Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними спорудами та господарськими будівлями розташованим за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Краснодонська,85. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2001 року та договору дарування від 30.05.2008 року вона є власницею будинку 85, розташованому по вул. Краснодонська в м. Ізмаїлі Одеської області. В зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], який ніколи в ньому не проживав. Через реєстрацію відповідача вона обмежена у праві користування своїм майном на власний розсуд. Де знаходиться [PERSON] на даний час їй не відомо. Позивач у судове засідання не зявився, про час слухання справи сповіщався належним чином, причину не явки суду не відомі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивачів та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. 14.05.2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб тощо. За змістом ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2001 року та договору дарування від 30.05.2008 року належить будинок №85, розташований по вул. Краснодонська в м. Ізмаїлі Одеської області (а.с.8-9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 28.10.2016 року (а.с.13). Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується повідомленнями працівників поштового відділення звязку (а.с.24). Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право на користування жилою площею в будинку №85, розташованій по вул. Краснодонська в місті Ізмаїлі Одеської області, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved