Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітнього громадянина України за кордон без згоди та супроводу батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби. У позові вказано, що з 2001 р. [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON]. До 2011 р. вона проживала з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без укладення шлюбу та вела спільне господарство, потім їх проживання з відповідачем було припинено. Вони з відповідачем мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день позивач із сином тимчасово перебувають на території Російської Федерації, у зв'язку з тим, що сину необхідно додатково розвиватись, адже йому рекомендовано посилені заняття з логопедом і у м. Воронеж син ходить до спеціалізованого дитячого садка. На момент тимчасового виїзду до м. Воронеж позивача з сином [PERSON], відповідач [PERSON] не був проти вивозу сина за кордон, про що свідчить наданий ним дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон до Російської Федерації. Потім відповідач [PERSON] змінив свою думку і відмовився дати дозвіл на в'їзд їх сина до України. Така відмова відповідача порушує права її сина на свободу пересування. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала обставини, викладені у позовній заяві, та просила суд надати дозвіл на виїзд за кордон України малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON] до досягнення дитиною 18-ти річного віку. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позов є безпідставним, адже відповідачем [PERSON] вже надано згоду на виїзд за кордон України малолітнього [PERSON], про що свідчить копія відповідної нотаріально засвідченої заяви від 18.06.2014 року. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 р., за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за нотаріально посвідченою згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO], його батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідками від 16.01.2014 року, виданими ТОВ «Стройтрест 2П», [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем перебування: [ADDRESS], з 23.11.2012 року по 23.11.2015 року. Згідно з довідкою № 352 від 10.01.2014 року, виданою бюджетним закладом охорони здоров'я Воронізької області «Воронізька міська лікарня № 16», [PERSON] працює у вказаному закладі охорони здоров'я на посаді медичної сестри дитячої поліклініки № 7. Згідно з довідкою № 1 від 14.01.2014 року, виданою завідуючою Муніципального бюджетного дошкільного освітнього закладу «Дитячий сад комбінованого виду № 42», [PERSON] відвідує логопедичну групу у вказаному освітньому закладі з 19.10.2012 року по теперішній час. Згідно з довідкою № 514 від 14.01.2014 року, виданою директором Муніципального загальноосвітнього закладу «Середня загальноосвітня школа № 30», за наявності відповідних документів [PERSON] дійсно буде прийнятий в перший клас вказаного загальноосвітнього закладу, а у теперішній час він відвідує адаптаційні заняття з 01.10.2013 року по 31.05.2014 року. З копії заяви від 03.08.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] не заперечує проти поїздки його малолітнього сина [PERSON], [INFO], в Російську Федерацію в період з 03 серпня 2011 року по 03 серпня 2012 року у супроводі [PERSON]. Позивач в своєму позові вказує на те, що на теперішній час відповідач [PERSON] відмовляється надати дозвіл на виїзд за кордон України свого малолітнього [PERSON], чим порушує право останнього на свободу пересування. Суд не може погодитися з обґрунтованістю такого твердження відповідача з огляду на те, що згідно з копією заяви від 18.06.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за № 546, [PERSON] дав згоду на тимчасову поїздку до Автономної Республіки Крим, Російської Федерації його малолітнього сина [PERSON], [INFO], в період з 18 червня 2014 року по 18 червня 2015 року у супроводі [PERSON]. Копією митної декларації CN 22, копією фіскального чеку (а.с. 102), копіями листів начальника Центрального бюро рекламацій Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 13.10.2014 року № 38-14-11186-У/24 та від 26.11.2014 року № 38-14-11186-У/24 підтверджується, що [PERSON] 08.07.2014 року на ім'я [PERSON] на адресу: [ADDRESS], було направлено заяву від 18.06.2014 року № 546 в якості відправлення з оголошеною цінністю. Проте, станом на 26.11.2014 року від призначеного оператора Російської Федерації не отримано підтвердження про вручення за призначенням вказаного відправлення з оголошеною цінністю. Таким чином, оскільки батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] надав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон в період з 18 червня 2014 року по 18 червня 2015 року у супроводі [PERSON], суд доходить висновку про те, що відповідачем не було порушено прав своєї дитини на освіту, здоровий образ життя та вільне залишення території України, в той час як позивачем не було доведено факту відсутності згоди відповідача на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон та порушення його прав. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітнього громадянина України за кордон без згоди та супроводу батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби, залишити без задоволення у зв'язку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed