Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання спадкового договору недійсним. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що на підставі акту про придбання майна з публічних торгів, затвердженого начальником Другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] 09.07.2013 року. Вона придбала за 260412,00 (двісті шістдесят тисяч чотириста дванадцять гривень) квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат загальною площею 65,2 кв.м, житловою - 39,0 кв.м. Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 12.07.2013 року за № 1801 видано свідоцтво, яким посвідчено право власності на квартиру. В Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.07.2013 року зареєстровано право власності на квартиру. В зв»язку зі смертю чоловіка, погіршенням здоров»я, порадившись з родичами, які проживають в [INFO] та в м. Луцьку, продала квартиру в м. Іркутську РФ і переїхала на постійне проживання в м. Луцьк. Спочатку приїхала до племінника в м. Санкт-Петербург, звідки в грудні 2012 року племінниці [PERSON] і [PERSON] перевезли в м. Луцьк на постійне проживання. З метою надання мені допомоги племінницями [PERSON] і [PERSON] та покрашення житлових умов сім»ї [PERSON] за грошові кошти від продажу квартири в м. Іркутську вирішила придбати в м. Луцьку трьохкімнатну квартиру. Згідно з умовами договору купівлі-продажу від 07.12.2012 року вартість проданої квартири [ADDRESS] становила 1\~700 000 (один мільйон сімсот тисяч російських рублів), яка відповідала 439 586,00 гривень згідно зі встановленим НБУ офіційним курсом гривні до іноземної валюти станом на 07.12.2012 року. Після приїзду в м. Луцьк з урахуванням стану здоров»я відповідачка та її сестра займались пошуком квартири для покупки на першому поверсі. До переїзду в квартиру № І по вулиці В. Інтернаціоналістів в м. Луцьку проживала в квартирі по проспекті Відродження, 2/30, в м. Луцьку разом з племінницею [PERSON] Відповідачка [PERSON] до придбання квартири проживала в кімнаті гуртожитку. [PERSON] не погодилась з її пропозицією про складання заповіту на квартиру на її користь і на користь її двох синів, які проживають в [INFO]. Вона ініціювала укладення договору про перехід права власності на квартиру на випадок смерті. Зокрема, погодили істотні умови договору, за яким на користь відповідачки переходить право власності на 2/3 частини квартири, а на користь її дітей - 1/3 частини. Через деякий час погодилась з [PERSON] оформити в нотаріуса договір на попередньо узгоджених умовах. До березня 2014 року вважала, що обраний відповідачкою приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 25.09.2013 року посвідчила договір про перехід права власності на квартиру після смерті на користь [PERSON] 2/3 частини і на користь її дітей - 1/3 частини. Протягом тривалого часу на її вимоги відповідачка відмовлялась надати укладений між ними договір. В березні 2014 року отримала від [PERSON] копію спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] 25.09.2013 року за № 1209 і свідоцтво, посвідчене приватним нотаріусом [PERSON] 12.07.2013 за № 1801. Про зміст цього договору стало відомо після його перекладу з української мові на російську. Зокрема, згідно з умовами укладеного правочину право власності на квартиру № 1 по вулиці В. Інтернаціоналістів в м. Луцьку в цілому виникає в набувача [PERSON]В з моменту смерті відчужувача [PERSON] Даним договором на набувача покладаються обов»язки: забезпечувати відчужувача медикаментами, лікарськими засобами, сплачувати відчужувачу кожного місяця грошові кошти в сумі не менше мінімальної заробітної плати, не менше одного разу на рік оплачувати вартість відпочинку відчужувача, після смерті відчужувача похоронити його. З урахуванням того, що договір не відповідав її волевиявленню, вона запропонувала відповідачці розірвати його. У вересні 2014 року з надуманих підстав вона відмовилась укласти з нею нотаріально посвідчений договір про розірвання спадкового договору від 25.09.2013 року. Обгрунтування позовних вимог. З метою укладення спадкового договору [PERSON] використала її тяжке становище. 10.11.2011 року помер її чоловік; в листопаді 2012 року в м. Санкт-Петербурзі померла єдина сестра, в зв»язку з захворюванням ходила з допомогою палиці, повністю довіряла своїм племінницям і за новим місцем проживання була позбавлена можливості своєчасно отримати кваліфіковану правову допомогу з питань розпорядження майном на випадок своєї смерті. В день вчинення нотаріальної дії 25.09.2013 року нотаріус [PERSON] чекала їхнього приходу, підготувавши завчасно проект договору. На підставі паспорту громадянина РФ нотаріус встановила її особу, частково прочитала текст договору на українській мові та запропонувала підписати його. При цьому нотаріус не запитала, чи розуміє вона українську мову, не провела з нею бесіду та не роз»яснила наслідки вчинюваної нотаріальної дії, не встановила дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, а також відсутність у сторін заперечень стосовно кожної умови правочину. З метою встановлення її дійсних намірів нотаріус не розмовляла з нею окремо, як одною із сторін правочину.Після придбання квартири [ADDRESS] не потребувала матеріальної допомоги сторонніх осіб. Зокрема, за власні грошові кошти придбала в квартиру три плазмових телевізори, оплатила попередній власниці за залишені в квартирі меблі 1 500 доларів США, купляла продукти. Пенсія в розмірі 13 600,00 російських рублів в декілька разів перевищує заробітну плату відповідачки. Враховуючи цю обставину, не потребувала матеріальної допомоги. Передбачені спадковим договором обов»зки, які покладаються на відповідачку (придбання медикаментів і лікарських засобів, щомісячне грошове утримання в розмірі мінімальної заробітної плати і щорічна оплата відпочинку), не відповідають її волевиявленню. Проживання в одній квартирі з відповідачкою потрібно було для створення нормальної сімейної обстановки, взаємоповаги та моральної підтримки. Набуття відповідачкою права власності на цілу квартиру [ADDRESS] не відповідало і не відповідає на даний її волевиявленню. Дії нотаріуса [PERSON], яка без її участі склала проект спадкового договору, до посвідчення спадкового договору не виконала вимог законодавства України. В березні 2014 року довідалася про укладений з відповідачкою спадковий договір. В зв»язку з тим, що законодавством РФ до цього часу не передбачений правочин спадковий договір, і не могла передбачити можливість його укладення. До переїзду в Україну з питання спадкування консультувалась в нотаріуса в м. Іркутську РФ. Якщо б знала про дійсні наміри відповідачки - набуття цілої квартири на випадок її смерті, нею не укладався би даний оспорюваний правочин. Спадковий договір підписала під впливом умисного обману зі сторони відповідачки стосовно обставин, які впливають на вчинення правочину. Крім цього, при складанні проекту спадкового договору і його посвідченні приватним нотаріусом [PERSON] не були дотримані вимоги законодавства України. В зв»язку з недотриманням в момент укладення договору вимог, встановлених ч.ч. 1,3,5 ст. 203 ЦК України, оспорює спадковий договір.Просить суд визнати недійсним спадковий договір та стягнути судові витрати по оплаті судового збору і правової допомоги адвоката. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали та пояснили, що сторони досягли всіх істотних умов і між ними було укладено оспорюваний правочин. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом при розгляді справи встановлено обставин і визначених відповідно до них правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов на укладення між сторонами спадкового договору. Так між сторонами було досягнуто домовленості, що після смерті [PERSON] на користь [PERSON] переходить право власності на 2/3 частини квартири № 1, що розташована в житловому будинку № 4, по вулиці Воїнів інтернаціоналістів в м. Луцьку Волинської області. При цьому 1/3 частини вказаної квартири перейде на користь її дітей. 25 вересня 2013 року між сторонами було укладено спадковий договір (а.с. 8-9). За умовами укладеного між сторонами договору [PERSON] після своєї смерті передає у власність [PERSON], а [PERSON] приймає після смерті [PERSON] у власність квартиру № 1, що розташована в житловому будинку № 4, по вулиці Воїнів інтернаціоналістів в м. Луцьку Волинської області. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1209, Таким чином суд приходить до висновку, що волевиявлення [PERSON] щодо укладення спадкового договору є вільним однак не відповідає її внутрішній волі. Оскільки її волевиявлення було направленим на те, що на користь [PERSON] переходить право власності на 2/3 вищевказаної квартири, а 1/3 частини вказаної квартири перейде на користь її дітей. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що при укладенні 25 вересня 2013 року спадкового договору, волевиявлення [PERSON] на вчинення цього правочину було вільним. Однак волевиявлення не відповідало її внутрішній волі. Так як між сторонами було досягнуто домовленості, що 1/3 частини квартири № 1, що розташована в житловому будинку № 4, по вулиці Воїнів інтернаціоналістів в м. Луцьку Волинської області перейде на користь її двох синів[PERSON], які проживають в [INFO]. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнання недійсним спадкового договору в частині, що[PERSON] після своєї смерті передає у власність [PERSON] 1/3 частину квартири № 1, що розташована в житловому будинку № 4, по вулиці Воїнів інтернаціоналістів в м. Луцьку Волинської області. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с. 1). Також позивачвем було понесено витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 10\~000 гривень (а.с. 79). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору та витрат по оплаті послуг адвоката.

Outcome: partial