Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою\~до [PERSON] міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 19.04.2013 р. померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить: квартира [ADDRESS]. \~Спадкодавець за життя заповіту не склала, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] При зверненні позивача до [PERSON] державної нотаріальної контори Луганської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після [PERSON] в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Луганської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні питання покладався на розсуд суду. \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 19.04.2013 р. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить: квартира [ADDRESS]. \~Спадкодавець за життя заповіту не склала, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7). [PERSON] спадщину після померлої прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріуса (а.с.19), заведено спадкову справу №67/2013, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.37). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.23 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,\~\~які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви не додано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто наведене свідчить про безпідставність позовних вимог, а також наявність можливості і необхідність вирішення даного питання в позасудовому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв'язувати (вирішувати) спір. У питанні визнання первісного та зустрічного позову суд дійшов висновку, що воно суперечить закону, оскільки в такий спосіб в обхід встановлених законом процедур сторони фактично намагаються оформити право власності на нерухоме майно. \~За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У питанні визнання позову суд дійшов висновку, що воно суперечить закону, оскільки в такий спосіб в обхід встановлених законом процедур сторони фактично намагаються оформити право власності на нерухоме майно. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. \~Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно п.23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 15, 392 ЦК України,\~\~ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed