Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на спадкове майно частку квартири [ADDRESS], що залишились після смерті її батька [PERSON] Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 січня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом є дочка померлого [PERSON], однак при зверненні до нотаріуса, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала відмову у звязку з невизначеністю часток кожного співвласника у спадковому майні. За вказаних обставин, [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно частку квартири [ADDRESS], що залишились після смерті її батька [PERSON], померлого 15 січня 2015 року. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак адресували суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримують, не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак адресував суду заяву про розгляд справи без його участі, по наявних у справі документах. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, ознайомившись із поданими заявами, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 вересня 1996 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира №125, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.В.Симоненка, буд. 6, належить за правом спільної сумісної власності громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 15 січня 2015 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ИД №181459 від 16 січня 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. 19 березня 2015 року, після смерті спадкодавця [PERSON], Першою тернопільською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №206/2015, відповідно до матеріалів якої спадкоємцем за законом є дочка померлого [PERSON], яка спадщину у встановлений законом строк прийняла. Постановою Першої тернопільської державної нотаріальної контори №2542/02-31 від 20 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №125, розташовану в будинку №6 по вул.В.Симоненка в місті Тернополі, яка належала померлому 15 січня 2015 року [PERSON], у звязку з невизначеністю в обєкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав на частину у спільному майні. В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Як передбачено ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. В силу ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно 1/7 частку квартири №125, яка знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.В.Симоненка, буд.6, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], померлого 15 січня 2015 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved