Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області), Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про припинення речового права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є власником земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. В 2020 році з метою присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номеру позивачка звернулася до ФОП [PERSON] із заявою про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Така технічна документація була розроблена та подана до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Рішенням державного кадастрового реєстратора №РВ6100812282020 від 05 листопада 2020 року позивачці було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: виявлено перетин ділянки з ділянкою 6125281700:02:001:2062, площа співпадає на 100%, перетин ділянки (повне співпадіння). Земельна ділянка з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062 площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Вищевказана земельна ділянка сформована з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки належала позивачці на праві власності ще з 2002 року, а тому не могла бути передана у власність іншим особам та зареєстрована у Державному земельному кадастрі за іншими особами, окрім позивачки. Таким чином, здійснена державна реєстрація речового права та державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує право власності позивачки, що виникло раніше. З огляду на зазначене, [PERSON] просила суд припинити (скасувати) речове право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062 площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; припинити (скасувати) державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062, площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства в Державному земельному кадастрі, розташованої на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; судові витрати покласти на Відповідачів. Разом із позовною заявою, [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про припинення речового права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалою судді від 01 грудня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та заборонено вчиняти будьякі дії стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062 площею 0.0982 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до набрання у спорі про скасування речового права власності та державної реєстрації цієї земельної ділянки рішенням суду законної сили. 17 грудня 2020 року представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі; виключити ГУ Держгеокадастр у Тернопільській області зі статусу відповідача та залучити в якості третьої особи. Покликався на те, що із наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району. Разом з тим, у Головному управлінні зберігається Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] на території Великогаївської сільської ради с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області (далі Технічна документація). Складовою Технічної документації є Державний акт на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6125281700:02:001:2062, виданий громадянину [PERSON] на підставі рішення сесії Великогаївської сільської ради від 23 вересня 2005 року № б/н площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства (серія ТР № 062262). Згідно матеріалів Технічної документації спірну земельну ділянку успадкувала [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 листопада 2006 року у справі № 25893/06, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 188481, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 17 травня 2007 року за № 010764401778. Після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0,0982 га, яка розташована в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області успадкував її син [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2016 року). Згідно кадастрових планів земельних ділянки [PERSON] та [PERSON] суміжні землекористувачі співпадають. Окрім цього, представник відповідача покликається на неналежність відповідача ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області. На момент видачі [PERSON] та [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0982 га реєстрація земельних ділянок та прав на них здійснювалася в Державному реєстрі земель. Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962 (далі Тимчасовий порядок) (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства N 408 від 07 липня 2012 року). Як вбачається з даних Державного земельного кадастру державну реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0982 га, кадастровий номер 6125281700:02:001:2062, здійснено 17 травня 2007 року Тернопільською регіональною філією ДП Тернопільська регіональна філія Центр ДЗК». Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ДП «Тернопільський науководослідний та проектний інститут землеустрою». Нормами ч. 2 ст. 28 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. З 01 січня 2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 1 січня 2013 року припинилися. Після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області не є належним відповідачем у справі, оскільки не зобов`язане відповідати за пред`явленим позовом, так як не наділене повноваженнями виконати вимоги позивача. Окрім того, позивачем не наведено ніяких доказів щодо порушення його прав з боку Головного управління. 27 січня 2021 року судом зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивачка зокрема зазначила, що враховуючи те, що саме у складі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області працюють державні реєстратори, які здійснюють дії з державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та їх скасування, враховуючи заявлену позовну вимогу про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, то ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області є належним відповідачем стосовно вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалою судді, постановленою протокольно в судовому засіданні, яке відбулося 23 лютого 2021 року витребувано з архіву суду для огляду в судовому засіданні справу № 25893/06. Ухвалою судді від 13 травня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області землевпорядну документацію, належним чином завірену її копію, стосовно формування (переоформлення) земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062 площею 0.0982 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки, адвокат Микитович П. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового засідання. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області Маглюк О. В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на підстави, зазначені у відзиві на позову заяву. Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового засідання. Суд, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 29 липня 2002 року [PERSON] , державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори посвідчено, що на підставі ст. 529 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки для садівництва, розташованої на території села Великі Гаї Великогаївської сільської ради розміром 0,10 га, яке належало померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11ТР № 022465, виданого Великогаївською сільською радою та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25 червня 1997 року за № 163. Опис меж від А до Б землі Великогаївської сільської ради, від Б до В землі [PERSON] , від В до Г землі Великогаївської сільської ради, від Г до А землі [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 665312 видано [PERSON] , яка мешкає [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 29 липня 2002 року Першою тернопільською державною нотаріальною контрою, спадкова справа № 652, зареєстровано в реєстрі за № 42704, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,10 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Великогаївської сільської ради. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 763. 29 жовтня 2020 року між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] було укладено договір про розроблення технічних документацій із землеустрою № 2020/100481 від 29 жовтня 2020 року, згідно вимог якого виконавець зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектновишукувальні роботи (далі роботи) з розроблення технічних документацій щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на території с. Великі Гаї Тернопільського рну Тернопільської обл., а замовник прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1.). Загальна вартість робіт за цим договором становить 2500,00 грн (п. 2.1.) Як слідує з акту виконаних робіт № 2020/100481 від 29 жовтня 2020 року, підписаного 10 листопада 2020 року, виконавцем виконані, замовником прийняті та оплачені роботи по договору № 2020/100481 від 29 жовтня 2020 року. Рішенням № РВ6100812282020 від 05 листопада 2020 року Державного реєстратора Відділу у Тернопільському районі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області позивачці [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за заявою від 04 листопада 2020 року, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: виявлено перетин ділянки з ділянкою 6125281700:02:001:2062; площа співпадає на 100%, перетин ділянки (повне співпадіння) Критична. Згідно протоколу № ПП6100637012020 від 05 листопада 2020 року, реєстраційний номер заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру ЗВ9712053472020, замовник [PERSON] , розробник документації із землеустрою або оцінки земель ФОП [PERSON] ; відомості про відповідність даних електронного документа наявним даним Державного земельного кадастру не відповідає; установленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа не відповідає; даним документації із землеустрою або оцінки земель не відповідає. Згідно висновку щодо перевірки електронного документа встановлено, що перетин ділянок з ділянкою 6125281700:02:001:2062; площа співпадає на 100% (повне співпадіння) Критична. Як вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер 6125281700:02:001:2062, площею 0,0982 га для ведення особисто селянського господарства в с. В Гаї Тернопільського рну Тернопільської обл. на підставі державної реєстрації, яка була здійснена 15 липня 2016 року нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І. Я.. належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом, серія та номер 623, виданого 15 липня 2016 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 листопада 2005 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. На виконання ухвали суду від 13 травня 2021 року ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області надіслало на адресу суду копії документації із землеустрою, на підставі якої сформовано земельну ділянку за кадастровим номер 6125281700:02:001:2062. Як вбачається із отриманих судом матеріалів, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] на території Великогаївської сільської ради с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області сформована державним підприємством «Тернопільський науководослідний та проектний інститут землеустрою» у 2005 році. У пояснювальній записці зазначено, що комплекс робіт виготовлено згідно договору № 1135 від 10 жовтня 2005 року. місцеположення кутів зовнішніх меж землекористування детально досліджено і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності землекористувача і узгоджено з представниками суміжних землекористувачів. При узгодженні зовнішніх меж земельної ділянки зацікавленими сторонами претензій не заявлено. На підставі рішення 18 сесії 4 скликання Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 23 вересня 2005 року передано безкоштовно у власність земельну ділянку [PERSON] , яка знаходиться в с. В. Гаї, загальною площею 0,69 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки, виданої 06 жовтня 2005 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] , згідно земельнооблікових документів станом на 1 січня 2002 року в його користування знаходилася земельна ділянка площею 0,69 га, для ведення особистого селянського господарства. 14 жовтня 2005 року затверджено Технічне завдання на виготовлення технічної документації для видачі Державного акту на право власності на землю земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства 0,69 га у с. В. Гаї Тернопільського рну Тернопільської обл. Як слідує з висновку Тернопільського районного відділу земельних ресурсів про наявні обмеження та сервітути на використання земельної ділянки, розташованої у с. В. Гаї Тернопільського рну Тернопільської обл., площею 0,69 га, рекомендовано передати у власність земельну ділянку [PERSON] , загальною площею 0,69 га для ведення особистого селянського господарства (п. 14). Висновком відділу містобудування, архітектури та житловокомунального господарства Тернопільської районної державної адміністрації від 10 жовтня 2005 року встановлено, що ділянки площею 0,69 га у с. В. Гаї Тернопільського рну за містобудівними та архітектурнопланувальними вимогами можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства (п. 11). Разом з тим, зміст технічної документації із землеустрою містить інформацію про те, що у власність [PERSON] були передані декілька земельних ділянок із різними площами, одна з яких площею 0,09819 га по конфігурації та опису меж відповідає земельній ділянці власником якої з 2002 року є [PERSON] . Відтак, проаналізувавши вищенаведені документи, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 16 квітня 2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, в тому числі про захист і поновлення порушених прав власників земельних ділянок і землекористувачів, усунення перешкод у використанні земельних ділянок. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України, в редакції 2002 року, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] 29 липня 2002 року успадкувала спірну земельну ділянку після смерті матері [PERSON] , яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11ТР № 022465, виданого Великогаївською сільською радою та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25 червня 1997 року за № 163. На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 29 липня 2002 року Першою тернопільською державною нотаріальною контрою, спадкова справа № 652, зареєстровано в реєстрі за № 42704, позивачці 06 вересня 2002 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 665312. Цей акт зареєстровано Великогаївською сільською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 763. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449\~«Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою)\~державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже,\~державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ № 2201 (з 23.06.1992 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки. Окремо слід зазначити, що\~державний акт на право приватної власності на землю\~видавався виключно громадянам, підписувався Головою відповідної Ради народних депутатів, а також реєструвався відповідною радою за місцем розташування земельної ділянки в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Дані про реєстрацію права власності на земельну ділянку не вносилися до електронної бази даних, кадастрова зйомка із зазначенням координат при його видачі в переважній більшості випадків не здійснювалась. За своїм змістом\~бланк державного акта\~давав можливість внесення змін до нього в разі зміни площі земельної ділянки. Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю з 1993 року регламентувався наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.93 № 28, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.04.93 за № 31, яким було затверджено\~Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею\~(в тому числі на умовах оренди). Відтак приймаючи рішення 18 сесії 4 скликання Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 23 вересня 2005 року, яким передано безкоштовно у власність земельну ділянку [PERSON] , яка знаходиться в с. В. Гаї, загальною площею 0,69 га для ведення особистого селянського господарства, орган місцевого самоврядування діяв неправомірно, оскільки розпорядився землею [PERSON] , що вбачається зі змісту технічної документації із землеустрою. Зокрема, у власність [PERSON] були передані декілька земельних ділянок із різними площами, одна з яких площею 0,09819 га по конфігурації та опису меж відповідає земельній ділянці власником якої з 2002 року є [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спірну земельну ділянку успадкувала [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 листопада 2006 року у справі № 25893/06, яка була оглянута судом в ході проведення підготовчого засідання. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , що він не заперечував в підготовчому судовому засіданні. Разом з тим, позивачка не може бути обмежена в здійсненні свого права власності на спірну земельну ділянку, оскільки набула її у спосіб, встановлений законом. Водночас [PERSON] не визнає такого права [PERSON] , а тому остання звернулася до суду за його захистом. Отож, оскільки [PERSON] успадкував земельну ділянку, яка є власністю [PERSON] з 2002 року, а відтак його речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062, площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області підлягає припиненню (скасуванню). В такий спосіб позивачка фактично витребовує своє майно у [PERSON] . Щодо решти вимог заявленого позову, то суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1\~статті 79-1\~ЗК України\~формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. За змістом частин 9, 10\~статті 79-1 ЗК України\~земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (далі - ДЗК). Однак, тільки скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК не призведе до скасування права власності на земельну ділянку, а відтак суд попередньо вирішив вимоги в частині припинення (скасування) речового права [PERSON] на спірну земельну ділянку. З 01 січня 2013 року набули чинності зміни до Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій), які передбачалися постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» з 01 січня 2013 року припинилися. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно. За приписами статті 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» Держгеокадастр та його територіальні органи здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до ДЗК, передбачених законом відомостей, про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що внесення відомостей до ДЗК і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Крім того, згідно пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав. У відповідності до положень статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Отже, суд робить висновок, що до задоволення підлягають і решта позовних вимог [PERSON] шляхом припинення (скасування) державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6125281700:02:001:2062, площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в Державному земельному кадастрі. Щодо доводів представника ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області про те, що вказаний відповідач є неналежним, то суд виходить з наступного. Постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 затверджений «Порядок ведення Державного земельного кадастру», який визначає процедуру та вимоги щодо ведення ДЗК; зокрема, терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: п. 2) суб`єкт надання адміністративної послуги у сфері Державного земельного кадастру - державний кадастровий реєстратор, адміністратор центру надання адміністративних послуг, уповноважена посадова особа виконавчого органу місцевого самоврядування, нотаріус; п. 4): Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр; п. 5) До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Відтак ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області є належним відповідачем у виниклому між сторонами спорі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved