Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки ,до досягнення повноліття старшим із дітей, після чого стягувати ? частку на молодшого із дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і суду пояснила, що з відповідачем перебували у шлюбі, у серпні 2012 року припинили подружні стосунки, після чого вона створила нову сім*ю, шлюб розірвали за її ініціативою у 2014 році. Починаючи з 2012 року кожен з них окремо виїхав на заробітки до Російської Федерації, де працюють до цього часу. Вона щорічно приїздить двічі на рік додому, постійно надсилає кошти на утримання дітей, якими на даний час опікуються її батьки, дочки ходять до школи. Вона постійно спілкується з дітьми у телефонному режимі. Відповідач же повністю самоусунувся від виховання та утримання дітей, близько чотирьох років взагалі їх не бачив, а на її прохання надати дозвіл на тимчасове вивезення дітей на канікули за кордон таку згоду надав лише один раз, після чого відмовив. Питання про стягнення аліментів вона не ставила, мала намір вирішити це питання добровільно. Вона створила нову сім*ю, її співмешканця діти знають як батька, який постійно спілкується з ними, свого рідного батька вже забули. Заперечила, що вона , чи її батьки створюють перешкоди у спілкуванні відповідача з дітьми, зазначила, що навпаки, відповідач не бажає спілкуватися з дітьми. Позовні вимоги просить задовольнити. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав із зазначених у позові підстав, надав пояснення, що відповідач останні декілька років з дітьми не спілкувався , відсторонився від них повністю. Сторони перебувають в РФ, де працюють, позивач двічі на рік приїздить додому. Відповідач бачив дітей декілька років тому і їх не утримує, уникає від спілкування, передавав лише подарунки дітям. Відповідач в судове засідання не з*явився, перебуває за межами України. Представником відповідача адвокатом [PERSON] до суду подано заперечення на позов в частині позбавлення батьківських прав, відповідно до якого відповідач позов не визнає, оскільки постійно надає матеріальну допомогу на утриманні дітей, передає одежу та іграшки, організовує відпочинок дітей на морі , спілкується з ними при кожній можливості, зокрема з дозволу позивача(а.с. 39). У задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав просила відмовити, пояснила, що відповідач ніколи не заперечував проти необхідності сплачувати аліменти, розмір яких просить встановити у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 гривень на кожного з дітей через відсутність постійної роботи. Представник відповідача [PERSON] позов в частині позбавлення батьківських прав не визнала, в частині стягнення аліментів заперечень не має. Суду пояснила, що відповідач є її сином, працює за кордоном і останні два роки не мав можливості приїхати додому. У 2014 році він був востаннє вдома, спілкувався з дітьми, їздив з ними відпочивати на море. Позивач колишня невістка також постійно знаходиться за кордоном і додому приїздить не більше двох разів на рік, а неповнолітні [PERSON] і [PERSON] її онуки дійсно проживають з батьками позивача, які їй особисто та батькові дітей перешкоджають у спілкуванні з ними, зокрема у телефонних розмовах. Основною причиною такої поведінки стало те, що у 2014 році син дав позивачу дозвіл на тимчасове вивезення дітей на канікули за кордон, а коли діти приїхали в Росію і син попросив відпустити дітей до нього на пару днів, позивач йому у цьому відмовила, хоча тоді вона особисто та інші родичі перебували разом і хотіли поспілкуватися з дівчатками. Саме після цього випадку позивач виявила намір позбавити її сина батьківських прав і чинить перешкоди у спілкуванні. Син через неї, їх спільних знайомих та рідних неодноразово передавав гроші для дочок, як на їх дні народження, так і з метою придбання одягу та інших необхідних речей. Вона разом з племінницею у Херсоні купували для дітей одежу. Тому вважає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає і у задоволенні позову просить в цій частині відмовити. Представник органу опіки та піклування [PERSON] висновок опікунської ради виконкому Ювілейної сільської ради Олешківського району про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача підтримала. Суду пояснила, що обоє з батьків тривалий час перебувають за кордоном на заробітках і фактично по відношенню до дітей знаходяться в однакових умовах, при цьому ніяких скарг на їх протиправну щодо дітей поведінку до опікунської ради ніколи не надходило. Діти не кинуті напризволяще, проживають в належних умовах, доглянуті, гарно навчаються і позитивно характеризуються . В судовому засіданні встановлено, що відповідач надає кошти на утримання дітей. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір*ю позивача , яка працює за межами України, а вона разом з чоловіком виховують двох онучок дітей сторін у справі. Відповідач у 2013 році востаннє бачився з дітьми, після купив дітям пару речей з одежі. У 2016 році він передав через родичку гроші дітям на народження. Дочка мала намір взяти дітей у Москву. Роман просив дочку дати дітей на кілька днів, бо у Росії і сваха тоді працювала, але дочка запропонувала побачитися з дітьми у її присутності, тому позов подано через відмову [PERSON] давати дозвіл на вивезення дітей за кордон. Її дочка має нову сім*ю, її чоловік з дітьми спілкується, а колишній зять [PERSON] періодично надає допомогу дітям у липні 2013 року -1800 гривень, у 2014 році 200 доларів, у 2015 році 2000 гривень і влітку 200 доларів, - по 500 гривень кожній на день [PERSON] , а в 2016 році по 500 гривень кожній на день народження. Тому основну суму на утримання дітей надає їх мати, яка щомісяця присилає гроші в середньому декілька тисяч гривень щомісячно. Свідок [PERSON] суду показала, що востаннє [PERSON] бачила декілька років тому, знає, що він через свого кума двічі на рік передає гроші для дочок, по телефону вітав дівчат з днем народження. Позивач також працює в Москві, двічі на рік приїздить додому. Їй відомо, що по скайпу позивач спілкується щоденно з дітьми. Роман не дає згоди на вивіз дітей до Росії у 2016 році, була ситуація, коли він просив дати йому дітей на побачення, а [PERSON] не дозволила, через що цей позов не подано до суду. Свідок [PERSON] суду показав, що на прохання [PERSON] у 2013-2014 році, точно не пам*ятає надав послуги транспортом, коли той їздив відпочивати на море в с. Лазурне з дітьми. [PERSON] і дочками були добрі стосунки, вони звали його батьком, він їм купував одежу та речі для відпочинку, винаймав квартиру, після відпочинку він привозив [PERSON] з дітьми додому. Обидві сторони проживають за межами України, працюють , а діти живуть з матір*ю позивача. Йому відомо, що мати позивача перешкоджає матері відповідача у спілкуванні з онуками. Свідок [PERSON] суду показав, що у 2015 році із своєю дівчиною [PERSON] був у Москві, де познайомився з [PERSON]. З його розмов знає, що той скучає за дітьми. При ньому той висилав 5 -10 тис. рублів дітям. Роман працює на будівництві бригадиром. Він був присутній при розмові, коли [PERSON] просив колишню дружину дати йому дітей побачитися, але та відмовила. Тоді з [PERSON] на квартирі жили мама і його сестра з чоловіком, які теж працювали в Москві. Роман влітку 2016 року передавав через [PERSON] дітям на день народження по 500 гривень. Свідок [PERSON] суду показала, що періодично працює в Москві. Роман, який є її рідним дядьком, у 2014 році передавав їй гроші в сумі 800 грн , на які вона купила дітям мобільний телефон. В подальшому після того, як [PERSON] двічі поспілкувався з дітьми по телефону, телефон відключили. Потім цього ж року іще передавав гроші, на які вона купила дітям комбінезони, джинси, футболки, а меншій дочці ще й пухову куртку. Фактично покупки робили двічі, один раз брали з собою дівчаток, які самі вибирали одежу, а їх баба потім всі речі прийняла. Крім того, [PERSON] на її ім*я пересилав гроші , які вона бабі дітей [PERSON] особисто передавала. Останній раз гроші [PERSON] передавав у липні 2016 року, точної суми не пам*ятає, на день народження дитині, тоді [PERSON] зміг з її телефону переговорити з дітьми, які зверталися до нього, як до батька, [PERSON] говорила, що скучає за ним. Свідок [PERSON] суду показала, що її брат завдяки [PERSON] працював у Москві. Вона була у брата в гостях і [PERSON] у квітні 2015 року передавав нею гроші дітям в сумі 200 доларів США , які вона передала [PERSON] разом з вітаннями. Роман складає враження люблячого батька, фото дітей в його телефоні і в квартирі, де він живе. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Цюрупинського районного суду 23.04.2014 року. Подружні стосунки сторони припинили у серпні 2012 року, неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після розпраду сім*ї залишилися проживати разом з матір*ю, що підтверджено судовим рішенням (а.с.12-14). Позивач і відповідач з 2012 року працюють і проживають поза межами України в РФ. Діти проживають разом з батьками позивача в с. Ювілейному Олешківського району, перебувають на їх вихованні, умови для проживання і навчання дітей позивачем та її батьками створені належні (а.с.20), діти за місцем навчання характеризуються позитивно (а.с.17-18). Позивач періодично - два рази щорічно приїздить додому, постійно утримує дітей, відповідач останні три роки в Україну не приїздив, але на утримання дітей періодично через рідних і знайомих передає грошові кошти, одежу та іграшки, що підтверджено поясненнями представника позивача [PERSON], показаннями всіх свідків, визнано частково позивачем. Тому суд не приймає до уваги пояснення позивача про повне відсторонення відповідача від виконання батьківських обов*язків. За місцем проживання позивач характеризується позитивно(а.с.16), відносно відповідача громадська характеристика не надана з підстав не проживання останнього за місцем реєстрації (а.с.62). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ювілейної сільської ради від 28.04.2016 року визнано недоцільним позбавити [PERSON] батьківських прав(а.с.28). Відповідно до положень ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та не виявляють протягом шести місяців батьківського піклування щодо дитини. Оцінивши отримані по справі докази, суд приходить до висновку, що беззаперечних доказів на підтвердження ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов*язку відносно неповнолітніх дітей судом не встановлено. Обидві сторони перебувають за кордоном і фактично вихованням їх дітей займаються дід та баба позивача. Крім цього, відповідачу створюють перешкоди у спілкуванні з дітьми, що встановлено поясненнями представника відповідача та показаннями всіх, крім [PERSON], допитаних свідків. Як визнали позивач та свідок [PERSON], фактично питання про позбавлення відповідача батьківських прав виникло після того, як батько дітей не надав дозволу на тимчасовий їх виїзд з матір*ю за кордон. Для вирішення виниклого спору законом передбачено інший порядок врегулювання спору, яким позивач не скористалася. Відповідно до висновку органу опіки та піклування позбавлення відповідача батьківських прав є недоцільним, що суд приймає до уваги. Факт перебування відповідача на заробітках не приймається у якості доказу його ухилення від виконання свого батьківського обов*язку по утриманню дітей, їх вихованню, оскільки в аналогічній ситуації знаходиться і позивач мати дітей. Також судом не встановлено доказів стосовно аморальної поведінки відповідача, яка б негативно впливала на фізіологічний та психологічний стан малолітніх дітей. Судом встановлено, що матеріальна допомога зі сторони відповідача на утримання дітей не є щомісячною, але при цьому належить прийняти до уваги, що позивач після розпаду сім*ї не вживала ніяких заходів щодо стягнення аліментів, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований. Свідки підтвердили про те, що періодично відповідачем матеріальна допомога надається. При цьому суд також приймає до уваги, що стороною позивача створюються перешкоди у спілкуванні батька і баби, його матері, з дітьми. Виходячи із встановленого, суд вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не встановлено і в цій частині у задоволенні позову відмовляє. Обовязок по утриманню батьками дитини ( дітей) відповідно до положень ст.180 СК України встановлено до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Зазначені вимоги представниками відповідача визнано. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для кожного з дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення повноліття старшим із дітей, щомісячно. Задовольняючи в цій частині вимоги позивача, суд не приймає до уваги пропозиції представника відповідача стосовно визначення розміру аліментів у твердій грошовій ставці в сумі 300 гривень кожному з дітей, який є значно нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму , і нічим не обґрунтовано. Витрати по сплаті судового збору в частині задоволення позову віднести на відповідача.

Outcome: partial