Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 12.09.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №342. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2018 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, з вказаного часу подружжя поновлювати шлюбні стосунки подружжя не бажає, а добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити. Крім того позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, а також вказав, що позов визнає та на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу не змінювала прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає його залишити, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved