Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] половину вартості навчання їх спільної доньки [PERSON] в Національному університеті харчових технологій Міністерства освіти і науки України та проживання її в гуртожитку в сумі 8600 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2020 року донька є студенткою Національного університету харчових технологій Міністерства освіти і науки України та проживає в гуртожитку університету. За перший семестр навчання та проживання доньки позивач самостійно перерахувала на рахунок університету 17200 гривень, з яких 12000 гривень за навчання та 5200 гривень за проживання в гуртожитку, а відповідач, як батько, половину вартості відшкодувати відмовляється. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (а.с. 1-3). Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, надав суду відзив на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.35-36) Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка з 2020 року навчається в Національному університеті харчових технологій Міністерства освіти і науки України та проживає в гуртожитку університету, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.8), копією рішення Тетіївського районного суду від 29.02.2012 року про розірвання шлюбу сторін (а.с.7), копією свідоцтва про шлюб позивачки (а.с.6), копією договору про надання освітньої послуги між Національним університетом харчових технологій та фізичною особою від 10.09.2020 року (а.с.9-10), копією довідки Національного університету харчових технологій № 23-7790 від 15.09.2020 року (а.с.11) та копією угоди № 2119 на проживання в гуртожитку Національного університету харчових технологій від 15.09.2020 року (а.с.12). За перший семестр навчання 2020 року позивач в рахунок оплати за навчання доньки внесла на рахунок навчального закладу грошові кошти в сумі 12000 гривень та за проживання в гуртожитку 5200 гривень, що підтверджується квитанціями № 39 та № 40 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області від 09.09.2020 року (а.с.13,14), з яких половину - 8600 гривень просить стягнути з відповідача в якості додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини у вищому навчальному закладі нею сплачено кошти за навчання та за проживання її в гуртожитку. Суд зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки в Національному університеті харчових технологій Міністерства освіти і науки України. Навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд без погодження із відповідачем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19. А тому, враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed