Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою, посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві заявник просила суд визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутньою в місці її постійного проживання в [ADDRESS], як особу стосовно якої більше одного року немає будь-яких відомостей про місце її перебування. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] заяву свого довірителя підтримав і просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві. Заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, при вирішенні питання покладались на розсуд суду. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, і, оцінюючи все в сукупності вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В відповідності до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 1 статті 43 Цивільного кодексу України безвісно відсутньою вважається фізична особа, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Закон не пов'язує можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою з причинами, в зв'язку з якими вона відсутня в місці постійного проживання, і відсутні відомості про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Цивільний процесуальний кодекс України не обмежує права будь-якого суб'єкта звертатися до суду із заявою про визнання фізичних осіб безвісно відсутніми. Проте в заяві до суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою. Це не виключає звернення суб'єкта з такою заявою, якщо у заявника відсутній свій власний інтерес у поданні заяви. Заявник може метою визнання фізичної особи безвісно відсутньою назвати охорону майна безвісно відсутньої особи. З урахуванням основної мети визнання фізичної особи безвісно відсутньою - охорони майна цієї особи - визнання особи в судовому порядку безвісно відсутньою доцільно ставити щодо осіб, які досягай віку чотирнадцяти років, хоч закон не перешкоджає визнанню безвісно відсутніми і осіб, що не досягли цього віку. Згідно статті 246 Цивільно-процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві повинно бути зазначено: - для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; - обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісті. Судом встановлено, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки №1460 [PERSON] рахується як дружина колишнього власника. Підстав для визнання [PERSON], [INFO] безвісно відсутньою в місці її постійного проживання в [ADDRESS], як особи стосовно якої більше одного року немає будь-яких відомостей про місце її перебування судом не знайдено, тому суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed