Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 1992 року є власником вищевказаної квартири. Відповідач зареєстрований в квартирі, проте з 2016 року там не проживає і добровільно знятися із реєстраційного обліку не бажає, чим створює їй перешкоди як власнику квартири в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Представник позивача адвокат [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначаючи про визнання позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 06.05.1992 року (а.с.7). В даній квартирі з 14.12.2009 року зареєстрований син позивача - відповідач по справі [PERSON], [INFO] (довідка виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 1529 від 23.05.2018 року - а.с. 10, та довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 02.07.2018 року - а.с.18). Проте з березня 2017 року відповідач в квартирі не проживає, що підтверджуються актом депутата Тетіївської міської ради Київської області від 15.06.2018 року (а.с.11). 30.05.2017 року він одружився з громадянкою Російської Федерації та проживає в м. Санкт-Петербург (копія свідоцтва про укладення шлюбу - а.с.12). Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Стаття 405 ч.2 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи те, що відповідач в квартирі [ADDRESS]не проживає з березня 2017 року, тобто більше року, але зареєстрований в ній і тим самим чинить перешкоди позивачеві у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, а саме створює перешкоди в отриманні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved