Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 16.12.2004 року. Позивач зазначає, що в її будинку зареєстрований [PERSON] який в ньому не проживає з 14.03.2019 року. Із змісту позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку з її домоволодіння не бажає, з позивачем не спілкується, витрати на утримання будинку не несе, спільного господарства з [PERSON] не веде. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. До суду від позивача [PERSON] надійшла заява в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позов не надав. Враховуючи письмову згоду позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність,допустимість,достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності,суд вважає,що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа, згідно з ч.1ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2 ст.16 ЦК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] від 16.12.2004 року. Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Зачепилівською селищною радою Зачепилівського району Харківської області № 735 від 30.08.2019 року [PERSON], 1974 року народження зареєстрований за адресою : [ADDRESS] по теперішній час. Відповідно до акту обстеження місця проживання депутатом Зачепилівської селищної ради по округу № 3 встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження, за своїм зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] , не проживає з березня місяця 2019 року, про що засвідчили сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В силу ст. 391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12квітня 1985року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України від 11грудня 2003 року№1382-4«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд вважає, що позивач, будучи власником житла, довела належними та допустимими доказами порушення її права на користування і розпорядження належним їй майном, а також створення відповідачем перешкод щодо здійснення ним цих законних прав, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved