Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований 13.09.2003 у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №1440. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі з відповідачем народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З початку подружнього життя, вони з відповідачем проживали добре, пізніше між ними почали виникати сварки та скандали на побутовому ґрунті, відповідач почав її ображати, перестав цікавитись дітьми та сім`єю, внаслідок чого між ними зникло повне взаєморозуміння. Вже тривалий час вони не підтримують шлюбних відносин, фактично шлюб перестав існувати. Подальше проживання разом, примирення та збереження шлюбу неможливе, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 19.11.2021 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 21.12.2021відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій заперечив виклад обставин в позовній заяві та не заперечив щодо розірвання шлюбу. Просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак її представник - адвокат Зозуля А.В. позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, зазначивши, що примирення між сторонами не можливе. Відповідач [PERSON] заперечив щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, однак щодо розірвання шлюбу не заперечив. Крім цього додав, що дійсно менше займався дітьми аніж дружина, оскільки працював щоб забезпечити сім`ю, в тому числі дружину. Дійсно, протягом трьох місяців відносини з дружиною погіршились, але з її ініціативи. На даний час проживають разом в будинку його батька. Зазначив, що примирення не можливе. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 13.09.2003 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено запис №1440. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.4/. У шлюбі позивача з відповідачем народилось двоє дітей, дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.08.2004 /а.с.14/ та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.05.2014 /а.с.15/. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги між ними, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки, як зазначає позивач, сторони подружніх відносин не підтримують, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечив, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Відповідач [PERSON] на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пунктом 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, позивачем [PERSON] пред`явлено позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який не пов`язаний із порушенням прав останнього, як учасника бойових дій, а відтак він не може бути звільнений на підставі цієї норми від сплати судового збору під час розгляду даної категорії справ. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved