Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що 30 серпня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 11 грудня 2018 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб між сторонами був розірваний. Зазначає, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліментів не сплачує, участі у вихованні дитини не бере, життям дитини не цікавиться. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас, у заяві від 31 травня 2021 року позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення судового оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судова влада. Клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Луцької міської ради у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував, крім того, долучив до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-5). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року у справі №161/16208/18 шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 7-8). На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2019 року у справі №161/16768/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 гривень та 1 600,00 гривень відповідно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 22 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2020 року у справі №161/9384/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 Кримінального кодексу України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), та призначено йому покарання у виді вигляді громадських робіт на строк 120 годин. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач стверджує, що після розлучення відповідач не спілкується з дітьми, не бере участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, аліментів не сплачує. Вказає, що усім необхідним дітей забезпечує вона. Дані факти підтверджуються і висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » від 4 вересня 2020 року. Зокрема у висновку зазначено, що після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дітей не бере, матеріальної допомоги на утримання дітей не дає, не цікавиться їх життям, не намагається з ними зустрітися, не вітає зі святами. Відповідно до інформації комунального закладу «Луцький навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №10 - професійний ліцей луцької міської ради» батько не буває у школі, де навчається [PERSON] , не приходить на батьківські збори, не спілкується з класним керівником. Зауважено, що батько не приймає ніякої участі у спортивному житті житини, відмовився надати нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд сина в Республіку Білорусь на спортивні змагання. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, про їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дітьми при його бажанні. Він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку такого спілкування не зверталася. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved