Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що у 1977 році помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого позивач залишилась проживати одна. У селі Мошни Черкаського району проживає її двоюрідний племінник [PERSON], який на початку 2011 року запропонував їй свої послуги по забезпеченню її доглядом, харчуванням, утриманням її будинку та присадибної ділянки, тому що на той час позивачу вже виповнилось 83 роки, за що відповідачі після її смерті, отримають у власність належний позивачу будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою на якій він розташований. Позивач погодилася на умови відповідачів по укладенню договору і тому 5 серпня 2011 року уклала з [PERSON] та [PERSON] у нотаріальній конторі договір, тексту якого не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов'язки, про які вони домовилися, тобто відповідачі будуть до смерті доглядати позивача, а саме після її смерті їм перейде у власність належне позивачу домоволодіння [ADDRESS] з прилеглою до нього земельною ділянкою. Після укладеного договору відповідачі неодноразово возили її до Будищенської сільради та до нотаріальної контори м. Черкаси, де вона підписувала довіреності та інші документи, а також нею був підписаний договір дарування, про що, їй стало відомо в подальшому. Після складання вказаних документів відповідачі припинили спілкування із позивачем та вона залишилась одна. Нещодавно в сільській раді позивач дізналась, що фактично між нею і відповідачами, 5 серпня 2011 року був укладений договір дарування жилого будинку [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про що, зроблено відповідний запис в реєстрі №2979 та договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про що, зроблено відповідний запис в реєстрі №2982. Укладаючи договори позивач помилилася щодо обставин, які мають істотні значення, а саме вона вважала, що укладає договір довічного утримання, а не дарування. Оскільки відповідачі не утримують позивача та нічим їй не допомагають вона змушена була звернутись до суду з позовом та просила суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] укладеного 05.08.2011 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], та визнати недійсним договір дарування земельної ділянки у с. Єлизаветівка в адмінмежах Будищанської сільської ради Черкаського району розташованої по [ADDRESS] укладеного 05.08.2011 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, та пояснив що при укладенні договорів дарування у нотаріуса сторонам було роз'яснено наслідки укладення договорів, при цьому сторони стверджували що вони не є недієздатними чи обмежено дієздатними, що укладення договорів відповідає їх інтересам, що волевиявлення сторін є вільним, умови договорів є зрозумілими та відповідають реальній домовленості сторін та направлені на реальне настання правових наслідків. Всі доводи позивача є хибними через те що нотаріус роз'яснив сторонам норми статей Цивільного Кодексу України та прочитав кожен з договорів вголос в присутності сторін, після чого вони скріпили кожен договір своїми підписами, а позивач окрім підпису власноруч написала слово «Дарую», що свідчить про те що позивач усвідомлювала та чітко розуміла обставини під час вчинення правочину. Тому представник відповідачів просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа по справі - приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору дарування укладеного 05.08.2011 р. [PERSON] подарувала в рівних частках житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до договору дарування укладеного 05.08.2011 р. [PERSON] подарувала в рівних частках земельну ділянку у с. Єлизаветівка в адмінмежах Будищанської сільської ради Черкаського району розташованої по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] укладаючи договори дарування помилилася щодо істотних умов договору і помилково вважала що укладає договір довічного утримання, в результаті чого її власність перейде до відповідачів, а вони будуть довічно виконувати обов'язок по її утриманню. Відповідачі неодноразово возили позивача до Будищенської сільради та до нотаріальної контори м. Черкаси, пояснюючи їй що їдуть переоформлювати пенсію, де вона підписувала довіреності та інші документи, а також нею був підписаний договір дарування, про що, їй стало відомо в подальшому. Згідно заповіту від 06.03.1997 року зареєстрованого в реєстрі під № 21, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], що свідчить про те що позивач мала намір залишити все своє майно, після своєї смерті, відповідачу по справі. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що відповідачі з позивачем не спілкуються, та допомоги не надають. Щодо укладення договору дарування то позивач, раніше їм повідомляла що за те що її племінник - відповідач по справі, буде за нею доглядати, а вона переоформить на нього будинок. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно звужують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали справи, оцінюючи покази свідків у судовому засіданні суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач при укладенні договорів дарування помилялася щодо природи зазначених правочинів, а за таких обставин договори дарування підлягають визнанню недійсними. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судові витрати, так як позивач був звільнений при подачі позовної заяви від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial