Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила визнати спільною сумісною власністю подружжя комплекс за адресою: [ADDRESS] , та нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем у період шлюбу набуто право власності на вказане нерухоме майно. На даний час шлюбні відносини припинено, проте взаємної згоди щодо поділу спільного сумісного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернулася до суду. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (а.с.42). Відповідач у підготовче засідання не з`явився, проте надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення (а.с.43). Відповідно ст.200 ч.3-4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України, а вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.03.1978 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , яке видано Гарманівською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис №5, а також паспортом позивача, де мається відповідна відмітка (а.с.7-9, 13). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2008 року комплекс за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18823744 від 15.05.2008 року (а.с.14-15). Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежитлової будівлі №646 від 05.07.2012 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №34754830 від 09.07.2012 року (а.с.16-19). Згідно звітів оцінювача №81 та №82 від 27.09.2019 року ринкова вартість комплексу за адресою: [ADDRESS] , становить 572 405 грн., а ринкова вартість нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , становить 674 501 грн. (а.с.20-21). Рішенням Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області «Про перейменування вулиці Дзержинського в с. Сонячне на вулицю Весняна» №12 від 12.11.2015 року вирішено перейменувати вулицю Дзержинського в с. Сонячне на вулицю Весняна без змін поштових номерів житлових будинків, установ (а.с.41). Архівна довідка №122500-25-17/20 від 13.01.2020 року, яку видано ОКП «Кіровоградське ООБТІ», свідчить, що станом на 01.01.2013 року комплекс за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] - ціле (приватна), свідоцтво про право власності від 05.05.2008 року (а.с.47). Архівна довідка №122501-26-17/20 від 13.01.2020 року, яку видано ОКП «Кіровоградське ООБТІ», свідчить, що станом на 01.01.2013 року нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] - ціле (приватна), Договір купівлі-продажу від 05.07.2012 року №646 (а.с.48). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №191844221 від 06.12.2019 року, а також №196799379, №196800396, №196799580, №196800513, №196799745, №196799884, №196800221, №196800009 від 20.01.2020 року свідчить, що комплекс за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності (частка 1/1) [PERSON] , відомості про інші речові права відсутні, відомості про заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та іпотеки відсутні (а.с.39, 51-66). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №191846777 від 06.12.2019 року та №196800662, №196800828 від 20.01.2020 року свідчить, що нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності (частка 1/1) [PERSON] , відомості про інші речові права відсутні, відомості про заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та іпотеки відсутні (а.с.40, 67-70). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд приходить до висновку, що комплекс і нежитлова будівля набуто у період зареєстрованого шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку, отже позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно ст.142 ч.1 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 5763 грн., згідно квитанції №ПН189 від 08.10.2019 року, проте сплаті підлягав судовий збір у сумі 9605 грн., а тому поверненню позивачу підлягає судовий збір лише у сумі 960,50 грн. Решта судових витрат, зважаючи на позицію сторони позивача викладену у відповідній заяві (а.с.32), суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: approved