Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 45000,00 грн. та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23.08.2007 року по справі № 2-1084 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на грудень 2019 року відповідач ухилявся від сплати аліментів у повному обсязі та згідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 03.03.2020 року, виданого Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 45000,00 грн.. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.08.2007 року по 31.12.2019 рік складає 1019991,00 грн., але у відповідності до вимог ч.1 ст. 196 СК України стягненню підлягає сума пені у розмірі 45000, 00 грн.. У зв`язку з невиплатою аліментів, матеріальне становище позивачки значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23.08.2007 року по справі № 2-1084 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2007 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 03.03.2020 року № 9331/6, виданого Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на грудень 2019 року включно загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становила 45000 грн., яку частково відповідач погасив в січні 2020 року на суму 43750 грн.. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.08.2007 року по 31.12.2019 рік складає 1019991,00 грн., але у відповідності до вимог ч.1 ст. 196 СК України стягненню підлягає сума пені у розмірі 45000, 00 грн., що складає 100 відсотків від заборгованості. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч.1, 2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву та докази, які б підтвердили відсутність його вини за прострочення сплати аліментів або про його матеріальний та сімейний стан, що могло б стати підставою для звільнення його від сплати пені або зменшення її розміру. В позовній заяві позивач навела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. Зазначений розрахунок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у справі 572/1762/15-ц. Враховуючи вимоги ч.1 ст.13 ЦПК України відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів та стягнення з відповідача пені у сумі 45000,00 грн.. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання даного позову.

Outcome: approved