Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що останній є батьком повнолітнього їх спільного сина [PERSON] , [INFO] . На підставі виконавчого листа №2-2628/2004 від 22.11.2004 року вона отримувала аліменти на його утримання до повноліття і 10.05.2019 року перерахування аліментів припинилося. Однак, син [PERSON] продовжує навчання на денному відділенні Національного транспортного університету на платній основі у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина [PERSON] у розмірі 25% із усіх видій його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-х років. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь в половинному розмірі витрати, понесені нею на оплату навчання в університеті та на курсах англійської мови: за навчання на 1-му курсі (2018-2019) рік-5750 грн., за навчання в університеті на 2-му курсі за 1-й семестр 2019 року - 3150 грн., за 6навчання на курсах англійської мови - 2575 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що є матір`ю сина [PERSON] , який досягнув повноліття і навчається у Національному університеті транспорту в м.Києві, на платній формі навчання, сплачує усі витрати на його навчання сама. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав , пояснивши, що являється пенсіонером, інвалідом Ш-ї групи, потребує постійного лікування, отримує невеликий розмір пенсії, має на утримання непрацездатних батьків . 13.12.2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов у якому вказав, що надавати матеріальну допомогу синові, який є повнолітнім і навчається не може, оскіль отримує невелику пенсію, не працює, а також у нього на утриманні є непрацездатні батьки. Крім того вважає дані вимоги необґрунтованими, оскільки норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на сина, що викликані особливими обставинами і норми ст..185 СК України не застосовуються. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Відповідно до ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 1986 року по 2006 рік. Від сумісного проживання вони мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Згідно довідки Національного транспортного університету №709 від 28.08.2019 року [PERSON] являється студентом другого курсу , факультету транспортних та інформаційних технологій. По спеціальності - інженерія програмного забезпечення, денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. У зв`язку з цим, повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] являється пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 2658 грн. у місяць , проживає разом з батьками: [PERSON] 1942 року народження та [PERSON] , 1945 року народження, яким надає допомогу та здійснює догляд за ними. Водночас, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання не може бути визначеним у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки наведеними вище правовими нормами вказана межа не передбачена, оскільки аліменти стягуються на повнолітню дитину на період продовження навчання, а приписи ч.2 ст.182 СК України застосовуються при вирішення правовідносин щодо розміру аліментів відносно дитини, яка не досягла повноліття. [PERSON] повнолітній продовжує навчання на денному відділенні Національного транспортного університету на платній основі, закінчує навчання 30 червня 2022 року, стипендію не отримує, на період навчання проживає у гуртожитку, а тому він потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. [PERSON] обґрунтовано звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги матеріальне становище сторін, з врахуванням принципу розумності, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до закінчення навчання - 30 червня 2022 року включно, але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються. Вирішуючи спір, суд, на підставі належним чином досліджених доказів, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку, та знаходить відмовити у позові в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з навчанням, оскільки вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 ЦК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та понолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial