Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до Харківської міської ради в якій просить визнати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом посвідченим 06.10.2016 року [PERSON] , приватним нотаріусом ХМНО за р. № 3304, після померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] , поважними з причин пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом посвідченим 06.10.2016 року приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н.В. за р. № 3304, після померлого [INFO] [PERSON] позивачу [PERSON] , встановивши його строком на один місяць з часу набрання судовим рішенням законної сили. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що [INFO] в м. Харків, у віці 95 років помер [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входитть однокімнатна квартира [ADDRESS] , та складається з 1 житлової кімнати площею 17,3 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., вбиральні (поєднаної) площею 2,9 кв.м., коридору площею 3,4 кв.м., вбудованої шафи площею 1,0 кв.м. Вказана однокімнатна квартира належала померлому спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 24.09.2004 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Даньшиною К.І., реєстр. № 1-1728. Також, позивач вказала, що вона зареєстрована та мешкає у [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: батько [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , бабуся [PERSON] , [INFO] , всі вказані члені сім`ї знаходяться в групі підвищеного ризику інфікування COVID-19, тому потребують суворого, постійного догляду з боку позивача. 03.04.2020 року вона разом з чоловіком [PERSON] , та її тіткою [PERSON] приїхали за адресою: [ADDRESS] , та пізніше ними було встановлено, що [PERSON] помер. Пізніше в жовтні 2020 року серед документів, що знаходились у вищевказаній квартирі, [PERSON] було виявлено заповіт від 06.10.2016 року реєстровий номер № 3304, в якому в тому числі була зазначена позивач [PERSON] 28.10.2020 року позивач звернулася до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та в той же день нотаріусом Кривенець А.А. було винесено постанову № 2069/0231 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що позивач [PERSON] пропустила строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Також, вказала, що Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року на усій території України було запроваджено карантин, у зв`язку з чим вона була обмежена у пересуванні, крім того, вона не була обізнана про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] , а тому вищевказане є поважними причинами, які завадила їй своєчасно звернутися до державного нотаріуса. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] була вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 04.12.2020 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила їх задовольнити. До судового засідання представник відповідача Харківської міської ради не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. В подальшому до судових засідань не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 06.04.2020 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 23). Відповідно до заповіту від 06.10.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаврилюк Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 3304, [PERSON] , [INFO] на випадок смерті зробив розпорядження, а саме: належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 517/2020, наданої на запит суду, після смерті [PERSON] , [INFO] з заявою про прийняття звернувся [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. від 28.10.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 74). Як вбачається з свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 26.02.2013 року та Серії [NUMBER] від 04.09.2010 року батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15, 16). Відповідно до довідки Вовчанського ліцею № 2 Вовчанської районної ради Харківської області № 01-36/188 від 06.11.2020 року [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 2 Б класі Вовчанського ліцею № 2 Вовчанської районної ради Харківської області, за період з 01.03.2020 року не відвідував заняття: з 10.03.2020 року, 11.03.2020 року (хвороба), з 12.03.2020 року по 24.05.2020 року (карантин), з 01.09.2020 року по 29.09.2020 року (хвороба), з 15.10.2020 року по 01.11.2020 року (осінні канікули), з 02.10.2020 року хворіє по теперішній час (а.с. 19). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є тіткою позивача, а саме мати позивача є її рідною сестрою. [PERSON] вона знала з 2010 року, та їй відомо, що він мешкав у Луганській області. У чоловіка [PERSON] була тітка [PERSON] , яка приходилась [PERSON] дружиною. Згодом вони переїхали до м. Харкова, та її сестра почала доглядати за ним, підтримувала добрі відносини. [PERSON] допомагала йому, а позивач підтримувала дружні відносини з [PERSON] , він в свою чергу добре ставився до її дітей. Також, вказала, що вона разом з [PERSON] відвідувала [PERSON] . В 2019 року померла її сестра, після чого позивач продовжувала підтримувати дружні відносини з [PERSON] , дзвонила йому, однак одного разу він декілька днів не відповідав не телефонні дзвінки, після чого позивач приїхала до неї та вони разом викликали МНС, які відчинили двері, та побачили, що [PERSON] помер. Вона з позивачем вирішила забрати наявні в квартирі документи, паспорт, фото, та направилися до поліцейського відділу для оформлення належних документів. Крім того, вказала, що в той день час швидко сплив, вже було темно, у зв`язку з чим всі документи із квартири [PERSON] позивач залишила у неї, а вона в свою чергу залишила їх на балконі. Після спливу деякого часу позивач попросила її знайти фото [PERSON] для пам`ятнику. Вона почала перебрати речі, які вони забрали з квартири [PERSON] , та знайшла заповіт в якому була вказана [PERSON] . У зв`язку з викладеним вона одразу повідомила про заповіт позивача. Про існування вказаного заповіту нікому відомо не було. Суд не має підстав для сумніву стосовно об`єктивності пояснень свідка, у зв`язку з тим, що вказана особа ніяким чином не зацікавлена в наслідках розгляду цієї справи і її пояснення об`єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Як вбачається позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач не звернулася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана про наявність заповіту від 06.10.2016 року а також не могла здогадуватися про наявність заповіту, зважаючи на те, що вона не є близькою родичною померлого, який ніколи не повідомляв її чи членів родини про складення на її користь заповіту. Окрім того Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» на території України було запроваджено карантинні заходи, а також враховуючи наявність на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, які перебували під її наглядом, а неповнолітній [PERSON] не відвідував навчальний заклад, у зв`язку з чим суд вважає, що у позивача були об`єктивні перешкоди для подання зави про прийняття спадщини у строк визначений законом, та вказані обставини є поважними. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю один місяць з дня набранням рішенням суду законної сили. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved