Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу із відповідачем має сина, [PERSON], [INFO], спільне проживання з відповідачем припинили з 18 липня 2016 року оскільки мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, втратили взаємопочуття та взаємоповагу один до одного, окрім того, відповідач постійно вживає спиртні напої, в нетверезому стані влаштовує сварки та застосовує фізичне насильство, в звязку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-СР №108638 виданого 2 серпня 2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №236 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Згідно із свідоцтвом про народження виданого 26 грудня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач до суду повторно не з'явився, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З позовної заяви вбачається, що позивач бажає залишити прізвище «Солонецька». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved