Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 16.01.2019 року заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В добровільному порядку відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Інших дітей та утриманців відповідач не має. Ухвалою суду від 13.06.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 06.09.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що позивач не є добросовісним, зловживає своїми процесуальним правами, що не допускається цивільно-процесуальним законом. Подання завідомо безпідставного позову, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами. Син [PERSON] знаходиться з відповідачем на його утриманні, навчається у Куп`янському автотранспортному коледжі 1 курсу з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Позивач не надає матеріальної допомоги дитині, з ним не проживає, його не утримує. Позивач знаходиться довгий час за межами України, в Італії з 01.01.2015 року. Чим вона там займається відповідачу невідомо. Дитина весь час проживає фактично з відповідачем, знаходиться на його утриманні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи за її відсутності та за участю її представника - адвоката Мєтєльова П.А., який у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити та наполягав на розгляді справи без участі відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Пухтаєвич О.О., які не з`явилися у судове засідання. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Пухтаєвич О.О. у судове засідання не з`явилися, причину неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали, хоча в матеріалах справи міститься розписка про повідомлення про дату і час розгляду справи на 17.01.2020 року, в якій адвокат Пухтаєвич О.О. власноручно поставила свій підпис та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] , особисто працівниками пошти було вручено під розписку судову повістку, тобто відповідач та його представник належним чином повідомленні про дату та час розгляду справи. Ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника Відповідно до п.п.2, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також п. 1 ч. 3 даної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Беручи до уваги вищевикладене, розумність строків розгляду справи, яка знаходиться в провадженні суду з 10.06.2019 року, правову та фактичну складність справи, характер процесу, його значення для позивача, враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, те що відповідач та його представник належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, доказів поважності причини своєї неявки суду не надали, та дій, спрямованих на заінтересованість у розгляді даної справи, останніми не прийнято, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її брата - [PERSON] утримує мати, яка пересилає гроші, а вона їх міняє і дає брату по 1000 грн.. Брат мешкає один в квартирі бабусі [PERSON] . Батько мешкає з іншою сім`єю в с. Новоосиново. Батько за 2 дня до суду приїздив до брата та давав йому гроші, то 200 грн., то 1000 грн.. Тривалий час від батька немає ніякої допомоги. Свідок разом з братом прописані там де і їх мати. Стипендію в технікумі брат не отримує. За цілий рік батько дав 1200 грн. та на день народження 500 грн.. Мати знаходиться на заробітках в Італії, щоб вона з братом мали змогу навчатися і були матеріально забезпечені. Мати приїздить 1 раз на рік, та 24 години на добу знаходиться з ними на відеозв`язку. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 20.08.1995 року Хмельницьким м/в реєстрації актів громадського стану, актовий запис №1291. (а.с. 6, 7, 8) Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міського управління юстиції в Харківській області. (а.с. 3) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ч. 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, вирішуючи питання про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та їх розмір, суд враховує в даному випадку стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який немає на утриманні інших дітей, осіб похилого віку, є працездатним, має роботу про що як ним вказано в заяві про відкладення судового засідання 03.10.2019 р., так і його представником у заві від 28.11.2019 р., та має можливість сплачувати аліменти. Так, відповідач не надав жодних доказів щодо неспроможності сплачувати гарантований розмір аліментів, який би забезпечував необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Відповідач в своїх запереченнях стверджує, що син проживає з ним та перебуває на його утриманні, в обґрунтування чого відповідачем надано: довідку №58, надану 02.07.2019 року Куп`янським автотранспортним коледжем, згідно якої [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] є студентом Куп`янського автотранспортного коледжу 1 курсу; акт проживання громадянина за місцем його реєстрації від 09.07.2019 року, відповідно до якого [PERSON] проживає однією сім`єю з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання в якому вказано, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Сеньок (а.с. 28, 29, 54, 55, 56), хоча будь-які докази про перебування сина на утриманні батька, в матеріалах справи відсутні. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги насамперед інтереси дитини. Як убачається з матеріалів справи та показань свідка насамперед як особи, що бачить стосунки в сімейному оточенні, між її братом - неповнолітнім [PERSON] , батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , не заперечується, що дійсно остання знаходиться на вимушених заробітках в Італії для забезпечення її дітей на рівні життя, який би був достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та знаходиться в постійному спілкуванні (по відеозв`язку), обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачеві, яка звернулася до суду з даним позовом саме в інтересах дитини. Судовим розглядом встановлено, що в протиріччя доводів відповідача, свідок вказала, що неповнолітній [PERSON] фактично не проживає зі своїм батьком [PERSON] , а мешкає окремо в квартирі бабусі [PERSON] .. Безумовно, утримання дитини лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання і т.д.). Як убачається з інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації (а.с. 73) [PERSON] перетинала державний кордон України в пункті пропуску 1) Шогині - 13.01.2016 р.; 2) Чоп (Тиса) - 17.06.2016 р.; Чоп (Тиса) - 03.07.2016 р.; 3) Чоп (Тиса) - 22.04.2017 р.; 4) Чоп (Тиса) - 17.05.2017 р.; 5) Чоп (Тиса) - 12.05.2018 р.; 6) Чоп (Тиса) - 14.06.2018 р.; 7) Чоп (Тиса) - 17.05.2019 р.; 8) Лужанка - 20.06.2019 р.. Враховуючи вищевикладене, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, показання свідка, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн..

Outcome: approved