Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 04 червня 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . 06 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області шлюб між подружжям було розірвано. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , яка на даний момент проживає разом із позивачем, знаходиться на повному її утриманні. Відповідач по справі, який має постійне місце роботи та дохід у вихованні доньки участі не приймає, інших осіб на утриманні не має, ухиляється від покладеного обов`язку утримувати доньку, матеріально не підтримує, у зв`язку з чим було вирішено питання щодо звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 квітня 2018 року під головуванням судді Мащенко С. В. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року під головуванням судді Мащенко С. В. прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Строк повноважень судді Мащенко С.В. закінчився 06 серпня 2018 року, справа по суті не розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18.09.2018 року за № 825 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи й згідно протоколуповторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2018 року, цивільну справу з єдиним унікальним № 631/184/18 (провадження № 2/631/536/18) передано до розгляду судді Трояновській Т.М. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області у складі судді Трояновської Т. М. від 19 вересня 2018 року справу прийнято до провадження. 15 листопада 2018 року було постановлено ухвалу про задоволено клопотання [PERSON] про перехід зі спрощеного провадження в загальне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. 23 квітня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача - Мякоти Т.М. та відповідача [PERSON] про витребування доказів по справі, а саме копію актового запису № 11 від 07 жовтня 2011 року, про народження [PERSON] , [INFO] , та копії документів, що були підставою для його внесення, а також матеріали цивільної справи № 631/2406/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. В задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судової молекулярно - генетичної експертизи було відмовлено. 08 травня 2019 року відповідачем по справі було подано апеляційну скаргу на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року в частині відмови в задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судової молекулярно - генетичної експертизи. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року було повернуто до Нововодолазького районного суду Харківської області для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 розділу ХІІІ «Перехідні положення»Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової молекулярно - генетичної судової експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було повернуто скаржнику. 05 липня 2019 року у підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] заявив клопотання про відвід головуючому судді Трояновській Т. М. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2019 року було зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, до вирішення заяви про відвід та передано заяву [PERSON] про відвід судді Трояновської Т.М. для її вирішення іншому складу суду у відповідності до вимог частини 3 статті 40 та частини 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області у складі судді Мащенко С. В. від 15 липня 2019 року у задоволені заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Трояновської Т. М. було відмовлено. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області в складі судді Трояновської Т. М. від 17 липня 2019 року було поновлено провадження у цивільній справі № 631/184/18 (провадження № 2/631/250/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 03 вересня 2019 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав клопотання, відповідно до якого просив суд проводити розгляд справи за участю представника відповідача - [PERSON] , та з обов`язковою участю позивача по справі [PERSON] . Крім того відповідач у даному клопотанні просив суд повторно призначити судово - генетичну експертизу по вищевказаній справі. Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року клопотання відповідача [PERSON] було задоволено частково, визнано явку позивача по справі - [PERSON] в судове засідання обов`язковою та було вирішено викликати в судове засідання свідка по справі, начальника Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бондар Інну Миколаївну.Крім того було закрити підготовче провадження в цивільній справі № 631/184/18 (провадження 2/631/250/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, справу було призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Інших процесуальних дій (вжиття заходів забезпечення позову, залучення інших учасників процесу тощо) у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів не вживалось. 11 травня 2018 року іншому складу суду, надійшов відзив на позовну заяву, в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, що був зареєстрований за вхідним № 2314/18 - вх., відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю. У своєму відзиві [PERSON] посилається на те, що ознайомившись з позовною заявою [PERSON] та доданими до неї копіями документів вважає, що він не є батьком [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження дитини батьком записано - [PERSON] . Позивачка, працюючи вчителем, будучи вагітною запропонувала йому вступити з нею в шлюб, мотивуючи тим, що вона є вагітною і їй соромно від дітей, яких вона навчає та інших учнів та вчителів, а також односельців. Потім, як зазначив [PERSON] , позивач без згоди відповідача розірвала шлюб, будучи вагітною. Крім того самостійно, домовившись з керівником районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, провела запис походження дитини в свідоцтві про народження [PERSON] , зазначивши батько [PERSON] . Позивач постійно наголошувала на тому, що відповідач ніяких прав щодо доньки не має, донька має іншого батька. Відповідачу є незрозумілим чому дитині видано два свідоцтва про народження дитини: 25 листопада 2015 року та 21 липня 2016 року. Крім того, на думку відповідача, позивач ніяк не обґрунтовує в поданій позовній заяві тих обставин, що нею раніше було подано позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження дитини. 04 червня 2018 року від представника позивача - адвоката Мякоти Т. М., що діє на підставі ордеру серії ПТ № 011778 від 28 січня 2018 року та відповідно до договору про надання правничої (правової допомоги) №106/17 від 20 грудня 2017 року надійшла відповідь на відзив у порядку, передбаченому статтею 179 Цивільного процесуального кодексу України, що була зареєстрована за вхідним № 2779/18 - вх., відповідної до якої представник [PERSON] зазначила, що згідно актового запису про народження № 11 від 07 жовтня 2011 року, вчиненого органом державної реєстрації актів цивільного стану - Сосонівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого 2 листопада 2015 року відділом актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 03 травня 2018 року рішення Нововодолазького районного суду Харківської області по справі № 631/2406/16 - ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації, в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки - [PERSON] , [INFO] , залишене в силі. Посилаючись на положення частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України адвокат наголосила на обов`язку відповідача щодо утримання своєї дитини. Також представник позивача звернула увагу суду, що [PERSON] факт батьківства щодо доньки [PERSON] , [INFO] , у встановленому законом порядку не оспорювався, та у справі щодо позбавлення останнього батьківських прав відповідач неодноразово наголошував, що він є батьком дитини та заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, доповівши про обставини, які зазначені у позові та відповіді на відзив. В подальшому скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача через канцелярію суду надала заяву, що була зареєстрована за вхідним № 293/20-вх від 17 січня 2020 року, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , що діє на підставі довіреності, посвідченої 09 жовтня 2019 року старостою Сосонівського старостинського округу№ 5 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Ноздріним М. М. та зареєстрованої у реєстрі за № 5 - 28, проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання[PERSON] , [INFO] , заперечували в повному обсязі, наголошуючи на тому, що позивач завагітніла не перебуваючи у шлюбі з відповідачем, народила дитину уже після розірвання шлюбу, набувши при цьому право матері - одиначки, тому на його думку є всі вагомі підстави вважати що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , а отже в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частина 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача та її представника свідчить відповідна заява адвоката долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним надання особистих пояснень позивачем та її представником не має, з огляду на те, що вони це вже зробили у попередніх судових засіданнях, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи по суті вимог за їх відсутності. Вислухавши пояснення та доводи позивача та її представника, заперечення та доводи відповідача та його представника, а також показання свідка, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують правовідносини, що виникли, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2011 року відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з позивачем - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 36 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , копія якого міститься у матеріалах справи (а. с. 4). Після укладення шлюбу прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] . 06 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 26 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації розірвання шлюбу йому залишено прізвище - [PERSON] , їй - [PERSON] (а. с. 3). Після реєстрації розірвання шлюбу - [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 25 листопада 2015 року (а. с. 40), а також копією актового запису про народження № 11 від 07 жовтня 2011 року, складеного виконавчим комітетом Сосонівської сільськоюї ради Нововодолазького районного суду Харківської області та наданого Нововодолазьким районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області листом від 14 травня 2019 року за № 750 - 15.27 - 04 - 04 (а. с. 182). Згідно вказаних документів батьками дитини зазначено: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, 28 жовтня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 5). Під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року по справі з єдиним унікальним № 631/2406/16 - ц були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та позбавлено батьківських прав [PERSON] стосовно доньки - [PERSON] , [INFO] , та вирішено внести зміни в актовий запис про народження № 11 від 07 жовтня 2011 року дитини, де змінити прізвище батька на [PERSON] (а. с. 6 - 8, 43 - 45, 193 - 195). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року залишено без змін (а. с. 198 - 201). Відповідно до копії актового запису про народження [PERSON] № 11 від 07 жовтня 2011 року, складеного виконавчим комітетом Сосонівською сільською радою Нововодолазького районного суду Харківської області та наданого Нововодолазьким районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області листом від 14 травня 2019 року за № 750 - 15.27 - 04 - 04, вбачається, що в актовому записі про народження [PERSON] , були внесені зміни, а саме відомості про батька, прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Вищевказані зміни були внесенні у зв`язку з позбавленням батьківських прав [PERSON] на підставі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області по справі № 631/2406/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (а. с.182). Аналогічна інформація також міститься у Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00023305977, сформованого 05 липня 2019 року о 10 години 57 хвилин 09 секунд Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про народження [PERSON] (реєстраційний номер актового запису 00053512796) (а. с. 212 - 213). 21 липня 2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції було повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , де батьками дитини було зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а. с. 6). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року по справі № 631/2406/16-ц (провадження № 61-1480св18) касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а. с. 46 - 51, 202 - 206). Постановою апеляційного суду Харківської області від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову [PERSON] в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 64 - 68, 207 - 208). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/16-ц (провадження № 61- 36905св18) касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 березня 2016 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 03 травня 2018 року в частині вирішення позову [PERSON] про позбавлення батьківських [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , скасовано та прийнято в цій частині нову постанову. У задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нововодолазької районної державної адміністрації, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] ,відмовлено (а.с.146 - 150). Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00023305977, сформованого 05 липня 2019 року о 10 години 57 хвилин 09 секунд Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про народження [PERSON] (реєстраційний номер актового запису 00053512796), вбачається, що 05 липня 2019 року о 10 годині 04 хвилини 04 секунди реєстратором Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі постанови Апеляційного суду Харківської області від 03 травня 2018 року внесені зміни у відомості про батька, прізвище « [PERSON] змінено на [PERSON] ». Також 05 липня 2019 року о 10 годині 15 хвилини 22 секунди реєстратором Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі постанови Верховного Суду від 13 березня 2019 року внесені зміни у відомості про батька, батьківські права «позбавлений змінено на поновлений» (а. с. 212 - 213). Таким чином, із досліджених вище документів вбачаться, що на час розгляду справи у суді батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , де юре є [PERSON] , незважаючи на те, що протягом всього часу розгляду справи у суді останній заперечував факт свого кровного споріднення з дитиною. Так, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Це положення статті 121 Сімейного кодексу України стосується як дітей, народжених у шлюбі, так і дітей, народжених особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (народжені поза шлюбом). Частиною 1 та 2 статті 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Тобто закон встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка. Статтею 133 Сімейного кодексу України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Оскільки, як було встановлено в ході судового розгляду справи, [PERSON] народилася до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу між сторонами (шлюб розірвано 06 серпня 2011 року, а дитина народилась [INFO] ), то відповідно [PERSON] було внесено як батька дитини до актового запису про народження. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача та його представника на те, що сторони перебували у шлюбі лише два місяці та за цей час у них не могла народитися дитина, оскільки час перебування чоловіка та жінки у зареєстрованому шлюбі ні яким чином не впливає на можливість зачаття дитини, враховуючи те, що відповідачем не оспорювався факт перебування у близьких відносинах з позивачем. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно частини 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому як встановлено положеннями частини 3 та 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Тобто, обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень покладається саме на цю особу. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами статті 136 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статтей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та його представником не надано належних та допустимих доказів, які б однозначно свідчили про те, що відповідач не є батьком дитини - [PERSON] . Як встановлено в ході судового розгляду справи, [PERSON] до суду з позовом про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження [PERSON] , не звертався, хоча це право було роз`яснено судом. Крім того, даних про те, що їх шлюб з позивачем був визнаний судом недійсним матеріали, справи також не містять. Також, будучі допитаною у судовому засіданні в якості свідка у відповідності до вимог статті 230 Цивільного процесуального кодексу України та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, начальник Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бондар Інна Миколаївна на запитання представника відповідача [PERSON] - як відділ державної реєстрації актів цивільного стану міг розірвати шлюб між подружжям, коли дружина перебуває на 8 місяці вагітності, пояснила, що розірвання шлюбу відбувається за поданими заявами подружжя, працівники відділу не уповноважені встановлювати факт вагітності дружини, крім того доказів вагітності [PERSON] на час внесення відповідного актового запису, надано не було. На запитання представника відповідача як відділ державної реєстрації актів цивільного стану зареєстрував дитину без присутності батька, після розірвання ними шлюбу, [PERSON] пояснила, що за заявою одного із батьків проводиться реєстрація актового запису про народження дитини. В даному випадку мама дитини - [PERSON] звернулась до Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області з відповідною заявою. Що стосується питання про внесення змін про батька до актового запису про народження дитини, [PERSON] пояснила, що всі зміни були внесені відповідно до рішень суду у порядку передбаченому діючим законодавством України. На запитання представника відповідача про внесення змін у липні 2019 року в зазначенні батька дитини, а саме « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] », свідок пояснила, що вищевказані зміни були внесені на підставі постанови Верховного суду. Крім того, свідок повідомила, що наданий час усі актові записи як то про укладання шлюбу та народження дитини - [PERSON] є чинними та батьком дитини в актовому записі про народження зазначено [PERSON] . Відповідно до довідки № 59 від 27 лютого 2018 року, виданої Сосонівським старостинським округом № 5 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області з`ясовано, що громадянка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім?ї входять: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вищевказаний факт також підтверджено актом депутата округу № 22 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Фомяченко В. В.(а. с. 7, 9). Вирішуючи даний спір суд виходить з приписів частини 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України, якими чітко визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічне за своїм правовим змістом роз`яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно акту депутата округу № 22 Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області Фомяченко В.В., складеного на предмет умов проживання [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] від народження проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Умови проживання дитини задовільні. Дівчина забезпечена усім необхідним для життя та розвитку. Вихованням дитини займається мати. Батько дитини, [PERSON] , від народження доньки і до дня складання вищевказаного акту дитину не відвідував, вихованням не займається (а. с. 8). Відповідно до довідки № 02.1-28/02 від 26 лютого 2018 року, виданої Сосонівським навчально - виховним комплексом (загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад) Нововодолазької селищної ради встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2015 року по 16 червня 2017 року відвідувала дошкільний підрозділ, а з 01 вересня 2017 року навчається у Сосонівській НВК Нововодолазької селищної ради. За весь час батько дитини [PERSON] навчальний заклад не відвідував, участі у вихованні доньки не брав (а. с. 10). Аналізуючи надані позивачем по справі докази, суд вбачає, що відповідач [PERSON] участі у матеріальному забезпеченні доньки не приймає. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Таким чином, в даному випадку наявні правові підстави для стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього доньки - [PERSON] . Імперативними припасами частин 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує, що [PERSON] є працездатною особою за віком, має задовільний стан здоров`я, проте матеріальної підтримки дитині не надає. При цьому суд виходить з приписів статті 180 Сімейного кодексу України, якими передбачено саме обов`язок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, із наданих відповідачем доказів по справі, судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 січня 2019 року Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області (а. с. 39, 134, 135). Відповідно до копії довідки № 93 від 26 лютого 2019 року, виданої Сосонівським старостинським округом № 5 Нововодолазької селищної ради Харківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 133). Таким чином, встановлено та не оспорюється учасниками справи, що відповідач по справі - [PERSON] має трьох малолітніх дітей, матерями яких є дві різні жінки, що породжує його обов`язок утримувати всіх дітей незалежно від того, з ким він проживає фактично. З огляду на вище викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем, відповідач є працездатною особою, коштів на утримання доньки не надає та враховуючи, що у відповідача по справі крім [PERSON] є ще два сина: [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття. Враховуючи положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 05 березня 2018 року. Згідно з пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями частин 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08 листопада 2011 року, який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 3 зазначеного вище Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (частина 1 абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»). Із даним позовом [PERSON] звернулась до суду у 2018 році. Відповідно до абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VIII від 07 грудня 2017 року, з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1762 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок. Проте, враховуючи положення пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», які передбачають, що у справах про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на відповідача. З огляду на вище викладене,

Outcome: partial