Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 04 вересня 1998 року між ним та відповідачем. Неповнолітніх, [PERSON] та [PERSON] просить залишити проживати з ним. В позовній заяві вказує, що між ними втрачено почуття любові та поваги, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Проживають окремо з грудня 2018 року та спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні позивач позовні вимоги просив задовільнити повністю з підстав наведених у позові. Шлюб просив розірвати, а малолітніх [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з ним, як з батьком. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги просила задовільнити у повному обсязі. Вказала, що сторони більше 20 (двадцяти) років прожили в шлюбі, який зареєстрований у 1998 році. За час дії шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей. Однак, протягом останніх років сімейні відносини погіршилися, у подружжя діаметрально різні погляди на питання шлюбу, сім`ї, виховання дітей. 07 липня 2019 року [PERSON] вчинила стосовно найменшого сина, [PERSON] насильство в сім`ї, що проявилося в тому, що остання кричала та била сина, розбила йому голову. 08 липня 2018 року вона з власної ініціативи покинула дітей та чоловіка і пішла проживати до своїх батьків, де проживає і по даний час. Представник вказує, що [PERSON] не піклується про дітей. Не виявляє щодо них належного материнської уваги, не дбає про їх навчання та здоров`я. За час проживання з батьком діти стали спокійнішими, виявляють до нього свою прихильність. Вказала, що на замовлення позивача, [PERSON] було проведено психологічне дослідження стану дітей, на яке була запрошена, але не з`явилася [PERSON] . Згідно вказаного дослідження встановлено, що діти знаходяться в напруженому психоемоційному стані і потребують психологічної реабілітації, перебування в спокої, відновлення материнсько-дитячих відносин. Зважаючи на те. що наразі діти з 08.07.2019 року проживають з батьком який повністю їх забезпечує, піклується про їхній розвиток і здоров`я саме з ним і належить залишити малолітніх, оскільки це відповідатиме їх найкращим інтересам. Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. В частині вимог про залишення малолітніх [PERSON] та [PERSON] з їх батьком заперечила, просила дітей залишити проживати з нею. Вказала, що представником позивача в судовому засіданні озвучена неправда, оскільки вона піклується про дітей, дбає про їхній розвиток та здоров`я, відвідує їх у батька, однак сам батько і його родина інколи перешкоджають їй у спілкуванні з дітьми та налаштовують дітей проти неї, як матері. Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявленої вимоги про розірвання шлюбу не заперечив, відносно залишення дітей проживати з батьком просив суд відмовити у задоволенні вказаної вимоги. Свою думку обґрунтував тим, що [PERSON] повною мірою здійснює свої материнські обов`язки та має належні умови для проживання та навчання дітей. Крім того, вказав, що беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного суду для залишення дітей проживати з батьком необхідні виняткові підстави, яких на його думку у ситуації, що розглядається немає. Представник органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації в судовому засіданні щодо вимоги про залишення дітей проживати з позивачем вказав, що загалом не заперечує щодо цього, оскільки діти є більш емоційно прихильні до батька, а він забезпечує їх всім необхідним для нормального життя, навчання та розвитку. Разом з тим, вказав. що це не позбавляє матір брати участь у вихованні і спілкуванні дітей. Зазначив, що не підтримує висновок Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/1052/19 від 19 березня 2019 року стосовно доцільності залишення дітей проживати з матір`ю. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] дала покази, що, являється сусідкою [PERSON] по провулку Довгому в місті Корець Рівненської області. Зазначила, що і [PERSON] і [PERSON] є хорошими батьками, завжди дивувалася яка хороша у них сім`я. Зазначила, що як і батько так і мати дбають про дітей, їхній розвиток і навчання. Підтвердила, що з липня 2018 року [PERSON] з дітьми та чоловіком не проживає. Чому так сталося пояснити не змогла, однак, на її думку, частково винна в цьому мати позивача, яка постійно втручалася в справи сім`ї, до всього придиралася. Вважає, що сім`ю можливо зберегти, варто лише обом піти на примирення і на взаємні поступки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] дала покази, що являється матір`ю [PERSON] та проживає з чоловіком, сином, [PERSON] та малолітніми [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] . Вказала, що до 8 липня 2018 року з ними також проживала [PERSON] , яка нині проживає з своїми батьками. Вказує, що відповідачка до того, як проживала з ними і зараз не в повній мірі здійснює свої материнські обов`язки, не цікавиться дітьми, їхнім здоров`ям, навчанням. Вказує, що саме з батьком діти відвідують лікарів, отримують відповідні щеплення, саме батько забирає дітей з школи, матеріально їх утримує. Зазначила, що [PERSON] взагалі не спілкується з старшою дочкою [PERSON] , яка навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, не цікавиться її навчанням, потребами. Повідомила суду про подію, яка відбулася 07 липня 2018 року коли [PERSON] конфліктувала з меншим сином [PERSON] , кричала на нього, чинила фізичне та психологічне насильство, розбила останньому голову. Після чого вже 08 липня 2018 року залишила дітей і пішла проживати до батьків. За час проживання з батьком зазначає, що діти стали врівноваженими, спокійними, виявляють прихильність до батька. Зазначила, що якщо раніше мати відвідувала дітей близько двох разів на тиждень, то тепер лише раз. Не заперечує, що [PERSON] інколи купує дітям певні продукти харчування, солодощі, одяг, однак замітила певну нерівність по відношенню до [PERSON] , до якого відноситься краще ніж до [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] дала покази, що працює керівником громадської організації «Центр психологічного розвитку «Аніма». Вказала. Що в лютому 2019 року до її громадської організації звернувся [PERSON] , батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з проханням провести стосовно дітей психодіагностичне дослідження на предмет їх психоемоційного стану та рівня емоційної напруги, стосовно ситуації, що трапилася з ними 07.07.2018 року. За наслідками дослідження встановлено, що ситуація, яка трапилася з дітьми 07.07.2019 року була для дітей травмуючою. Визначено, що умови в яких діти наразі проживають є для них найбільш сприятливими для зниження рівня нервової напруги та відновлення їх психоемоційного стану. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] дала покази, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] Вказала, що навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, а [PERSON] , як мати не цікавиться її навчанням, потребами та проблемами. Вказала, що постійно свариться на малолітніх [PERSON] та [PERSON] шарпає їх та б`є, не турбується про їхнє виховання та розвиток. Також, розповіла про подію, що сталася 07.07.2018 року коли [PERSON] нанесла тілесні ушкодження малолітньому [PERSON] Вказала, що мати погрожувала «зарізати дітей, а потім себе». Зазначила, що в той день, 07.07.2018 року саме вона викликала поліцію. Вважає, що діти, її рідні брати мають залишитися проживати з батьком, оскільки вони прихильні до нього, а їх повернення до матері може негативно вплинути на їх психоемоційний стан. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] дала покази, що на виконання ухвали Корецького районного суду Рівненської області від 17.01.2019 року проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] під час яких встановлено, що в даних сім`ях створені умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті документи надані службою у справах дітей Корецької райдержадміністрації. За результатом розгляду вказаного питання орган опіки та піклування Корецької районної державної адмінстрації вині висновок від 19.03.2019 року про доцільність залишення дітей проживати з їх матірю [PERSON] . Вказує, що на той час висновок був вмотивованим та обґрунтованим і відповідав реаліям в яких проживали діти. Однак, після вчинення [PERSON] стосовно дітей психологічного насильства та постановки [PERSON] і [PERSON] на облік як дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах внаслідок скоєння психологічного насильства над дитиною не вважає можливим підтримати висновок від 19.03.2019 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, малолітній, [PERSON] дав покази, що зараз проживає з батьком [PERSON] , братом [PERSON] та дідусем і бабусею. Навчається у 4-в класі Корецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, в яку перейшов з школи №1. Вказав, що з школи його забирає тато. Проживати бажає з батьком, оскільки мама на нього кричить і б`є. Вказав, що мама набила його меншого братика [PERSON] і розбила йому голову. Вказує, що боїться мами, коли вона вчила з ним уроки то постійно сварилася і шарпала. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , дав покази, що являється батьком відповідача, [PERSON] . Зазначив, що його внуки [PERSON] та [PERSON] проживають наразі з батьком [PERSON] . Його дочка, відповідач по справі проживає зараз з ними. Зазначив що старша дочка відповідача, а також батьки позивача, налаштовують менших дітей на негативне ставлення до матері. Вказав, що одного разу син, [PERSON] виганяв свою матір з будинку. Зазначив, що на його думку відносини відповідача, [PERSON] з дітьми погіршилися після того як був поданий позов до суду про розірвання шлюбу. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] дала покази, що являється матір`ю відповідача, [PERSON] . Підтвердила покази свого чоловіка про те, що діти зараз дійсно проживають з батьком, [PERSON] . Вказала, що незважаючи на це, мати дітей, її дочка постійно ходить до дітей опікується ними. Раніше зазначила, що чинилися перешкоди у спілкуванні її як бабусі та її дочки як матері у спілкуванні з дітьми, [PERSON] та [PERSON] . Зазначила, що одного разу приїхавши на день народження до одного з дітей її внук втікав від неї, таким чином, на її думку, будучи настроєним матір`ю позивача. Зазначила, що мати позивача раніше постійно чинила перешкоди їй та дочці у спілкуванні з дітьми. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, представника органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. [PERSON] та [PERSON] з 04 вересня 1998 року перебувають у шлюбі, що зареєстрований Корецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис 38, що підтверджує свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Під час дії шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: -дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; -син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; -син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; Відповідно до висновку Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/1052/19 від 19 березня 2019 року з метою захисту прав дитини, Корецька райдержадміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , разом з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до характеристики від 05.02.2019 року наданої на [PERSON] за час проживання у місті [PERSON] він зарекомендував себе з позитивної сторони. Згідно з характеристикою наланою Волинським регіональним управлінням ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] з 21.09.2015 року є керівником Корецького відділення Рівненської філії АТ КБ «Приватбанк». За час роботи закеромендував себе лише з позитивної сторони. Відповідно до довідки про доходи від 17.01.2019 року середній заробіток [PERSON] за період роботи з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року становив 17 338, 26 грн. Згідно з дослідженою довідкою №1 від 17.01.2019 року наданою сімейним лікарем [PERSON] протягом останніх 7 місяців до січня 2019 року [PERSON] неодноразово звертався до неї як лікаря з приводу стану здоров`я малолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON] за вказаний період з приводу здоров`я дітей до неї як лікаря не зверталася. Згідно з дослідженою довідкою наданою лікарем-стоматологом [PERSON] протягом останніх 7 місяців до січня 2019 року [PERSON] неодноразово звертався з приводу стану лікування зубів малолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON] за вказаний період з приводу здоров`я дітей до неї як лікаря не зверталася. Відповідно до довідок ТОВ «Страхова компанія «Кредо» 03.08.2016 року [PERSON] укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №ROCWNS-16731Q72 стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а 30.07.2016 року такий же договір № ROCWNS-166U715 укладений стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики наданої на [PERSON] директором Корецькї загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької міської ради Рівненської області та класним керівником він навчається у школі з 01 вересня 2018 року. У навчанні показує себе на достатньому місці, проявляє старанність, є дружелюбним, легко знаходить спільну мову з іншими учнями. В характеристиці вказано, що батько [PERSON] , [PERSON] активно цікавиться успіхами сина, постійно присутній на зборах батьківського колективу, являється головою батьківського комітету класу та заступником голови батьківського комітету школи. Відповідно з висновком громадської організації «Центр психологічного розвитку «Аніма» від 13.02.2019 року №5 ситуація, що трапилася з малолітніми [PERSON] та [PERSON] 07.07.2018 року була для дітей дійсно травмуючою, а саме - застосування фізичної сили з боку матері, погрози вбивством хлопчиків та раптовий від`їзд матері на тривалий термін без виконання материнських обов`язків. Зважаючи на це, для відновлення психоемоційного стану дітей рекомендовано відновлення материнсько-дитячих відносин та перебування хлопчиків у безпеці, емоційно-комфортних умовах з емоційно важливими людьми, яким станом на період дослідження є батько - [PERSON] . В судовому засіданні досліджено довідку про доходи [PERSON] відповідно до якої загальна сума її доходу за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 41 726, 48 грн. Відповідно до довідок виданих КЗОЗ «Корецька центральна районна лікарня» Корецької районної ради Рівненської області від 28.01.2019 року [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Житловий будинок, в якому проживає [PERSON] належить на праві власності її батьку [PERSON] , що підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 156576817 від 18.02.2019 року. Відповідно до довідок виданих КЗЩЗ «Корецька центральна районна лікарня» Корецької районної ради Рівненської області від 21.03.2019 року [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно з довідкою Корецької міської ради №03-08/289 від 21.03.2019 року малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та фактично проживають з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. Відповідно до витягу з протоколу №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 19.03.2019 року комісія вирішила за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до досліджених актів обстеження побутових умов [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) встановлено, що в обох випадках створені належні умови для проживання малолітніх дітей. Відповідно до наказів служби у справах дітей Корецької районної державної адміністрації №140-о та № 141-о від 18.06.2019 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з скоєнням психологічного насильства над дитиною. В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають за різними адресами. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають на даний час з батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] проживає з малолітніми [PERSON] та [PERSON] в будинку, що йому належить, працює в Корецькому відділенні АТ КБ «Приватбанк» з 21.09.2015 року на посаді начальника, має достатній дохід, позитивно характеризується за місцем роботи та згідно характеристики зі школи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Як позивач так і відповідач згідно актів огляду побутових умов забезпечені належними умовами для проживання та навчання дітей. Відповідач [PERSON] проживає в будинку, що на праві власності належить її батьку [PERSON] , працює в Корецькому вищому професійному училищі №24 на посаді викладача основних дисциплін, має достатній дохід, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07. 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М . С . проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.02.2019 року, встановлено, що за місцем фактичного проживання [PERSON] та [PERSON] позивачем [PERSON] створені всі належні умови для життя дітей. Допитані в судовому засіданні свідки дали покази про те, що у сторін почались напружені стосунки в сім`ї, діти залишились проживати з батьком та виявляють більшу прихильність до нього. Будучи заслуханим в судовому засіданні в присутності представників органів опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації, малолітній [PERSON] , добровільно, без тиску, без присутності батьків, вільно, впевнено висловив своє бажання проживати разом з батьком, з яким постійно проживає і до сьогоднішнього дня. Суд не бере до уваги висновок Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/1052/19 від 19 березня 2019 року щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами та особистою думкою дитини, встановлено, що найкращим інтересом дітей буде залишити проживати їх з батьком. В даному випадку не беручи до уваги висновок суд ні в якому разі не порушує норми матеріального чи процесуального права, оскільки відповідно до цивільно-процесуального законодавства жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зазначений висновок органу опіки і піклування Корецької районної державної адміністрації не може мати переваги над іншими доказами, а судом належно його оцінено в сукупності з іншими доказами. Більше того, представником орану опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації в судовому засіданні вказаний висновок не підтриманий. Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved