Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~ суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 08 вересня 2012 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.\~ Спільне проживання з відповідачем припинили по причині того, що мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивача та на утримання неповнолітньої дитини,\~ в звязку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій позов визнав та просив справу розглядати без його участі.\~ У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи,\~ вважає позовну заяву [PERSON]\~ обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 110 СК України передбачено, що\~\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із\~ ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-СР № 088377 виданого 08 вересня 2012 року виконавчим комітетом Березняківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 45 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Згідно\~ свідоцтва про народження серії І-СР № 229881 виданого 22 лютого 2016 року виконавчим комітетом Головятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.8). Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу,\~\~ відповідач не наполягає на наданні\~ строку для примирення, а тому суд дійшов\~ висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ З позовної заяви [PERSON] вбачається, що вона бажає залишити прізвище\~ «Каптенко». Окрім того, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК\~ України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Договором про надання правничої допомоги, укладеним 19 березня 2018 року між адвокатом [PERSON] та позивачем [PERSON] передбачено, що за надання правничої допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 200 гривень, який визначено за домовленістю сторін; клієнт окрім гонорару сплачує адвокату вартість наданих послуг при наданні правничої допомоги, перелік та вартість яких визначається в розрахунку обсягу вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги та в акті виконаних робіт при наданні правничої допомоги. Клієнт, погоджуючись з проведенням фактичних витрат, компенсує їх адвокату, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це адвоката. За клієнта виплата адвокату гонорару та витрат може бути здійснена третіми особами (а.с. 29). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду договору про надання правничої допомоги від 19 березня 2018 року, квитанцію на оплату юридичних послуг № 4 від 19 березня 2018 року, (а.с. 10-11). Відтак, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 200 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674 - VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] з Державного бюджету України 50 % судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті [PERSON] з Державного бюджету України судом повертається 50 % судового збору, тобто 352 гривні 40 копійок, відтак з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду про стягнення аліментів відповідно до\~ ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704\~ гривень 80 копійок. Згідно з\~ п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved