overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.10.2003 року. Мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого постійно виникали суперечки та сварки. З січня 2013 р. шлюбно-сімейні стосунки були фактично припинені, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1991 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6-7), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.10.2003 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2003 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом не проживають і не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з січня 2013 р., спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання неповнолітньої дитини вирішено, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Оскільки позивачка не зверталася з клопотанням про відновлення дошлюбного прізвища, то після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.08.2002 року. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого постійно виникали суперечки та сварки. З 2013 р. шлюбно-сімейні стосунки були фактично припинені, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею, питання її утримання буде вирішувати в судовому порядку. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2002 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.08.2002 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2002 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], разом не проживають і не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з 2013 р., спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна немає, питання місця проживання малолітньої дитини вирішено, питання її утримання буде вирішено в судовому порядку, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачка просить судові витрати покласти на неї, то сплачений нею судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.10.1992 року. Мають повнолітнього сина. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він не виконує свої подружні та батьківські обовязки. З 2014 р. шлюбно-сімейні стосунки були фактично припинені, незважаючи на те, що проживають в одному житловому приміщенні, але в окремих кімнатах, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу. Спір про поділ майна, яке є їх сумісною власністю, відсутній. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Судові витрати по справі покласти на неї. В судове засідання сторони не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі з 31.10.1992 р. підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31.10.1992 р., дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.1992 року, неповнолітніх дітей не мають, проживають в одному житловому приміщення, однак шлюбно-сімейні стосунки з 2014 р. не підтримують, спільне господарство не ведуть, спору про поділ спільного майна немає, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачка просить судові витрати покласти на неї, то сплачений нею судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.104, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що під час сімейного життя зясувалось, що в кожного з них різні погляди на життя, що в свою чергу негативно вплинуло на взаємовідносини, в звязку з чим в 2016 році вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали. Крім того, позивач вказує, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Представник позивача просила розглянути справу без її участі та без участі позивача і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1642; від шлюбу сторони дітей не мають. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у 2016 році припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 березня 2005 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 233; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у 2016 році припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в зв'язку з січня 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 08 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 543; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у січні 2017 припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в зв'язку з травня 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 квітня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 195; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у травні 2016 припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим 16 червня 2012 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого були неодноразові спроби налагодити стосунки, які не дали позитивних результатів; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 496; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони 16 червня 2012 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved