Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], в якій остання зареєстрована та проживає разом з двома синами. У даній квартирі також зареєстрований відповідач, який з 25.09.2015 року фактично в ній не проживає, крім того, участь в утриманні квартири [PERSON] не приймає, дітьми не цікавиться, спілкування з ними не підтримує. На підставі цього, позивач була змушена звернутися з позовом до суду. Відповідно до позовної заяви, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Також 24.05.2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про визнання позовних вимог. За таких обставин, заслухавши думку позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Даний факт також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про право власності від 06.10.2004 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.9). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (син), що підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» №787 від 15.04.2016 року (а.с.12). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.10.2015 року визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.13-15). На підставі даного рішення, за позивачем було зареєстровано право власності на спірну квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.20). У позовній заяві [PERSON] посилається, на те, що після розірвання шлюбу та поділу майна, відповідач не проживає у спірній квартирі, участь в утриманні квартири не приймає, більш того, на утриманні позивача знаходяться дві дитини, один з яких отримує вищу освіту, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі змушує [PERSON] сплачувати борги за відповідача, який в квартирі не проживає, що є зайвими витратами. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартири з вересня 2015 року, крім того, даний факт підтверджується складеними актами про не проживання від 18.05.2016 року, 20.07.2016 року, 21.09.2016 року та 18.10.2016 року. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не проживає у вищезазначеному житлому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, а саме більше одного року, а також визнання останнім позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved