Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 06.03.2016. Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час припинили шлюбні відносини, проживають окремо, дитина проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям. В зв`язку з чим просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника щомісячно. Ухвалою судді від 05.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву в якій підтримала позовну заяву, просила суд її задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав заяву про визнання позову, та просив суд розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 06.03.2016 [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб (а.с.8). Сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено судом, сторони по справі на даний час фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Виходячи з положень ст. ст. 110,112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позовна вимога в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. Батько дитини, відповідач [PERSON] добровільно не надає допомогу на утримання дитини. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вищевикладеного, враховуючи законодавчо визначену рівність батьків щодо обов`язку утримувати своїх дітей, та з урахуванням того, що матеріали справи не містять жодних відомостей про неможливість відповідача надавати таку допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру частки від доходу, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що саме такий розмір аліментів, з урахуванням доходів позивача, відповідатиме принципу справедливості, добросовісності та розумності, при цьому буде достатнім внеском для задоволення соціально-побутових, фізичних, духовних та інших потреб дитини та не нестиме обтяжуючого характеру для відповідача. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Окрім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 840,80 грн. Також стягнути із [PERSON] на користь держави 840,80 грн судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved