Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку згодом було уточнено, до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 10 жовтня 2013 року згідно договору купівлі продажу квартири позивач купила квартиру № 76 за адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганської області по вул. Гагаріна буд. 108. Даний факт підтверджується договором купівлі продажу від 10 жовтня 2013 року, котрий посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1058. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10611601 від 10.10.2013 року, до вказаного реєстру було внесено відомості про об'єкт нерухомого майна. Після придбання квартири позивачем, будь яких угод чи договорів по вищеназваній квартирі з відповідачем позивач не укладав. Також на даний час відповідач не є членом родини позивача. Тому позивач намагалась вирішити дане питання з відповідачем по даній квартири в добровільному порядку, в зв'язку з тим, що відповідач на даний час є зареєстрованим в ній. В зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно знятись з реєстрації з квартири № 76 за адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганської області по вул. Гагаріна, буд. 108, то позивач вимушена звернутись до суду для захисту свого права, адже власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України. На підставі викладеного та із урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із копією договору купівлі продажу квартири від 10.10.2013 року [PERSON] купила квартиру № 76 за адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганської області по вул. Гагаріна, буд. 108. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1058. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10611601 від 10.10.2013 року, до вказаного реєстру було внесено відомості про вищевказаний договір купівлі-продажу квартири від 10.10.2013 року, в якості власника вказаного нерухомого майна зазначено [PERSON], реєстраціний номер обєкта нерухомого майна: 176698544129. З копії домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO], а також з копії паспорту [PERSON] та відомостей адресно-довідкогового підрозділу територіального орагун ДМС України в Луганській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує його права власника, у звязку із чим позивач вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, у звязку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 112 від 24.12.2013 року про сплату судового збору у сумі 244 гривні 60 копійок, у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. виходячи із розміру ставок судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір», станом на час подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved