Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 20.10.2017 року в місті Свердловськ Луганської області. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що [PERSON], яка померла 20.10.2017 року в місті СвердловськЛуганської обалсті на окупованій території є її матірю. Компетентними органами України свідоцтва про смерть [PERSON] не видавалося. Заявник вказала, що встановлення факту смерті матері необхідно їй для державної реєстрації смерті останньої. Заявник в судове засідання не зявилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду пояснення, в якіх вказав, що не заперечує проти задоволення заяви та просив проводити розгляд заяви у відсутність представника відділу. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю заявника. Заявник мешкає в місті Харкові. 20.10.2017 року [PERSON], яка є громадянкою України померла на окупованій території України в місті Свердловськ Луганської області. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №225 від 21.10.2017 року та копією довідки про причину смерті до форми №106/у №225, яка видається для поховання, видану 21.10.2017 року державною установою «Свердловська центральна міська багатопрофільна лікарня». Свідоцтва про смерть [PERSON] уповноваженими органами України не видавалося. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ч.3 ст.49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Пунктом 6 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року, передбачено наступне, внесення до Реєстру відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється реєстратором одночасно із складенням відповідного актового запису цивільного стану. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Крім того зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, суд вважає факт смерті [PERSON] підтвердженим. Відповідно п.8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті потрібне заявникові для державної реєстрації смерті [PERSON], приймаючи до уваги надані докази,

Outcome: approved