Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], 22 жовтня 2010 року. Шлюб розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року. Відповідач проживає окремо,\~ухиляється від обовязку утримувати свою дитину та не надає матеріальної допомоги, необхідної для її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, оплату мінімального набору послуг. Крім того, вказує, що відповідач є фізично здоровою особою, працює закордоном, може сплачувати аліменти на дитину, оскільки інших осіб на утриманні не має. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не ухилявся від утримання доньки, добровільно надавав кошти. Вважає стан здоровя та матеріальне становище дитини задовільними. Крім того, зазначив, що має ваду серця, а тому протипоказана тяжка фізична праця, знаходиться у важкому моральному становищі, не працює, має на утриманні непрацездатних батьків. Просить позов задовольнити частково в розмірі 1015,00 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги є завищеними та необґрунтованими. [PERSON] зазначив, що доходи відповідача становить виключно періодичні заробітки. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року (аркуш справи 5,6). Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON],\~[INFO], що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (аркуш справи 7). Згідно з статтею 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а донька перебуває на утриманні матері. [PERSON] встановлено, що відповідач в добровільному порядку надавав допомогу позивачу на утримання дитини. Дана обставина позивачем не заперечувалась. Позивач, в свою чергу, наполягає на примусовому стягненні аліментів, оскільки з відповідачем у неї різні погляди на сімейне життя та обовязки щодо виховання дитини, крім цього відповідач їй добровільно коштів не надає протягом останніх кількох місяців, доходів, які отримує позивач не вистачає на утримання дитини. Таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої дитини, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років установлено з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, не має регулярного доходу, крім спільної з позивачем дитини, інших утриманців немає, має у власності нерухоме майно. Посилання відповідача на ту обставину, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, суд не бере до уваги, оскільки жодних належних, допустимих доказів, що підтверджують дану обставину суду не надано. В матеріалах справи наявні пенсійні посвідчення батьків відповідача, з яких вбачається, що [PERSON] матері відповідача пенсія призначена за вислугою років, [PERSON] - батькові відповідача за віком. Крім того суд критично відноситься до доводів відповідача щодо незадовільного стану здоровя, оскільки з відповіді КНП «Старовижівська ЦРЛ» Старовижівської районної ради вбачається, що [PERSON] на диспансерних обліках не перебуває, звертався до лікаря-офтальмолога у 2013 році. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що додана [PERSON] до матеріалів справи копія висновку УЗД органів черевної порожнини та нирок, не підтверджує факту погіршення стану здоровя відповідача, а свідчить лише про факт проходження обстеження. Дану обставину [PERSON] не спростовано. Разом з тим судом не приймаються до уваги доводи позивача в частині витрат на лікування дитини, оскільки з виписки з медичної книжки [PERSON] (аркуш справи 30-36) встановлено, що у лютому 2019 року [PERSON] хворіла на гострий кашель, однак така хвороба не є хронічною, а має вірусну природу. Крім того квитанції за придбані ліки не відповідають назвам ліків, які призначені лікарем за результатами обстеження [PERSON] (аркуш справи 31- зворот, 36). З врахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо розміру аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини в сумі 1900 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення аліментів\~звільняються від сплати судового збору. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 гривні. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 768,40 гривень. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Оскільки позов задоволено на 76 % (1900 грн. х 100 % : 2500 грн.), то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 583,98 грн. (76 % х 768,40 грн. : 100 %). Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частинами 1,2 статті 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами . На підтвердження витрат відповідача на правову допомогу в матеріалах справи наявні угода про надання правничої допомоги від 17 січня 2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 01 березня 2019 року з детальним описом наданих послуг, квитанція до прибуткового касового ордеру від 01 березня 2019 року на суму 2\~000, 00 гривень. У звязку з наведеним, з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 1520 гривень (76 % х 2000 грн. : 100 %), оскільки такі витрати документально підтверджені.

Outcome: partial