Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2207 га, кадастровий номер 5622680600:06:001:0240, яка розташована по [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначила, що 26 липня 2013 року сторонами укладено договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] отримала в дар житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5622610100:06:001:0144, який в подальшому було змінено на кадастровий номер 5622680600:06:001:0240. При цьому угода про перехід права власності на земельну ділянку не укладалася. Проте, згідно ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України до неї, як до особи, яка набула право власності на житловий будинок, перейшло і право влансості на спірну земельну ділянку. Оформити нотаріально перехід права власноті на даний час неможливо, в зв`язку з чим змушена звертатися з позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку. Позивач у поданій до суду заяві просить справу розглядати без її участі, позов підтримує. Відповідач у поданій до суду заяві просить справу розглядати без його участі, позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Банацькою Л.І. від 26 липня 2013 року [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] . Згідно п.2 вказаного договору купівлі-продажу житловий будинок був розташований на земельній ділянці, площею 0,2207 га із кадастровим номером: 5622610100:06:001:0144. Згідно повідомлення Відділу у Здолбунівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області було здійснено реєстрацію земельної ділянки, площею 0,2207 га, яка розташована на території Богдашівської сільської ради [ADDRESS] та присвоєно кадастровий номер 5622680600:06:001:0240, так як кадастровий номер 5622610100:06:001:0144 вже був присвоєний іншій земельній ділянці. Тому кадастровий номер 5622610100:06:001:0144, який вказаний в Договорі дарування, зареєстрованому в реєстрі за № 472 від 26.07.2013 року, вважати недійсним. Земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в Державному земельному кадастрі зареєстрована з кадастровим номером - 5622680600:06:001:0240. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, необхідно зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі №6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року в справі №689/26/17 також не знайшла підстав для відступу від них. Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved