Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 січня 2001 року, від якого сторони мають двох дітей, які на даний час являються повнолітніми. Позивачка вказує, що через несумісність характерів та різні погляди на життя, негативне ставлення з боку відповідача, подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в останнє судове засідання не зявилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання за повторним викликом не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності\~відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У зв'язку з неможливістю вручення відповідачу судової повістки поштою судом було доручено Ізяславській міській раді повідомити його про час і місце слухання справи за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З акту про вручення повістки від 24 жовтня 2016 року, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] за адресою його реєстрації у м. Ізяславі Хмельницької області, вул. Шкільна, 92, вручити повістку не виявилось можливим, оскільки відповідач там не проживає. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 03 січня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, діти сторін досягли повноліття, що підтверджується поясненнями позивачки. Подружні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, що підтверджується поясненнями позивачки. Шлюб сторін фактично розпався, сімя існує формально, збереження її неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, що підтверджується поясненнями позивачки. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved