Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В процесі розгляду справи позивач подала заяву про зменшення розміру аліментів і просила стягувати з відповідача аліменти по 500 грн. щомісячно на утримання сина. В судовому засіданні [PERSON] зменшені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила,що перебуваючи у шлюбі з відповідачем народила сина [PERSON],[INFO] який після розірвання шлюбу проживає з нею і на її утриманні. Відповідач,який є батьком її сина не надає коштів для його утримання хоча є працездатним і має можливість таку допомогу надавати. З часу звернення до суду з позовом відповідач свідомо затягував розгляд справи щоб не платити аліменти. Нею на половину зменшена сума позову і навіть ту суму останній відмовляється платити. Неодноразово розгляд справи відкладався з метою мирного врегулювання спору однак результату ніякого. Не заперечує того факту що відповідач спілкується з дитиною, інколи забирає сина до себе,відвідує кафе однак за період часу розгляду справи в суді відповідач купив для сина один раз ліки і костюм. Наполягає на повному задоволенні позову так як зазначена нею сума аліментів і так не буде забезпечувати нормальне проживання і розвиток дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав мотивуючи тим,що він немає такої можливості сплачувати по 500 грн. щомісячно так як працює головним редактором газети на добровільних засадах та займається волонтерською роботою. На утриманні у нього є мати-інвалід. Погоджується взяти дитину на повне матеріальне забезпечення але із-за християнських моральних переконань аліменти не сплачувати. Заслухавши в судовому засіданні доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено,що сторони перебували у шлюбі, який розірвано в судовому порядку 12.11.2010 р. ( а.с.5). Копією свідоцтва про народження [PERSON] стверджується,що відповідач по справі є його батьком ( а.с.4). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. ст. 1,2 Закону України « Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 81 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ч. 1 ст.184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу дії ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Даючи пояснення в судовому засіданні а також в письмових заявах відповідач заперечив суму яку бажає отримувати позивач на проживання та утримання дитини,мотивуючи тим що він не працює,хворіє, має на утриманні матір-інваліда 2-ї групи однак може сплачувати аліменти тільки по 250 грн. в місяць. Жодних доказів щодо доходу, стану здоров'я та інших відповідачем протягом розгляду справи суду не подано. Надіслане 02.06.2016 р. відповідачем клопотання про необхідність перенесення судового слухання в зв'язку з хворобою та надання позивачем інформації щодо його вимог, нічим не підтверджені, а відтак суд до уваги їх не бере та враховує тривалий час вирішення даного позову. Доводи відповідача про те, що він не спроможний сплачувати аліменти через відсутність роботи не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини відповідно до сімейного законодавства не є поважною причиною для не надання дитині матеріальної допомоги тобто відмова у позові суперечило б інтересам дитини і положенням чинного сімейного законодавства про обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, а відповідно [PERSON]. повинен, і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїй дитині, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. За таких обставин суд вважає,що слід стягувати з відповідача в користь позивача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved