Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що 30 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 30 жовтня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 30 жовтня 2009 року, актовий запис № 1352, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку для примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] було призначено строк для примирення до 28 березня 2014 року (а.с. 14-15). Примирення сторони не досягли. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved