Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати батьківство відповідача відносно її малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утримання дітей по 2000 грн на кожного, посилаючись на походження дітей від відповідача, періодичне їх спільне проживання та відсутність з його боку допомоги на утримання дітей. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив в якому проти задоволення вимог позивача заперечував, посилаючись на неможливість походження дітей від нього фактично у зв`язку з непроживанням їх разом в періоди вагітності позивача та можливість походження дітей від іншої особи. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали за підставами вказаними у відзиві. Представник Білозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Судом за клопотанням позивача долучені письмові докази та допитані свідки. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, в якому батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження в атковому записі про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Крім того, [INFO] народилися [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, в яких батьками дітей записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження в аткових записах про народження [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви батьків дитини, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина, в тому числі у твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні своє батьківство не визнав, при цьому не заперечував що зустрічався з позивачем задовго до її вагітності та декілька місяців проживав з нею після народження хлопців і допомагав їй, однак не визнавав себе батьком дітей з урахуванням того, що у позивача були інші чоловіки. В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що сторони деякий час проживали разом в с.Горохівське та в с.Таврійське, іноді відповідач приїздив до позивача та визнавав дітей і допомогав їй. При цьому, конкретних періодів та обставин спільного проживання сторін позивач пояснити не зміг та зазначив, що відповідач не погоджувався реєструватися батьком дітей. На підтвердження заявлених вимог позивачем надані суду фотознімки, копія трудової книжки та за її клопотанням допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з фотознімків наданих суду на них лише відображений відповідач поряд з дівчиною, а копія трудової книжки свідчить про період роботи позивача в с.Горохівське до вагітності першою дитиною, що на думку суду не може бути підтвердженням батьківства відповідача відносно дітей позивача. З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що вона є сусідкою позивача в с.Таврійське та бачила як відповідач приїздив до позивача вперше влітку 2017 року та деякий час проживав у неї безпосередньо перед народженням хлопців, при цьому вони проживали як чужі та відповідач не приймав участі в утриманні дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони періодично проживали разом, однак в які періоди зазначити не змогла, при цьому вказала, що про це їй відомо з їх слів, а зі слів позивача їй відомо про те, що відповідач є батьком дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони проживали разом до народження першої дитини про що їй відомо особисто, при цьому свідок з упевненістю не змогла повідомити цей період та рік народження дівчини, а про проживання сторін разом до народження хлопців їй відомо зі слів позивача та відповідача, який називав себе батьком дітей. Оцінивши в сукупності пояснення свідків суд приходить до висновку, що ні один свідок не зміг з упевненістю зазначити про спільне проживання сторін чи навіть їх спілкування в період коли позивач міг завагітніти та вподальшому народити дітей батьком яких вона просить визнати відповідача. Крім того, свідки навіть не надали суду будь-яких переконливих свідчень про визнання відповідачем свого батьківства відносно цих дітей або його участі у їх вихованні та утриманні. Враховуючи, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері та батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання батьківства, суд вважає що за встановлених обставин відсутні підстави для визнання батьківства відповідача відносно [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , у зв`язку з чим судом не можуть бути задоволені такі вимоги позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , підстав для задоволення таких вимог суд також не знаходить, як похідних від первісних вимог у зв`язку з недоведеністю позивачем батьківства відповідача відносно цих дітей.

Outcome: dismissed