Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 16 вересня 1995 року у виконкомі Івашинівської сільської ради народних депутатів П`ятихатського району Дніпропетровської області зареєструвала шлюб з відповідачем, неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між ними не склалося. Проживають в одному будинку, проте шлюбно-сімейні відносини не підтримують, вже понад п`ять років спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сім`ї вважає неможливим. Відповідач розірвати шлюбу через органи ДРАЦС відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує/а.с. 22/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 вересня 1995 року у виконкомі Івашинівської сільської ради народних депутатів П`ятихатського району Дніпропетровської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 7, що підтведужуєтьться копією свіцоцтва про укладення шлюбу/а.с.4/. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3,4 ст.56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом\~України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч.1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч.2 ст. 112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, строни сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім`ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved