Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2004 року, в якому у них народилися троє дітей - дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. При цьому зазначила, що фактично з моменту народження третьої дитини відповідач почав зловживати спиртними напоями, не дозволяв їй зустрічатись з подругами, часто застосовував до неї фізичну силу. Таке повторювалося декілька разів, однак з цього приводу у відповідні органи не зверталася, так як остерігалася негативної поведінки з сторони чоловіка. 14 серпня 2016 року відповідач в черговий раз побив її, спричинивши тріщини та переломи хребців, у зв»язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні та звернулася із заявою у Борщівське відділення поліції. Після виписки з лікарні, перейшла жити до своїх батьків, і з тих пір сторонни проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, оскільки шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому, просила суд шлюб між сторонами розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав, наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 23 серпня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 14 вересня 2004 року у Горошівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис за № 10. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Поряд з тим, встановлено, що в шлюбі у них народилося троє дітей, дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір»ю. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, такі не підтримують, проживають окремо, спільного господартсва не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторонни не мають, щодо розірвання шлюбу не заперечують. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved