповідачем трудового договору позивач надала до суду довідку F 13-01-10 від 11.01.2019 року видану директором Вільногірської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, згідно якої повідомляється, що [PERSON] 27.05.2015 року отримала статус безробітної особи та була працевлаштована 29.05.2015 року на заявлену вакансію ФОП [PERSON] на посаду продавець непроводольчих товарів. Інформацією щодо підстав перебування у трудових відносинах [PERSON] служба зайнятості не володіє. (а.с. 10) Факт перебування позивачки у трудових відносинах також підтверджується інформацією наданою начальником КамFянського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з якої вбачається, що згідно звіту 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» поданих ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) за ІІ та ІІІ квартал 2015 року, фізична особа [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) була найманим працівником з 29.05.2015 року по 31.08.2015 року, відносно якої нараховувався та сплачувався дохід і утримувались з нього податки. (а.с. 14) Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) в 2 кварталі 2015 року отримала дохід у виді заробітної плати у розмірі 1369,05 грн., в 3 кварталі 2015 року отримала дохід у виді заробітної плати в розмірі 2500,00 грн., при цьому джерелом даних доходів зазначено 3219508552-СПД. Також у відомостях вказана дата прийому на роботу 29.05.15 та дата звільнення 31.08.15 р. В 4 кварталі позивачка отримала дохід у виді державної та соціальної матеріальної допомоги в розмірі 11880,20 грн. F джерело 23928609 ДСГП, та дохід у виді державної та соціальної матеріальної допомоги у розмірі 4845,84 грн. джерело 3219508552-СПД (а.с. 15) Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих начальником відділу ПФУ, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) мала дохід, який сплачувався [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) в травні 2015 року - 119,05 грн., в червні 2015 F 1250,00 грн., в липні 2015року F 1250,00 грн., в серпні 1250,00 грн., в вересні 2015 року F 1241,25 грн., в жовтні 2015 року - 1241,25, в листопаді 2015 року - 1184,82 грн., в грудні 2015 року - 2556,52 грн., в січні 2016 року F 119,16 грн. З грудня 2015 року позивачка також почала отримувати дохід з Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (23928609), а саме: в грудні 2019 року - 1378,00 грн., з січня по березень 2016 року по 1378,00 грн., з травня по грудень 2016 року по 1450,00 грн. (а.с. 16) Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] з 30.05.2011 року є зареєстрований, як фізична-особа підприємець, місце проживання: [INFO] м.Вільногірськ, реєстраційний номер платника єдиного внеску F [NUMBER], місцезнаходження реєстраційної справи F Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області реєстрації (а.с.17-18). Згідно повідомлення слідчого СВ Вільногірського ВП ЖВП ГУ НП в Дніпропетровській області, слідує, що на досудовому слідстві Вільногірського ВП ЖВП ГУНП у Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження F 12016040150000151 за ч.1 ст. 190, досудове слідство триває, місцезнаходження [PERSON] не встановлено, документів на імFя [PERSON] в матеріалах кримінального провадження немає. (а.с. 13) Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ F 569147, [PERSON] 11 листопада 2015 року народила дочку [PERSON] (а.с. 6) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються цивільним законодавством та Кодексом законів про працю України. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України F 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за F 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Згідно з п. п. 8, 9 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON]О перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] та з 29.05.2015 року по 31.08.2015 року працювала на посаді продавця непродольчих товарів, з вересня 2015 року по 11.11.2015 року перебувала у відпустці по вагітності та пологам та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і фактично з цього часу трудові відносини між сторонами були припинені, на даний час місце знаходження [PERSON] не встановлено, що унеможливлює розірвання між сторонами трудового договору у добровільному порядку на підставах, передбачених КЗпП України, зокрема і відповідно до ст. 38 КЗпП України, що поза розумним сумнівом, порушує конституційні та трудові права позивачки, тому вимоги позивачки про розірвання трудового договору на зазначеній нею підставі підлягають задоволенню, а трудовий договір, укладений між позивачкою - розірванню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. слід покласти на позивача. На підставі ст.ст.23, 36, 38 КЗпП України, наказу Міністерства праці та соціальної політики України F 260 від 08.06.2001 року та

Outcome: approved