Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до бувшого чоловіка - [PERSON] про стягнення аліментів на дитину до повноліття. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі та мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Вона з дитиною проживають окремо від чоловіка і батька, однак останній не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача в місяць, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задовольнити з викладених підстав, стягувати аліменти в розмірі 1/3 від доходу відповідача в місяць до повноліття сина, але і не заперечує, щоб стягувалася 1/4 частка його доходу. Відповідач по справі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо сплати аліментів на сина визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати на утримання дитини 1/4 частини свого доходу щомісячно. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого [PERSON], [INFO] стверджується, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 888 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, та офіційно працює, однак не надає постійної належної матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка, працездатна, працює, однак її дохід є недостатнім для утримання дитини. Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд зважає на матеріальне становище сторін, їх дохід та визначений державою мінімум для дитини відповідного віку, а тому вважає, що вимоги позивачки про стягнення саме 1/3 частини від усіх доходів відповідача в місяць є необґрунтованими і не доведеними у судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладені обставини, а саме: матеріальне становище сторін, вимоги позивачки та доводи відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 30.07.2015 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial