Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання часток у спільному майні, набутому під час шлюбу. У позовній заяві позивач вказує, що з відповідачем [PERSON] з 27 липня 2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, а 07 липня 2017 року відповідач подав позов про розірвання шлюбу. 24 травня 2013 року ними за спільні кошти придбано легковий автомобіль Nissan X-Trail, номер кузова JN1TCNТ31U0405716, 2013 року випуску, після реєстрації видано державний номерний знак [NUMBER]. Транспортний засіб був зареєстрований на імя чоловіка [PERSON] У травні 2017 року їй стало відомо, що даний автомобіль відчужено на користь [PERSON] батька [PERSON] З цього приводу автомобілю Nissan X-Trail присвоєно новий державний номерний знак, а саме ВІ 7252 СІ. Вона не давала згоди на відчуження вказаного транспортного засобу, з цих підстав позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного рухомого майна та застосувати двохсторонню реституцію, а також припинити режим спільної сумісної власності щодо легкового автомобіля марки Nissan X-Trail, номер кузова JN1TCNТ31U0405716, д.н.з. [NUMBER] та визначити частки у праві спільної власності на зазначений транспортний засіб у розмірі по ? частині за нею та [PERSON] Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 вересня 2017 року до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання часток у спільному майні, набутому під час шлюбу в якості співвідповідача залучено [PERSON]. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], у судове засідання не зявився, направили до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області у судове засідання не зявився, на адресу суду направив відзив, у якому просив провести розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши докази, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання часток у спільному майні, набутому під час шлюбу, підлягають до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Як свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб Nissan X-Trail, номер кузова JN1TCNТ31U0405716, реєструвався 24 травня 2013 року на ім`я відповідача [PERSON] Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській областіза № 31/16-7-3018 від 29.08.2017, за даними регіональної бази АІС «Автомобіль» та підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС України 24 травня 2013 року за [PERSON], [INFO], значився зареєстрованим автомобіль марки Nissan X-Trail 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER], сірого кольору, № кузова JN1TCNТ31U0405716, а з 25 квітня 2017 року вищевказаний транспортний засіб перереєстрований по договору на нового власника [PERSON], [INFO], у звязку з цим автомобілю [NUMBER]. Згідно договору купівлі-продажу 5345/2017/431437 від 25.04.2017, оформленому в сервісному центрі 5345 РСЦ МВС, [PERSON] є власником транспортного засобу марки Nissan модель X-Trail, 2013 року випуску, номер кузова JN1TCNТ31U0405716. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки Nissan X-Trail, номер кузова JN1TCNТ31U0405716, придбаний у період шлюбу [PERSON] та [PERSON], а саме 24 травня 2013 року, а тому відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України, має місце правовий режим спільного сумісного майна. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України - дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до положень ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Таким чином, вчиняючи правочини, що передбачають наслідком розпорядження майном, яке перебуває у спільній сумісній власності, вважається, що один співвласник (чоловік) діє як від свого імені, так і від імені другого співвласника (дружини), тобто останній також є стороною договору. За таких обставин співвласник, якого в договорі представляє інший співвласник, має право порушувати питання про визнання договору недійсним. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Судом встановлено, що спірний транспортний засіб був відчуджений відповідачем [PERSON] його батьку [PERSON] без письмової згоди іншого з подружжя - позивача [PERSON], тобто договір укладений відповідачем без додержання вимог ст. 65 СК України, тому відповідно до ч. 1 ст. 236, ст. 215 ЦК України він є недійсним з моменту укладання. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені законодавством, а саме ст. 215 ЦК України, вважати договір купівлі-продажу автомобіля Nissan X-Trail, укладений між [PERSON] та [PERSON] 25 квітня 2017 року, недійсним. Стосовно позовних вимог про визначення часток у спільному майні, набутому під час шлюбу суд виходить з наступного. Пункт 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У зв`язку з тим, що спірний автомобіль є неподільною річчю та спільним сумісним майном подружжя, а враховуючи те, що позивачем не заявлено вимоги про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] грошової компенсації за належну їй частину спірного автомобіля, тому суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини автомобіля кожному із подружжя, про що заявлено позивачем у позовних вимогах. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції значиться про сплату нею судового збору в розмірі 1280 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON], оскільки безпосередньо ним були порушені права позивача, а відповідач [PERSON] є лише добросовісним набувачем майна.

Outcome: approved