Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року в м. Балабаново Калужської обл. Російської Федерації. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та пояснила, що ? частина квартири [ADDRESS] належить на праві власності позивачці згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 року. Друга половина зазначеної квартири належить сину позивачки - [PERSON] згідно договору довічного утримання , який було укладено між ним та матір'ю позивачки - [PERSON], яка померла [INFO] року. Син позивачки - [PERSON] постійно мешкав в м. Балабаново Калужської обл. Російської Федерації і там помер [INFO] року. Після смерті сина його родина - дружина - [PERSON] , доньки - [PERSON] та [PERSON] перестали спілкуватися з позивачкою. Позивачка мешкала в квартирі з моменту вселення та по теперішній час, прийняла усі заходи щодо збереження спадкового майна, зробила там ремонт, утримує квартиру, та сплачує комунальні послуги. Відповідачі по справі з часу відкриття спадщини ніяких дій по юридичному або фактичному прийнятті спадщини не вчинили. Згідно до умов Конвенції про правову допомогу та правовим правовідносинам по цивільним та кримінальним справам від 22.01.1993 року в порядку судового доручення компетентний Боровський районний суд Калужської області Російської Федерації вручив відповідачам по справі копію позову та додані до нього документи, сповістив відповідачів про дату та місце розгляду справи, та допитав зазначених осіб в якості відповідачів по справі. З надісланого на виконання судового доручення копії протоколу судового засідання Боровського районного суду Калужської області від 03.09.2013 року вбачається, що відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов не визнали,так як вбачають що саме вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] До компетентних органів з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] вони не зверталися, свідоцтва про право на спадщину на цю квартиру не отримували, ніяких дій - користування , управління, збереження , утримання , яки б свідчили про фактичне прийняття спадщини після смерті [PERSON] по відношенню до спірної квартири, не вчиняли. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Порядок врегулювання приватноправових відносин, яки хоча б через один зі своїх елементів пов*язані з одним чи декількома правопорядками іншими, ніж український правопорядок, регулюються нормами Закону України « Про міжнародне приватне право» ( далі - Закон) . У відповідності до ст. 4 Закону право, яке застосовується до приватноправових відносин з іноземним елементом, застосовується згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, міжнародними договорами України. Стаття 1224 ЦК РФ передбачає, що відносини по спадкуванню встановлюються по праву держави, де спадкодавець мав останнє місце мешкання, якщо інше не передбачене цією статтею. Спадкування рухомого майна встановлюється по праву держави, де знаходиться це майно, а спадкування нерухомого майна, яке внесено в державний реєстр в РФ,- по російському праву. Зміст права власності та інших речових прав на нерухоме та рухоме майно, згідно до ст. 1205 ЦК РФ, їх здійснення та захист встановлюється по праву держави, де це майно знаходиться. Статтею 70 Закону передбачено, що з урахуванням положень ст.ст. 71,72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання. Згідно зі ст. 71 цього Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, та території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні,- правом України. Судом встановлено, що згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] ( а.с. 13-15) Право власності зареєстроване за позивачкою в реєстрі прав власності 17.02.2011 року ( а.с. 16) Згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» від 14.12.2012 року друга половина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] у відповідності до договору довічного утримання, посвідченого 7-ою Харківською держнотконторою 04.01.1996 року реєстр. № 1-17 ( а.с. 9) [PERSON] народився [INFO] року, та його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.28) [PERSON] помер [INFO] року в м. Балабаново Боровського району Калужської області Росія ( а.с. 17) Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини в частині часу, місця, кола спадкоємців та способу відкриття спадщини повинні встановлюватися законодавством Російської Федерації, так як останнім місцем мешкання спадкодавця [PERSON] була територія Російської Федерації. Днем відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця - ст. 1114 ЦК РФ. Місце відкриття спадщини є останнє місце мешкання спадкодавця - ст. 1115 ЦК РФ. Спадкоємцями 1 черги по закону є діти, дружина, батьки - ст. 1152 ЦК РФ. Статтею 1153 ГК РФ встановлені засоби прийняття спадщини. Прийняття спадщини здійснюється шляхом подачі за місцем відкриття спадщини нотаріусу або уповноваженому згідно до закону видавати свідоцтва про право на спадкування посадовій особі заяви спадкоємця про прийняття спадщини або заяви спадкоємця про видачу свідоцтва про право на спадщину. Частиною 2 ст. 1153 ЦК РФ встановлено, що визнається, якщо не доведено інше, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він здійснив дії, яки свідчать про фактичне прийняття спадщини, а саме, якщо спадкоємець вступив в володіння або управляння спадковим майном, прийняв заходи по збереженню спадкового майна, захистив його від посягань та домагань третіх осіб, здійснив за власний рахунок витрати на утримання спадкового майна, сплатив за власний рахунок борги спадкодавця або отримав від третіх осіб, належні від спадкодавця грошові суми. Допитані у судовому засіданні свідки - [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивачка постійно з 1960 року мешкає в квартирі [ADDRESS]. Спочатку вона мешкала з матір'ю [PERSON], а після смерті останньої сама. Позивачка до цього часу мешкає в квартирі, зробила там ремонт, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру. Син позивачки - [PERSON] також помер, його дружина та діти ніколи до квартири не приїжджали, стосунків з позивачкою не підтримують. З наданих представником позивача квитанції про сплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] вбачається, що позивачка несе витрати по утриманню квартири. Допитані в порядку судового доручення відповідачі по справі не заперечували проти того, що вони до компетентних органів з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] не зверталися, свідоцтва про право на спадщину на цю квартиру не отримували, ніяких дій - користування , управління, збереження , утримання , яки б свідчили про фактичне прийняття спадщини після смерті [PERSON] по відношенню до спірної квартири, не вчиняли. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка єдина зі спадкоємців за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] мешкала на час відкриття спадщини та до цього часу в частині квартири, що належить її сину [PERSON], вона прийняла заходи щодо збереження спадкового майна , здійснила та до цього часу здійснює за власний рахунок витрати на утримання спадкового майна - відремонтувала квартиру, сплачує комунальні послуги, тобто фактичним шляхом прийняла спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved