Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, і на утримання дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач не приймає участі у вирішенні щоденних побутових проблем, добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, бо працює у ПАТ «Харківський плитковий завод» і отримує стабільний дохід, ухиляючись таким чином від виконання своїх обов'язків. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29.08.2009 року Відділом РАЦС по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка згідно копії довідки виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-39/1587 від 07.06.2017 року, проживає з позивачем (а.с. 6, 7). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Згідно ст. 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно 75 СК України, дружина та, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працює та отримує регулярний дохід, не має інших осіб на своєму утриманні. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, матеріальне становище платника аліментів, який на даний час працює та отримує регулярний дохід, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1 777 грн., з 1 грудня - 1 860 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає неможливим. Виходячи з встановлених дійсних обставин справи, судом з'ясовано, що позивач не є інвалідом, не досягла пенсійного віку та сторони мають дитину, якій виповнилось 7 років. Згідно норм чинного законодавства право на своє утримання від чоловіка - батька дитини має вагітна дружина, дружина, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років та якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку - до досягнення дитиною шести років. Таким чином, підстави для стягнення судом аліментів на утримання позивача відсутні, оскільки в даному випадку відсутні вищевказані умови, які необхідні для цього, а тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки позов судом задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за одну позовну вимогу у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який становить 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial