Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору таким, що відбувся та встановлення права власності на майно. Просила визнати таким, що відбувся договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на земельну ділянку № 202, яка розташована на території садового товариства «Будівельник» в с. Горордецьке Уманського району, загальною площею 0,0587 га для обслуговування житлового будинку зареєстровано акт в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ЧР-23 № 1990 від 14.03.2001 р., посилаючись на те, що 12.09.2012 р. [PERSON] позичив у неї гроші у розмірі 32500 грн. для оформлення правовстановлюючих документів і нотаріального оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки № 202, розміром 0,0587 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території садового товариства «Будівельник» в с. Городецьке Уманського району. Вищевказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу АВН № 391019 від 06.02.2001 р. Цю земельну ділянку [PERSON] хотів продати їй, але у нього не було коштів для належного оформлення всіх необхідних документів. Вона позичила йому необхідну суму до 28.03.2013 р., проте гроші так ніхто і не повернув. З січня 2014 р. по теперішній час вона періодично предявляє відповідачу письмові листи-попередження щодо повернення заборгованості. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, підтвердивши обставини, зазначені в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази: копії довіреності державного акту на право приватної власності на землю, договору купівлі-продажу земельної ділянки, витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розписки від 12.09.2012 р. та інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.\~\~ Судом встановлено, що 12.09.2012 р. відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] гроші у розмірі 32500 грн. для оформлення правовстановлюючих документів і нотаріального оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки № 202, розміром 0,0587 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території садового товариства «Будівельник» в с. Городецьке Уманського району. Вищевказана земельна ділянка належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу АВН № 391019 від 06.02.2001 р. Вищезазначену земельну ділянку відповідач [PERSON] хотів продати позивачу [PERSON], але у нього не було коштів для належного оформлення всіх необхідних документів. Позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] необхідну суму грошей до 28.03.2013 р., проте до цього часу гроші він не повернув. З січня 2014 р. по теперішній час позивач [PERSON] періодично предявляє відповідачу [PERSON] письмові листи-попередження щодо повернення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно абз.2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] буда укладена домовленість, проте відповідач [PERSON] не виконав своїх зобовязань за розпискою, тому необхідно визнати договір купівлі-продажу дійсним, а за позивачем [PERSON] право власності на вищевказану земельну ділянку.

Outcome: approved