Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: с. Гряниківка, вул. Приоскільна, буд. 18, Дворічанського району Харківської області. В даному будинку зареєстрована її дочка [PERSON], яка фактично більше двох років за зазначеною адресою не проживає. Дані обставини позбавляють позивача можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном, порушуючи його законні права. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з технічним паспортом інвентарний №153, реєстровий №3171кн11 від 13 червня 2002 року, житловий будинок за адресою с. Гряниківка, вул. Приоскільна, б. 18, Дворічанського району Харківської області, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Дворічанською державною нотаріальною конторою 05 листопада 2002 року за реєстраційним №1640( ? частина) та свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Дворічанською державною нотаріальною конторою від 05 листопада 2002 року за реєстраційним №1673. Відповідно до свідоцтва про право власності №9355396 від 13 вересня 2013 року, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) 0,1626 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Дворічанський район, с. Гряниківка, вул. Приоскільна, б. 18, належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до депутатського акту від 26 березня 2017 року, за адресою: с. Гряниківка, вул. Приоскільна, б. 18, Дворічанського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає 2 (два) роки. Згідно з довідкою Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області №02-30/540 від 27 березня 2017 року, [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована в [INFO], б. 18. Фактично за місцем реєстрації не проживає понад два роки. В положеннях ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що відповідач понад два роки, у зазначеному вище будинку не проживає. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачем права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач, як власник майна має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Також в судовому засіданні встановлено, що є підстави для судового захисту цього права шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. За таких обставин справи, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, та відповідач, яка не заперечувала проти позову, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved