Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 31 березня 2008 року помер її чоловік [PERSON], єдиною спадкоємицею якого є позивач. Спадок остання прийняла шляхом подачі 28 січня 2015 року заяви до нотаріальної контори. Відповідно до змінених позовних вимог зазначила, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло. Однак, оформити свої спадкові права позивач не може, оскільки втратила правовстановлюючий документ, у звязку із чим 28 січня 2015 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на спірну квартиру. Крім того зазначила, що вона є власником іншої ? частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке втрачено, у звязку із чим вона не має можливості вчиняти розпорядчі функції щодо свого майна. За таких обставин вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, та просить визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування після померлого [PERSON] та на ? частину квартири за № 14 у будинку № 74 по проспекту Перемоги у звязку із втратою правовстановлюючого документа. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не зявився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 31 березня 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО №276767, виданим 31 березня 2008 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Після смерті [PERSON] 28 січня 2015 року нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу. Спадщину прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини 28 січня 2015 року спадкоємиця за заповітом [PERSON]. Зазначені обставини підтверджені копією спадкової справи. З Заповіту, посвідченого 14 січня 1993 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-281, вбачається, що [PERSON] заповів усе належне йому майно [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 1996 року, квартира за № 14 у будинку № 74 по проспекту Перемоги у місті Маріуполі на праві сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки БТІ м.Маріуполі від 02 червня 2015 року право власності за зазначеним свідоцтвом було зареєстровано в БТІ м.Маріуполя. Постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] №10/02-31 від 28.01.2015 р., позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру за № 14 у будинку № 74 по проспекту Перемоги у місті Маріуполі, оскільки у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обовязкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Окрім того, відповідно до ст..392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати:1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З підстав наведеного та з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, та з урахуванням втрати позивачем документу, що посвідчує її право власності на 1/2 частину спірної квартири, суд приходить до висновку, що за позивачкою може бути визнано право власності на 1/2 частину квартири за № 14 у будинку № 74 по проспекту Перемоги в порядку спадкування після смерті померлого [PERSON] та на 1/2 частину квартири у звязку із втратою правовстановлюючого документа, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved