Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 3 000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на їх утримання. Позивач просила також стягнути з відповідача заборгованість по договору від 07 грудня 2011 року про встановлення способу виконання батьком свого обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей за серпень та вересень 2013 року в розмірі 6000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, заочно. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження (а.с.а.с.6,7). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Між сторонами 07 грудня 2011 року було укладено договір про встановлення способу виконання батьком свого обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався оплачувати щомісячно позивачу 3000 грн. на утримання дітей поштовим переказом (а.с.25). Разом з тим, частиною 1 статті 198т СК України передбачено, що договір про сплату аліментів на дитину укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно з ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Позовних вимог про визнання договору про утримання дітей дійсним позивачем не заявлялося. За таких обставин суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за договором про встановлення способу виконання батьком свого обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей задоволенню не підлягає. Згідно з даними ДПІ у Солом'янському районі м. Києва [PERSON] за 2 півріччя 2013 року отримав дохід у розмірі 61 788, 73 грн. (а.с. 38), що дає йому змогу сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно. Оскільки діти проживають разом з позивачем і потребують коштів на утримання, відповідач заперечення на позов не подав, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial