Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], відповідно до якої просить визнати недійсними договір позики та договір іпотеки укладені 24.10.2013 р. між її донькою [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що її донька, [PERSON]. [INFO], являється власницею квартири [ADDRESS]. В липні 2013 року її донька - [PERSON] познайомилась з [PERSON], [INFO], який проживав з нею у вищевказаній квартирі. 24 жовтня 2013 року [PERSON] було укладено з [PERSON] Іпотечний Іпотечний договір, предметом якого являється квартира [ADDRESS] та [PERSON] позики. Позивач впевнена, що дані договори були підписанні [PERSON] шляхом обманних дій з боку [PERSON], у звязку з чим, та з метою захисту прав малолітної [PERSON], яка є її онукою, позивач просить визнати дані договори недійсними. 23 квітня 2015 року до канцелярії суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 р. позовну заяву [PERSON], як третьої яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до [PERSON] про визнання договору позики та договору іпотеки недійсними було прийнято до спільного розгляду з цивільним позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON]; за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору іпотеки і договору позики недійсними. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що вона є матірю одиночкою малолітньої [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право власності на квартиру №134, виданого 02 листопада 2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого 30 грудня 2006 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації реєстрації обєктів нерухомості», номер запису 1407 в книзі 636 пр-44, номер виписки 13114548, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 29.10.2013 р. у зазначеній квартирі, окрім неї - [PERSON], зареєстрована її донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначає, що вона разом з донькою проживали у [INFO] до 24 жовтня 2013 року. Також, [PERSON] зазначає, що в липні 2013 року вона познайомилась з [PERSON], [INFO], та почала з ним спільно мешкати. [PERSON] вказує на те, що знаходячись під впливом обману з боку [PERSON], вона 24 жовтня 2013 року уклала з [PERSON] [PERSON] позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]К за реєстровим №2719 та Іпотечний договір, також посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]К за реєстровим №2721. Згідно умов Іпотечного договору предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] [PERSON] наголошує на тому, що під час укладання спірних договорів, вона перебувала під впливом таблеток, до вживання яких її схилив [PERSON], у звязку з чим вона перестала контролювати свої дії. Кошти за Договором позики були отримані та використанні безпосередньо на особисті потреби [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд визнати недійсними [PERSON] позики та Іпотечний договір укладений 24.10.2013 р. між нею та [PERSON]. Позивач, [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, згідно поданої до суду заяви просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання третя особа повідомлялася належним чином. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, згідно поданої до суду заяви просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Частиною 1 статті 224 ЦПК України передбачено, що у \~разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № 134, виданого 02 листопада 2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого 30 грудня 2006 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації реєстрації обєктів нерухомості», номер запису 1407 в книзі 636 пр-44, номер виписки 13114548, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно Довідки (виписка з домової книги про склад сімї та прописку) №503 від 29.10.2013 р. вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за зазначено адресою з 16.01.2007 р по 24.10.2013 р.; та її донька [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована за зазначено адресою з 31.03.2009 р по 24.10.2013 р. 24 жовтня 2014 року [PERSON] уклала з [PERSON] [PERSON] позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2719, згідно умов якого [PERSON] взяла у [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 148110,29 грн., що станом на 24 жовтня 2014 року за курсом НБУ було еквівалентно 18530,00 дол. США. Зазначену позику [PERSON] зобовязувалась повернути в порядку визначеному умовами Договору позики. Також, 24 жовтня 2014 року, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за вищезазначеним Договором позики, між нею та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2720. Предметом іпотеки стала квартира під №134 в будинку №28 по вул. Ніщинського композитора в місті Одеси власником якої, згідно Свідоцтва про право власності на квартиру № 134, виданого 02 листопада 2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого 30 грудня 2006 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації реєстрації обєктів нерухомості», номер запису 1407 в книзі 636 пр-44, номер виписки 13114548, є [PERSON]. В поданому до суду позові [PERSON] просить суд визнати недійсним вищезазначений [PERSON] позики та Іпотечний договір, при цьому зазначає, що вона виступає в інтересах своєї малолітньої онуки - [PERSON], однак належних доказів, які б підтверджували, що вона є законним представником даної малолітньої особи позивачем суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Стаття 242 ЦК України визначає, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Також необхідно зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України визначено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. В порядку ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Однак, в поданому [PERSON] до суду позові, не зазначено в чому є її заінтересованість у скасуванні спірних договорів, яким чином спірні договори впливають на її законні права та яким чином вони їх порушують. Враховуючи вищевикладене суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Щодо позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] суд повинен зазначити про таке. Зі змісту позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] вбачається, що він також направлен на визнання недійсним Договору позики та Іпотечного договору укладених між нею та [PERSON] 24 жовтня 2013 року та посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2719 та №2720. Як це було зазначено вище, відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способам захисту цивільних прав та інтересів можє бути визнання правочину недійсним. Статтею 215 ЦК України передбачено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 вищезазначеної статті ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частини 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] обґрунтовуючи недійсність Договору позики та Іпотечного договору від 24 жовтня 2013 року зазначає, що вона не погодилась би на підписання вищевказаних договорів, як би не обманні дії з боку [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 р. розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Виходячи з аналізу вищезазначеного розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. та листа Верховного Суду України від 24.11.2008 р. сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що такий обман насправді мав місце, тобто надати докази, які б свідчили про введення його в оману щодо істотних обставин правочину і існування цих обставин на момент вчинення правочину. Наявність умислу в діях Банку, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, враховуючи те, що в своїй позовній заяві третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON], оспорюючи дійсність договору позики та договору іпотеки укладених 24 жовтня 2013 року між нею та [PERSON], зазначає про наявність обману суд приходить до висновку, що позов третьої особи [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved