Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.04.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON]. З початку весни 2014 року шлюбні стосунки між позивачем і відповідачем припинені та відповідач припинив надавати кошти на утримання дитини та на її утримання. Вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Відповідач не є інвалідом, працює, а також сплачує [PERSON] аліменти на утримання двох дітей по 400 гривень щомісячно, тому просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.35). Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини. Також пояснив, що інших доходів не має та сплачує кредит. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що аліменти на утримання їх з відповідачем дітей стягуються з нього у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі. Вважає, що позов подано з метою зменшення розміру аліментів на її дітей, оскільки позивач і відповідач не проживають окремо. Вислухавши пояснення відповідача, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Дитина проживає з позивачем (а.с.4). Відповідач працює в ФОП [PERSON] продавцем непродовольчих товарів, загальна сума доходу за період з лютого по серпень 2014 року за винятком аліментів становила 3900 грн., що підтверджується довідкою від 18.08.2014 року (а.с.2), за період з липня по грудень 2014 року за винятком аліментів становила 3890,02 грн. (а.с.23) . Згідно виконавчого листа від 20.08.2014 року, виданого Чуднівським районним судом Житомирської області з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 12.08.2014 року до досягнення старшим сином [PERSON] повноліття, після чого слід продовжувати стягувати з відповідача до досягнення повноліття сином [PERSON] 1/4 частину його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального аліментного платежу на кожну дитину, що на день винесення рішення становить 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.25). Як вбачається з довідки-розрахунку №24 від 30.01.2015 року ВДВС Брусилівського РУЮ загальна сума заборгованості по аліментам станом на 01.02.2015 року становить 1871,00 грн. (а.с.24). Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач постійно працює, тобто має стабільний регулярний дохід, тому відповідно до ст.183 СК України визначення розміру аліментів має проводитися у частці від заробітку відповідача. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працює та отримує невеликий дохід, має на утриманні двох малолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини сторін у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, то відповідно до положень ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що її чоловік має можливість з урахуванням невеликого розміру доходу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей надавати матеріальну допомогу позивачеві у визначеному нею розмірі, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial