Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа : орган опіки та піклування Козятинської районної державної адміністрації Вінницької облоасті. Свої вимоги мотивувала тим, що 28 квітня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований виконкомом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області, по актовому запису № 17. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Причиною того, що вона вирішила звернутися до суду з даною заявою стала байдужість відповідача до долі та інтересів його дитини, нехтування з його боку своїми батьківськими обов'язками. Їхньому синові було лише рік, коли чоловік їх покинув, і вона залишилася сама з дитиною. З того часу батько сина не бачив. Син також не знає свого біологічного батька, навіть не впізнає його при зустрічі. Синові в даний час шість років, він відвідує дитячий садок. Батька син практично не пам'ятає та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки батька бачив лише один раз. Також в спілкуванні з нею ніколи про нього не питає та не цікавиться. Всі турботи по догляду та вихованню сина лягли на її плечі та на плечі її теперішнього чоловіка [PERSON], з яким вона зареєструвала шлюб 11 березня 2015 року. Її чоловік любить і виховує сина, як власну дитину, турбується про нього та утримує його, оточує його любов'ю та теплом. Натомість, рідний батько взагалі не цікавився життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 10.11.2014 з [PERSON] на її користь на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку, починаючи з 16.10.2014. В даний час виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі ДВС Козятинського МРУЮ. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і заборгованість станом на 01.03.2018 становить 31703 грн. 71 коп. Таким чином, відповідач взагалі з моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання аліменти не сплачував, заборгованість станом на 01.03.2018 становить 31703 грн. 71 коп. (що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції), ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав, оскільки не має змоги виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню сина та його матеріальному та духовному забезпеченню, про що написав відповідну заяву, нотаріально завірену, яка додається до позовної заяви. З її теперішнім чоловіком [PERSON] вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Її сина [PERSON] він вважає також своїм сином, відчуває себе повноцінним батьком, ніколи не роблячи різниці між дітьми. Всі вони проживають разом. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нами склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. В даний час вона не працюю, так як перебуває у відпустці по догляду за меншою дочкою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та навела вищезазначені обставини. Відповідач [PERSON] позов визнав , не заперечує проти його задоволення . Представник третьої особи органу опіки та піклування Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області - [PERSON] позов підтримала та надала суду висновок Козятинської районної державної адміністрації - органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO]. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовільнити . Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року сторони уклали шлюб з [PERSON], який був зареєстрований виконкомом Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області по актовому запису № 17. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою ( а.с. 6). Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Синові сторін в даний час шість років та він відвідує дитячий садок. Батька син практично не пам'ятає та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки батька бачив лише один раз. Батько ніколи про нього не питає та не цікавиться. Всі турботи по догляду та вихованню сина здійснює позивач [PERSON] та її теперішній чоловік [PERSON], з яким вона зареєструвала шлюб 11 березня 2015 року( а.с.8). Відповідач не цікавився життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 10.11.2014 з [PERSON] на її користь на утримання сина стягнуті аліменти в розмірі ј частини усіх видів його заробітку, починаючи з 16.10.2014( а.с. 11). В даний час виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі ДВС Козятинського МРУЮ. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і заборгованість станом на 01.03.2018 становить 31703 грн. 71 коп., що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції ( а.с. 14). Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». [PERSON] з теперішнім чоловіком [PERSON] мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]( а.с. 9,10). Всі вони проживають разом. У відповідності з ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 p.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.» Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і це є підставою до позбавлення його батьківських прав. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Згідно висновку Козятинської районної державної адміністрації - органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від 11.05.2018, орган опіки та піклування - Козятинська районна державна адміністрація не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO].. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, ніяких відносин не підтримує, не спілкується, не цікавиться його навчанням та станом здоров'я, повністю байдужий до синових проблем, його розвитку. Вихованням та фактичним утриманням малолітньої дитини займається позивач. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, згідно з якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина . На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved