Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з відповідачем уклали юридичний шлюб 21 червня 2013 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є втрата непорозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини в зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Ухвалою суду від 27 серня 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] звернулася із письмовою заявою про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримує повністю,просить розірвати шлюб без надання строку на примирення . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За нормами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Установлено та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Турської сільської радою Ратнівського району Волинської області,що між [PERSON] та [PERSON] 21 червня 2013 року укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Турською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №6. Із письмової заяви позивачки [PERSON] слідує, що їх шлюбні відносини на даний час фактично припинені, на примирення не згодна. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористався, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачкою, як підставах для розірвання шлюбу. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved