Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 23.02.2001 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх сімя з відповідачем розпалась, бо у них різні погляди на питання подружнього та сімейного життя. На даний час вони живуть окремо. Тому позивач просить розірвати їх шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно (а.с. 15, 17, 21, 22), а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. У звязку з тим, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши і дослідивши матеріали справи та подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії І-БП № 037256, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Глухівського міського управління юстиції Сумської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.02.2001 р., актовий запис за № 39, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 9). З оглянутої копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сімї, бажає шлюб розірвати, на примирення категорично не згодна. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved