Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] вони спільно проживали в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу у 2013 році стосунки з відповідачем були припинені, вони стали проживати окремо, неповнолітній син залишився проживати разом з нею на її утриманні. У зв`язку з тим, що батько дитини не надавав допомоги на її утримання, позивач зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів, які рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.07.2013 присуджено стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно. Але [PERSON] продовжує ухилятися від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по аліментам в розмірі 4225 грн. станом на 01.06.2019. Як зазначає [PERSON] відповідач жодним чином не піклується про сина, не виявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не займається його підготовкою до самостійного життя, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. Крім того жодного разу відповідач не був ні в дитячому садочку, ні у школі, зацікавленості у вихованні та навчанні дитини не проявляє. При цьому позивач запевнила, що зі своєї сторони вона не чинила жодних перепон відповідачу у спілкуванні з дитиною. Позивач вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому просить суд позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини з фіксованого розміру 50 грн. щомісячно на аліменти у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В підготовчому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява останнього, яка завірена службою у справах дітей Зачепилівської РДА Харківської області, згідно якої [PERSON] просив суд розглянути справу без його участі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , так як він дійсно не брав участі у його вихованні та утриманні. Представник органу опіки та піклування Зачепилівської РДА Харківської області Єременко Ю.М. у підготовчому засіданні вказала, що не заперечує проти позову [PERSON] та надала суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав № 01-40/343 від 03.09.2019. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, представника органу опіки та піклування Зачепилівської РДА Харківської області, розглянувши заяву відповідача про розгляд справи без його участі та погодження з позовними вимогами [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 03.07.2013 шлюб між сторонами було розірвано, після розлучення дружина залишила шлюбне прізвище [PERSON] . 25.07.2017 [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю, яка займається його вихованням та утриманням. Відповідач вихованням та утриманням сина [PERSON] не займається, його життям взагалі не цікавиться. Присуджені рішенням суду аліменти відповідач не сплачує, станом на 01.06.2019 має заборгованість у розмірі 4 225 грн.. Крім того батько дитини не брав участі у її житті в період її перебування у дошкільному навчальному закладі та у школі. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Зачепилівської РДА Харківської області № 01-40/343 від 03 вересня 2019 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про неї, нехтує батьківськими правами та обов`язками. Отже, відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому захищаючи права та інтереси малолітньої дитини слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З приводу зміни способу стягнення аліментів суд виходить з наступного. Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.07.2013 присуджено стягувати аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з довідки Сарненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області [PERSON]. за період з 17.06.2013 по 01.06.2019 жодного разу не сплатив аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 4 225,00 грн. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved