Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визначити, що частки кожного із співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі є рівними і становлять по 1/4 частці за кожним, а також просить суд визнати за нею - [PERSON] право власності на ? частину квартири №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 69,8кв.м., житловою площею 40,4кв.м. 14 березня 2016 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], в якій [PERSON] просить суд визначити, що частки кожного із співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі є рівними і становлять по 1/4 частці за кожним, а також просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 69,8кв.м., житловою площею 40,4кв.м. В обґрунтування заявленого позову позивачі за первісним та зустрічним позовом посилаються на те, що їм - [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності, яке видане Бюро приватизації житла Одеського сталепрокатного виробничого обєднання імені Дзержинського, на підставі рішення Одеського сталепрокатного виробничого обєднання імені Дзержинського від 10.06.1993року за №77, належить квартира №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі. Позивачі зазначають, що вказане свідоцтво було зареєстроване в Одеському бюро технічної інвентаризації в 1993 році. Позивачі вказують, що оформленням та отриманням всіх необхідних документів з приватизації займався [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки за первісним позовом та батьком позивачки за зустрічним позовом,, всі документи на квартиру знаходилися у [PERSON]. Оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності було втрачено. Також позивачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом зазначають, що з часу приватизації вказаної квартири [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на «Карпову». 02.04.1998року, як зазначають позивачі, помер [PERSON], після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, лише в жовтні 2015року звернувся [PERSON], який був сином [PERSON] та [PERSON], а також братом [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири, яку фактично прийняв син померлого - [PERSON] та донька померлого - [PERSON], та фактично вступили у володіння спадковим майном - квартирою № 32 корпус 1 в будинку № 5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі та іншим цінним майном батька. Позивачі вказують, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2015року було визнано, що згідно свідоцтва по право власності на житло від 21.06.1993року №77 виданого Бюро приватизації житла Одеського сталепрокатного виробничого обєднання імені Дзержинського на ім 'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належить кожному по 1/4 квартири № 32 будинку № 5 корпус 1 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі та визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 вищезазначеної квартири, які належали померлому 2 квітня 1998року. Вказаним рішенням було встановлено, що спадкоємець першої черги [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або до суду щодо визнання права власності у порядку спадкування за законом не зверталася, однак на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, у звязку з чим, позивачка за зустрічним позовом вважає, що вона фактично прийняла спадщину у вигляді 1/8 частини вищезазначеної квартири, після смерті батька. Крім того, позивачі зазначають, що вищевказана квартира знаходилася не в комунальній власності, а була відомча, а тому дублікат документу можливо отримати лише за згодою всіх співвласників та потрібно звертатися саме до того органу, хто це свідоцтво видавав, тобто до Одеського сталепрокатного виробничого об'єднання імені Дзержинського, яке в 1995 році було перейменоване в акціонерне товариство «Стальметиз» ім. Дзержинського, а в 2004 році його було ліквідовано та скасовано державну реєстрацію, виключенням з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 13.04.2004р. по справі № 2-32/71-03-3542. Крім цього, один із співвласників квартири помер. Враховуючи викладене, у звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на квартиру було втрачено, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовами про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності. У судове засідання 17.05.2016року [PERSON] не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, від її представника до канцелярії суду надійшла заява, в якій представник [PERSON] просив суд розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнає у повному обсязі, також просить суд їх задовольнити. У судове засідання 17.05.2016року [PERSON]А не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, первісний позов визнала у повному обсязі, також просила суд його задовольнити. У судове засідання 17.05.2016року [PERSON] не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, первісний та зустрічний позови визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та часткове задоволення зустрічного позовів, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЖД №449318 та серії ІІІ-ЖД №424545 (а.с.7). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993року №77, виданого Бюро приватизації житла Одеського сталепрокатного виробничого обєднання ім. Дзержинського, на підставі рішення Одеського сталепрокатного виробничого обєднання імені Дзержинського від 10.06.1993року за №77, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі. У зазначеному свідоцтві не було визначено розмір часток [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі. 17 жовтня 1992року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Карпова». 03 серпня 1993року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). 02 квітня 1998року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис за №3369 від 27 квітня 1998року. На виконання вимог ухвали Київського районного суду м. Одеси про витребування доказів Шоста Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON]. Зі змісту спадкової справи вбачається, що 15 жовтня 2015року до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 02 квітня 1998року, звернувся його син - [PERSON]. Однак, 16 жовтня 2015року Шоста Одеська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про те, що Шоста Одеська державна нотаріальна контора позбавлена можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 02 квітня 1998року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2015року, яке набрало законної сили 22.12.2015року, було визнано, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року № 77, виданого Бюро приватизації житла Одеського сталепрокатного виробничого об'єднання ім. Дзержинського, на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належить кожному по 1/4 квартири № 32 будинку № 5 корп. 1 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі, а також визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/8 частину квартири № 32 будинку № 5 корп. 1 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі загальною площею 69,8 кв. м, житловою площею 40, 4 кв. м, які належали померлому 2 квітня 1998 року [PERSON]. Таким чином, оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2015року, яке набрало законної сили 22.12.2015року, вже було визнано, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року № 77, виданого Бюро приватизації житла Одеського сталепрокатного виробничого об'єднання ім. Дзержинського, на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належить кожному по 1/4 квартири № 32 будинку № 5 корп. 1 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі, суд не вбачає підстав вдруге визначати частки у спільній сумісній власності, у звязку з чим, у задоволенні первісного та зустрічного позовів в цій частині слід відмовити. Разом з тим, суд зазначає, що вищевказаним рішенням суду було встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 квартири № 32 будинку № 5 корп. 1 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON]. Також було встановлено, що спадкоємець першої черги [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає доведеним, встановленим та таким, що не потребує доказуванню, в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України, той факт, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], та на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК 2003року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р., що був чинним на момент прийняття [PERSON] спадщини після смерті її батька - [PERSON], вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. При викладених обставинах, приймаючи до уваги, що [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном шляхом проживання у даній квартирі, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири №32 у будинку №5 корпус 1 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 02 квітня 1998року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як було зазначено вище та встановлено судовим розглядом, позивачці за первісним позовом та позивачці за зустрічним позовом дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності 1/4 (за кожним) частини квартири №32 у будинку №5 корпус 1 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, однак відсутня державна реєстрація права власності на 1/4 (за кожним) частини квартири у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Вказана квартира знаходилась не в комунальній власності, а була відомча, а тому дублікат документу можливо отримати лише за згодою всіх співвласників та потрібно звертатися саме до того органу, хто це свідоцтво видавав, тобто до Одеського сталепрокатного виробничого об'єднання імені Дзержинського, яке в 1995 році було перейменоване в акціонерне товариство «Стальметиз» ім. Дзержинського, а в 2004 році його було ліквідовано та скасовано державну реєстрацію, виключенням з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 13.04.2004р. по справі № 2-32/71-03-3542. Крім того, інший співвласник квартири - [PERSON] 02 квітня 1998року помер. Суд приймає до уваги і те, що втрата оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, призвела до неможливості [PERSON] та [PERSON] оформити своє право власності щодо 1/4 (за кожним) частини квартири, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду їх право захистити неможливо. З урахуванням викладеного,вимоги позивачки за первісним позовом - [PERSON] та позивачки за зустрічним позовом - [PERSON] щодо визнання за ними права власності на 1/4 (за кожним) частини квартири №32 корпус 1 у будинку №5 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, загальною площею 69,8кв.м., житловою площею 40,4кв.м., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів, разом з тим суд зазначає, що позивачі не позбавлені права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial