Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , вказавши на таке. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.09.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першотравневої державної нотаріальної контори Донецької області Чичековим С.Ф., та реєстраційного посвідчення, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації від 31.10.2002 року (за реєстром № 187), позивачу належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , який фактично з 2013 року за даною адресою не проживає. На даний час місце проживання [PERSON] позивачу невідоме. Позивач звертає увагу на те, що факт того, що відповідач не проживає у її домоволодінні, підтверджується актами обстеження фактичного проживання, складеними депутатом Мангушської районної ради по Мелекінському округу від 01.11.2019, 05.04.2020 та від 02.11.2020 року, а також довідкою Мелекінської сільської ради від 05.11.2020 року №1084. В зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачу за місцем реєстрації надсилалася заказна кореспонденція з повідомленням про день та час розгляду справи, і отже суд вважає, що про судове засідання він повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутності, тому справа розглядається заочно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Так, дійсно позивачу [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.09.2002 року, зареєстрованим Маріупольським бюро технічної інвентаризації 31.10.2002 року, належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-10). Згідно довідки № 1084 від 05.11.2020 року виконавчого комітету Мелекінської сільської ради, у житловому будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , який з 2013 року за даною адресою фактично не проживає (а.с.11). Як вбачається з актів обстеження фактичного проживання громадян від 01.11.2019 року, 05.04.2020 року та 02.11.2020 року, складених депутатом Мангушської районної ради по Мелекінському округу Колісніченко Т.О., [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з вересня 2013 року за даною адресою не проживає (а.с. 12-14). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] не проживає у домоволодінні позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійснення його права користування та розпорядження належним йому житловим будинком, тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved