Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 18.09.2004р. вони з відповідачем одружилися і проживали разом біля трьох років, але в 2007 році відповідач попав в автокатастрофу, отримав важки травми, довго хворів. Батьки відповідача у всьому звинуватили позивачку і заборонили йому спілкуватися з нею. Відповідач послухався своїх батьків і залишив позивачку, а через деякий час став проживати у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, яка вже народила йому трьох дітей. У 2013 році позивачка звернулася до відповідача з вимогою розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки шлюбні відносини вони припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та дітей від шлюбу не мають, однак відповідач відмовився добровільно розірвати шлюб. Позивачка також вказує, що в теперішній час вона також планує створити свою сім'ю і вийти заміж, але не має можливості це зробити через те, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що змусило її звернутися до суду з цим позовом (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.14, 19). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, справу просив розглянути без його участі (а.с.17). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що громадянин [PERSON], який народився [INFO] в с.Неділкове, Савранського району, Одеської області, і громадянка [PERSON], яка народилася [INFO] в с.М-Ларино, Жовтневого району, Миколаївської області, одружились 18.09.2004р., про що в Книзі реєстрації актів про одруження 2004 року вересня місяця 18 числа зроблено запис за №01; прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим виконкомом Неділківської сільради Савранського району Одеської області 18.09.2004р. (а.с.5). Як вбачається з позовної заяви подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини у 2007 році, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають. Крім того, відповідач проживає з іншою жінкою, з якою мають трьох спільних дітей, позивачка також має намір створити сім'ю, але відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану. Судом прийнято до уваги, що згідно з ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Між тим, відповідно до положень ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, законодавством передбачено безпосереднє право подружжя, яке не має дітей, на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу у разі, якщо відповідач проти цього заперечує. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки щодо відновлення після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved