Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 83. У шлюбі мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Тривалий час вони в шлюбних відносинах не перебувають. У них втрачене почуття любові, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Шлюб існує формально та їх сім`я уже розпалась. Сумісне життя, збереження сім`ї і примирення з відповідачем стали неможливими. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що вона не бажає примиритися з позивачем і категорично прийшла до висновку про неможливість збереження шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що у разі задоволення позовних вимог він втратить зв`язок з дітьми, так як позивачка не буде давати йому можливість бачитися з ними. Вважає, що він ще може відновити сімейні відносини з позивачкою. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 червня 2014 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 21.06.2014 року. Від спільного сумісного проживання сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] від 03.12.2014 року та Серії [NUMBER] від 13.11.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між подружжям склалися неприязні стосунки в зв`язку з тим, що вони різні за характером, між ними відсутнє взаємопорозуміння, взаємопідтримка. Тривалий час сторони в шлюбних відносинах не перебувають. Вони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний сімейний бюджет. Шлюб існує формально. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися не бажає, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, суд прийшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved