Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON], яка до дня смерті мешкала та була зареєстрована за адресою - [ADDRESS] разом з відповідачем, її батьком - [PERSON]. Згідно Договору купівлі-продажу від 21 листопада 1983 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Слов»янської Державної нотаріальної контори Семейко С.І. і зареєстрованого в реєстрі під № 1-2955 її батьками було придбано у власність домоволодіння [ADDRESS]. Житловий будинок саманний, обкладений цеглою жилою площею 25,3 кв.м, загальною площею 42,0 кв.м, який складається із кухні, тамбура, ванної, трьох кімнат, коридору. На земельній ділянці знаходиться літня кухня, яка позначена в технічному паспорті літерою «З» саманна, обкладена цеглою, душ «Д»- цегляний, вбиральня «Е», сарай - літ. «Ж», гараж «Г», огорожа і водопровід. Договір купівлі-продажу житлового будинку зареєстрований в КП «БТІ міста Слов»янська» в реєстрі під № 1042/22 від 19 грудня 1983 року, Вказане домоволодіння її батьками було придбане в зареєстрованому шлюбі і в період спільного мешкання. У відповідності з п.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить чоловікові та дружині на праві спільної загальної власності. Вона є спадкоємцем першої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті її матері і на момент смерті мешкала разом з нею. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно мешкав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається прийнявшим спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Вона не заявляла про відмову від спадщини протягом встановленого шестимісячного строку, тому вважається, що вона прийняла спадщину. Більше того, у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до Першої Слов»янської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а її брат - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на її користь, було заведено спадкову справу № 1551/2001. За спливом вказаного строку вона звернулася з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак державний нотаріус своєю Постановою від 29 жовтня 2013 відмовив їй в видачі Свідоцтва з причин невизначеності часток кожного із співвласників. Їй відомо, що якщо її батько дасть згоду на виділ материної частки приналежного їм на праві спільної власності домоволодіння, то та частка буде спадкуватися нею на загальних підставах, однак він такої згоди не дає і вона змушена звернутися до суду. Їй також відомо, що за життя між батьком та матір»ю ніяких суперечок про частку кожного в праві власності на домоволодіння не існувало, ніякої домовленості про ці частки також не було. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послалася на обставини, викладені у позовній заяві, та просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами - літньою кухнею, позначеною в Технічному паспорті літерою «З», саманною, обкладеною цеглою, душем літера «Д»- цегляним, вбиральнею літера «Е», сараєм - літера «Ж», гаражом літера «Г», огорожею і водопроводом, яке розташоване за адресою- [ADDRESS]. Представник [PERSON]- адвокат [PERSON], що діє на підставі Договору на представництво інтересів від 12 грудня 2013 року просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідач-[PERSON] в судовому засіданні вказав, що позивачка ніякого відношення до будинку не має. Він перебував 35 років у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В період шлюбу, за спільні кошти він та його дружина, яка померла [INFO] придбали житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою- [ADDRESS]. Вказане домоволодіння належало їм з дружиною на праві спільної власності, вважає, що по ? частині кожному. Після смерті його дружини- [PERSON] є три спадкоємці - він, його син та позивач. Оскільки його син відмовився від своєї частки спадщини на користь [PERSON], то , згідно з законом, вона має право на 1/3 частину спадкового майна. Не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], хоча вважає, що [PERSON] не може мати відношення до домоволодіння. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню з огляду на їх законність на обгрунтованість. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] та відповідача [PERSON] ( а.с.10,11). В період шлюбу, спільного проживання, за спільні кошти на підставі Договору купівлі-продажу від 21 листопада 1983 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Слов»янської Державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі під № 1-2955 [PERSON] та [PERSON] придбали у власність домоволодіння [ADDRESS]. Домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м., літньої кухні, позначеної в плані літ. «З», душа літ. «Д», вбиральні літ. «Е», сараю літ. «Ж», гаражу літ. «Г», огорожі та водопроводу. Договір купівлі-продажу домоволодіння зареєстрований в КП «БТІ м. Слов»янська» в реєстраційній книзі під № 1042-7/22 від 19 грудня 1983 року на ім»я відповідача [PERSON]. ( а.с. 12-15). [INFO] [PERSON] померла ( а.с.11). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, відповідно до вимог цивільного законодавства спадкоємець, який не мешкав разом зі спадкодавцем на момент його смерті, у разі прийняття спадщини, до складу якої входить нерухоме майно, повинен в шестимісячний термін з часу смерті спадкодавця звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено і не спростовано у належних спосіб відповідачем, що у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулася до Першої Слов»янської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері- [PERSON], а її брат- [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], було заведено спадкову справу № 1551/2001. За спливом вказаного строку позивач звернулася з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні Довідкою Першої Слов»янської державної нотаріальної контори нотаріальної контори № 2557/01-16 від 17 жовтня 2013 року що за Заявою [PERSON] 30 листопада 2001 року була заведена спадкова справа № 1551/2001 після померлої [INFO] [PERSON]. Іншим спадкоємцем за законом є [PERSON], син, який відмовився від спадщини на користь [PERSON]. ( а.с.21). Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину». Як вбачається з матеріалів справи Державним нотаріусом була надана позивачці письмова відповідь № 2005 01-14 від 16 серпня 2013 року, в якій вказано, що [PERSON] відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з причин невизначеності часток кожного із співвласників. Було запропоновано звернутися до суду ( а.с. 8). Постановою від 29 жовтня 2013року Державний нотаріус Першої Слов»янської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив їй в видачі Свідоцтва з причин невизначеності часток кожного із співвласників. ( а.с.7). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу, спільного проживання, за спільні кошти на підставі Договору купівлі-продажу від 21 листопада 1983 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Слов»янської Державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі під № 1-2955 [PERSON] та [PERSON] придбали у власність домоволодіння [ADDRESS]. Домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м., літньої кухні, позначеної в плані літ. «З», душа «Д», вбиральні «Е», сараю літ. «Ж», гаражу «Г», огорожі та водопроводу. ( а.с.12-15). Договір купівлі-продажу домоволодіння зареєстрований в КП «БТІ м. Слов»янська» в реєстраційній книзі під № 1042-7/22 від 19 грудня 1983 року на ім»я відповідача [PERSON]. ( а.с. 12-15). Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив відповідач [PERSON] У відповідності до ч.1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР (1969 року) «Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном». У відповідності до ч.1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР ( 1969 року) «В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними». У відповідності до ч.2 ст. 370 ЦК України « У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду». Згідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» «У разі смерті співвласника приватизованого будинку ( квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця». У відповідності до ч.3 ст. 368 ЦК України «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом». Таким чином, суд приходить до висновку, що фактично [PERSON], яка померла [INFO] та відповідачу [PERSON] належить по ? частині домоволодіння кожному з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] Вказані висновки суду відповідачем в судовому засіданні належними доказами не спростовані і на наявність таких доказів відповідач не посилається. [INFO] [PERSON] померла (а.с.11). У відповідності до ст. 1216 ЦК України «Спадкуванням є перехід прав та обов»язків ( спадщина) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України « Спадкування здійснюється за заповітом або за законом». У відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК України « У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Як встановлено в судовому засіданні, у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] звернулася до Першої Слов»янської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а її брат - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на її користь, було заведено спадкову справу № 1551/2001. За спливом вказаного строку позивач звернулася з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні Довідкою Першої Слов»янської державної нотаріальної контори нотаріальної контори № 2557/01-16 від 17 жовтня 2013 року що за Заявою [PERSON] 30 листопада 2001 року була заведена спадкова справа № 1551/2001 після померлої [INFO] [PERSON]. Іншим спадкоємцем за законом є [PERSON], син, який відмовився від спадщини на користь [PERSON]. ( а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи Державним нотаріусом була надана позивачці письмова відповідь № 2005 01-14 від 16 серпня 2013 року, в якій вказано, що [PERSON] відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з причин невизначеності часток кожного із співвласників. Було запропоновано звернутися до суду ( а.с. 8). Постановою від 29 жовтня 2013року Державний нотаріус Першої Слов»янської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив їй в видачі Свідоцтва з причин невизначеності часток кожного із співвласників. ( а.с.7). Таким чином, позивач, відповідач та брат позивача - [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON]. Син спадкодавця - [PERSON] відмовився від своєї частини спадщини на користь своєї сестри - позивача [PERSON] ( а.с.8). Вказані обставини в судовому засіданні відповідачем не спростовані. Як встановлено в судовому засіданні, до спадкового майна після смерті [PERSON] входить ? частина домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] ( а.с. 12-15). У відповідності до ч.1 ст. 1278 ЦК України « Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними». В силу ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР ( 1969 року) спадкодавцю [PERSON] належить ? частка зазначеного домоволодіння, відповідно всі спадкоємці- позивач, відповідач та син спадкодавця мають право кожен на 1/6 частку вказаного домоволодіння. Оскільки син спадкодавця- [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини на користь позивача [PERSON], то доля позивача [PERSON] в спадковому домоволодінні складає 1/3 частку, а доля відповідача [PERSON]- 2/3 частки домоволодіння [ADDRESS] У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України ч.1 «Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними» ч.3 « У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється». Таким чином, суд приходить до висновку, що слід проізвести розділ спадкового майна спадкоємців визнавши за позивачем [PERSON] право власності і передати їй в натурі 1/3 частину домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], яка складається з :житловий будинок саманний, обкладений цеглою жилою площею 25,3 кв.м, загальною площею 42,0 кв.м, який складається із кухні, тамбура, ванної, трьох кімнат, коридору. На земельній ділянці знаходиться літня кухня, яка позначена в технічному паспорті літерою «З» саманна, обкладена цеглою, душ «Д»- цегляний, вбиральня «Е», сарай - літ. «Ж», гараж «Г», огорожа і водопровід. Припинити право власності відповідача [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м з господарськими та побутовими будівлями та спорудами - літньою кухнею, позначеною в Технічному паспорті літерою «З», саманною, обкладеною цеглою, душем літера «Д»- цегляним, вбиральнею літера «Е», сараєм - літера «Ж», гаражом літера «Г», огорожею і водопроводом, яке розташоване за адресою- [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved