Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання\~шлюбу та затвердження договору про встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі,\~який зареєстрований 03 листопада 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №235. У сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружні стосунки протягом останніх років погіршились. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що примирення та збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам. Окрім того, зазначає, що дочка проживає та зареєстрована за місцем проживання відповідача та навчається в учбовому закладі, який розташований поблизу місця її проживання, тому сторони дійшли згоди, що [PERSON] має проживати з відповідачем. Відтак, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2012 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №235 та затвердити договір про встановлення місця проживання дитини. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 серпня 2018 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою від 08 вересня2018 року, яка надійшла до суду 10 вересня 2018 року недоліки позовної заяви усунуті. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання\~не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує /а.с. 21/. Відповідач у підготовче судове засідання\~не зявився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, що дає суду можливість вважати, що відповідач визнає позов /а.с. 23/. На підставі ч.1\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~проведення попереднього судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.\~206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1\~ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 03 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Костів) [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №235, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 201410 /а.с. 4/. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №071309 /а.с. 5/ Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Як розяснено\~у п.\~10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11\~від 21.12.2007\~р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов в частині розірвання шлюбу необхідно задоволити. Розглядаючи вимогу позивача про затвердження договору про встановлення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. За правилами ч.2\~ст.160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як регламентовано ч.1\~ст.161 СК України\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таким чином, сімейним законодавством передбачено, що за відсутності спору місце проживання дитини визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини.\~При цьому\~законодавецем,\~у даному\~випадку,\~не передбачено\~затвердження судом\~договору про\~визначення місця\~проживання дитини. Водночас, суд вирішує питання про місце проживання дитини у випадку наявності спору між батьками. Матеріалами справи встановлено, що спрору з приводу місця проживання дитини між сторонами немає, про що свідчить договір від 20 серпня 2018 року /а.с. 6/. За таких обставин у суду відсутні правові пістави для задоволення позовних вимог в частині затвердження договору про встановлення місце проживання дитини. Зважаючи на вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково. На підставі ч.1\~ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №80 від 28.08.2018 року, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved