Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2009 року, в якому у них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності та на ставлення один до одного, як до подружжя. Так, через нестерпний характер чоловіка, зловживання ним алкогольними напоями, створення конфліктних ситуацій, нанесення їй ударів та побоїв, небажання змінити свою поведінку в сім'ї, ставлення до неї як до дружини, нехтування присутністю малолітньої дитини під час неправомірної поведінки в сім'ї, призвели до того, що у 2014 році вигнала відповідача з будинку, де проживали однією сім'єю і з того часу разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Крім того зазначила що відповідач за весь цей час неодноразово приходив до господарства, де вона проживає разом з дочкою, говорив, що хоче повернутися в сім'ю, однак усі їхні розмови закінчувалися образами зі сторони відповідача. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому, вказав, що позов визнає та згідний на розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 156750, повторно виданого 17 серпня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 квітня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис №34. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Гриньків». Від шлюбу мають одну дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі через негативну поведінку відповідача з 2014 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved