Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається, що її дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але [INFO] трагічно загинула.В даному шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після загибелі дочки, батько дітей відповідач [PERSON] залишив дітей з нею та з того часу повністю зник з їхнього життя, припинив будь яке спілкування, ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає, на телефонний зв`язок не виходить, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Натомість вона піклується про дітей, матеріально утримує їх, забезпечує необхідним одягом та взуттям, шкільним приладдям, займається їх розвитком та вихованням. В грудні 2014 року молодшому хлопчику Денису було проведено операцію, про необхідність проведення якої відповідач був повідомлений, але участі в її проведенні, оплаті та реабілітації свого сина не приймав, а навпаки самоусунувся з життя дітей. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном над дітьми та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їх утримання до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року залучено третьою особою у справі Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради та виключено з числа третіх осіб Орган опіки і піклування Кременчуцької райдержадміністрації Полтавської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за угодою адвокат Пінчук Ю.В. позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві та зазначила, що після скасування заочного рішення 01.09.2020 і до теперішнього часу відповідач жодного разу не спілкувався з дітьми, не бачився з ними та заблокував телефон. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебсайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі інтернет, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причин неявки не повідомив. Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, думку дітей, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Установлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1397 та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 530. Мати дітей, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 261. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується актом перевірки житлових умов від 14.01.2021 та знаходяться на її матеріальному утриманні і вихованні. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 23 вересня 2021 року № 165 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні малолітні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають з бабусею [PERSON] , тато з ними не спілкується, з днем народження не вітає, подарунків не дарує, заблокував телефон, вони його майже не пам`ятають, останній раз бачили його 01 вересня 2020 року. Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] виявляє свою байдужість до долі своїх дітей, участі у вихованні не приймає, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям дітей, матеріально не утримує, що протирічить ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» та є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, суд стягує звідповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де буде утримуватись дитина. Щодо позовної вимоги про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] та [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ч.3 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи те, що подання органу опіки та піклування про призначення позивача опікуном суду не надано, позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Однак, це не позбавляє позивача права звернутись до органу опіки та піклування про призначення її опікуном з видачею відповідного посвідчення. Оскільки позов задоволено частково, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial