Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. Зазначала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Вона є єдиною його спадкоємицею. Відповідно до діючого на той час ЦК УРСР вона фактично прийняла спадщину після померлого батька - [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: забрала його медалі, особисті документи, ощадну книжку, залишок на рахунку становить 2 078 грн. 65 коп., оплачувала витрати на утримання квартири, кімнату, яку займав її батько вона надала у користування своєму внукові, а відповідно до Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом вступу в управління та володіння спадковим майном є наявність у неї ощадної книжки. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Головне територіальне управління юстиції у м. Києві було повідомлено про дату та час судового засідання належним чином, у судове засідання представник третьої особи не з`явився. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10.06.21, занесеної до протоколу судового засідання, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем у справі, оскільки таке визнання позову суперечить закону. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно з п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2, 3 п. 1 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12), а тому шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 26.08.2002, тобто до набрання чинності ЦК України, а тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР, 1963 року Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР, 1963 року). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 06.09.2017 № 2339/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , померлого [INFO] на квартиру [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не надано документи, які підтверджують фактичне прийняття спадщини після спадкодавця, так як був пропущений встановлений чинним законодавством строк для прийняття спадщини (шість місяців з моменту відкриття спадщини) (а.с. 10). Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказує на те, що у встановлений законом строк прийняла спадщину після померлого батька - [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: забрала його медалі, особисті документи, ощадну книжку, залишок на рахунку становить 2 078 грн. 65 коп., оплачувала витрати на утримання квартири, кімнату, яку займав її батько вона надала у користування своєму внукові та, посилаючись на Інструкцію, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказала на те, що доказом вступу в управління та володіння спадковим майном є наявність у неї ощадної книжки. Відповідно до п. 113 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», діючої на час виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової ґслужби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються ґдержавним нотаріусом з ґурахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до довідки Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.07.19 № 106-5520 згідно картотеки реєстраційного місця проживання з 09.02.2001 року у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , з 22.03.2001 року по 17.05.2002 рік; [PERSON] , [INFO] , з 25.08.1978 року по 15.02.2001 рік; [PERSON] , [INFO] , з 11.09.2012 року по теперішній час (а.с. 108). Доказів про те, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживала на момент відкриття спадщини та в період шести місяців після смерті спадкодавця - [PERSON] , позивачем суду не надано, як не надано позивачем і інших документів, що підтверджують факт вступу її в управління чи володіння спадковим майном - зазначеною вище квартирою. Одночасно, суд не приймає до уваги як належний доказ вступу в управління та володіння спадковим майном - 1/2 частиною квартири [ADDRESS] , наявність ощадної книжки у позивача, оскільки вказаний документ посвідчує право на грошові кошти, а не на нерухоме майном спадкодавця. Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed