Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Вона зареєстрована та проживає у вказаному господарстві. Крім неї у вказаному господарстві зареєстрований відповідач по справі, однак тривалий період часу останній у вказаному господарстві не проживає і місцезнаходження його невідоме. Особистих речей чи іншого майна відповідача в його будинку немає. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житлом у будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та просила суд позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач з 2017 року не проживає у господарстві позивачки. Вислухавши думку учасників процесу та дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги пiдлягають задоволенню повністю. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Так, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності від 06.03.2018 року підтверджується, що житловий будинок за адресою - [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] . Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в домі [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов господарства за адресою [ADDRESS] , складеного комісією Глибоцької селищної ради 03.12.2019 року, [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає у вказаному господарстві тривалий час. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше 1 року, а тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved