Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 12 березня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано. З літа 2013 року відповідач перестав виконувати свої батьківські обов'язки відносно сина, перестав з ним спілкуватися, цікавитись життям дитини, матеріально допомагати. Відповідач не відвідує батьківські збори, не цікавиться поведінкою та навчальними досягненнями дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] (договір про надання правової допомоги від 30.06.16р.) в судовому засіданні підтримав вимоги своєї довірительниці та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Аліпова І.А. (довіреність № 01-7224/40 від 25.12.2015р.) - в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснила, що батько не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не піклується про моральний і фізичний розвиток, відповідач свідомо усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, матеріально не утримує, взагалі не спілкується з дитиною. Вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивачка [PERSON] є його кумою. Знайомий із нею та її чоловіком з 2008 року. Позивачка із чоловіком мешкали разом, однак, відповідач випивав, не працював, підіймав руку на дружину та дитину. Відповідач не приходив на дні народження своєї дитини, не дарував подарунки, міг не приходити додому протягом тижня. Його дружина та позивачка знають один одного з дитинства. Позивачка скаржилася на чоловіка, що він не дає грошей, витрачає їх на себе та на автомобіль. Відповідач зловживає спиртними напоями, вживав наркотичні засоби. Він не бачив з боку відповідача уваги до сина. Останній раз відповідача він бачив у 2013 році, місце його знаходження йому невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка [PERSON] є її донькою. Вона не мешкає разом із відповідачем з літа 2013 року. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], 2005 року народження. Дитина мешкає із матір'ю. На теперішній час донька із дитиною мешкає із нею. Відповідач офіційно ніде не працював, по господарству не допомагав, грав у автомати, зловживав спиртними напоями. Відповідач не займався вихованням дитини, не спілкується із ним, навчанням та успіхами дитини не цікавився. Відповідач [PERSON] спричиняв позивачці тілесні ушкодження. З 2012-2013 р. вона не знає про нього нічого. Неповнолітній [PERSON] пояснив, що він навчається у 5 класі ЗОШ № 1 м. Бердянська. На збори до шкоди ходить мама або бабуся. Він навчається добре, займається боксом та вивчає англійську мову. Батько [PERSON] не часто відвідував його. Останній раз батька він бачив у 2013 році. Батько взагалі не спілкується із ним ані телефоном, ані по інтернету. Додав, що батько ображав мати [PERSON], тому він не бажає бачити батька та спілкуватися із ним. Батько раніш приходив у стані алкогольного сп'яніння до дитячого садочку та до школи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вислухавши думку дитини, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER], видане Відділом РАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайуправління юстиції у Запорізькій області 16.09.2005 р.). Відповідач [PERSON] є батьком дитини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Так, згідно довідки Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області № 1462/50/1/03-2016 від 14.01.2016 р. [PERSON] був оголошений у розшук, однак, 30.06.2015 р. [PERSON] самостійно прибув до Бердянського ВП та звернувся із заявою про припинення подальшого розшуку відносно нього. Повторно державний розшук відносно [PERSON] не оголошувався, так як останній відмовляється підтримувати будь-який родинний зв'язок зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та повідомляти їй про своє місцезнаходження. Згідно довідки голови ОСМД «Відродження» від 09.06.2016 р. [PERSON] проживає із матір'ю [PERSON] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Бердянської ЗОШ 1-3 ступенів № 1 № 223 від 09.06.16р., [PERSON] є учнем 5-А класу, його батько не підтримує зв'язок із класним керівником, не відвідує батьківські збори, не цікавиться у педагогів поведінкою та навчальними досягненнями дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради надав суду висновок № 01-5389/46 від 04.08.2016р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки він піклуватися і виховувати сина не виявляє бажання, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved