Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу домобудівлі дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.09.2003 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу домобудівлі [ADDRESS] . Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі «ВА-БАНК». На теперішній час має намір відчужити вказану нерухомість, однак через відсутність нотаріального посвідчення договору позбавлена такої можливості. У зв`язку з цим, просила суд визнати дійсним договір № 2-2884 купівлі-продажу домобудівні, що розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 16 вересня 2003 року між відповідачем та нею, зареєстрований на Товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний № 2-2884 16.09.2003 р., посвідчений в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації с. Нова Збур`ївка на праві власності за нею та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 75 від 01.10.2003 р. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву не надіслав, про причини своєї неявки суд не сповістив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки наявна сукупність умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.09.2003 року на товарній біржі «ВА-БАНК» був посвідчений договір купівлі-продажу № 2-2884. За даним договором [PERSON] продав, а [PERSON] купила домобудівлю [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 договору, домобудівля продана на біржових торгах за 5000 гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцю» повністю при підписанні даного договору. 01 жовтня 2003 року право власності на домоволодіння зареєстровано за [PERSON] у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 75. До правовідносин купівлі-продажу, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до правочину виникли в 2003 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктами 7, 13 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на будинок з моменту реєстрації даного договору. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Враховуючи, що всі зобов`язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved