Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який було розірвано 14.12.2011 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Діти з дня розлучення і по сьогоднішній день проживають з позивачем за адресою [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.03.2012 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 01.12.2011 року. Однак, вищезазначене рішення відповідач не виконує, з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 31.07.2017 року, виданого Вінницьким районним відділом ДВС, за боржником рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей у сумі 20 200 грн. 87 коп.; ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей він не надавав і не надає по цей час. В зв'язку з девальвацію національної валюти, витрати на забезпечення дітей харчуванням, лікуванням, одягом, витрати на навчання, значно збільшились, що ще більше ускладнює матеріальне становище позивача. 10.08.2017 року Вінницький районний суд Вінницької області прийняв рішення по справі № 128/3315/16-ц, згідно якого відповідача позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. На даний час з 1 травня 2017 року положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1777 гривень. Враховуючи викладене, позивач вважає за доцільне, якщо з відповідача буде стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Крім того, з 01.09.2017 року син [PERSON] навчається в Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони, за контрактом, на платному відділенні, а тому потребує додаткових коштів на утримання. Згідно п. 4.2 Договору про навчання № 743 від 18.08.2017 року, оплата за навчання складає 4700 грн. і вноситься замовником в повному об'ємі до 01.09.2017 року, пунктом 5.2 Договору визначено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує неустойку у розмірі 0,1 % від суми оплати за семестр. Позивачем фактично було внесено оплату в сумі 2600 гривень. На день подання позову фактично понесені витрати на дитину складають 2600 гривень, передбачуваними витратами на підставі Договору є сума 2100 гривень. Разом ця сума складає 4700 грн. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.03.2012 року на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з 400 гривень до 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 4700 гривень. В ході судового розгляду позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких вона просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 1100 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення донькою повноліття; виконавчий лист № 2-2096/2011 від 20.03.2012 року, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку визнати таким, що втратив силу та повернути в справу; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 4700 гривень. В судовому засіданні позивача та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, так як у нього інша сім'я, на утриманні діти, а тому він не має можливості сплачувати ні аліменти, ні додаткові витрати, а тому в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], а [INFO] народилася [PERSON], батьками яких являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5). Згідно довідки квартального комітету «Малі Хутори - Центр» № 1032 від 07.09.2017 року діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с. 6). Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 31.07.2017 року, виданого Вінницьким районним відділом ДВС, за боржником [PERSON] рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей у сумі 20 200 грн. 87 коп. (а.с. 7 - 9, 31 - 33). Дитина [PERSON], який станом на день розгляду справи являється повнолітнім, навчається в Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони, за контрактом, на платному відділенні (а.с. 11). Згідно п. 4.2 Договору про навчання № 743 від 18.08.2017 року, оплата за навчання складає 4700 грн. і вноситься замовником в повному об'ємі до 01.09.2017 року, пунктом 5.2 Договору визначено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує неустойку у розмірі 0,1 % від суми оплати за семестр. Позивачем фактично було внесено оплату в сумі 2600 гривень (а.с. 10, 12). За період з березня 2017 року по лютий 2018 року відповідачем [PERSON] на користь позивача [PERSON] було сплачено аліменти на загальну суму 11800 грн. (а.с. 44 - 47). Відповідач [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей; на утриманні має малолітню дитину - [PERSON], 2017 року народження (а.с. 48 - 49). Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст. 191 СК України). Згідно ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 ч. 1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів, які стягаються з відповідача на утримання дитини [PERSON] за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.03.2012 року, з 400 грн. 00 коп. до 1100 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи принцип рівності прав й обов'язків батьків, визначений ст. 141 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових витрат, підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 1300 грн. (2600 грн./2= 1300 грн.), оскільки позивач також зобов'язана брати участь у додаткових витратах на дитину порівну із відповідачем. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved