Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , згідно якої просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, вказавши, що між ними зареєстровано шлюб 08 червня 2013 року Криворудською сільською радою Семенівського району Полтавської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 08.06.2013 року. Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Примирення і збереження сім`ї між ними не можливе, тому шлюб необхідно розірвати, місце проживання дитини визначити з матір`ю, судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якого прохає розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якого позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 08 червня 2013 року Криворудською сільською радою Семенівського району Полтавської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 08.06.2013 року. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 20.07.2013 року Крюківським відділом державної РАЦС РС Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №435. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням думки позивача, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, тому враховуючи згоду відповідача, суд вважає за можливе місце проживання дитини визначити з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. З урахуванням визнання позову відповідачем та відповідно до ст. 142 ЦПК України, слід повернути з державного бюджету позивачу 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved