Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Мотивуючи тим, що 02.02.2015р. помер її чоловік [PERSON], який на момент смерті проживав у [INFO], що є окупованою територією. Заявник отримала завірену копію лікарського свідоцтва про його смерть, замість оригінала, а тому їй відмовлено в державній реєстрації смерті. Просить суд встановити юридичний факт смерті [PERSON], 06.02.1984р.н., місце народження м.Стаханов, Луганська область, місце смерті село Троїцьке, Попаснянський район Луганської області, яка настала 02.02.2015року. Представник заявника та заявник в судове засідання не зявились, однак надали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримують у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, однак надали заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ФП №091638 виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, 15.06.2013р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис №217, прізвище після реєстрації змінено на [PERSON]. Відповідно до завіреної копії лікарського свідоцтва про смерть №210 від 11.02.2015 року, смерть [PERSON], 06.02.1984р.н., уродженця [INFO] Україна, настала 02.02.2015року біля селища Троїцьке Попаснянського району Луганської області у звязку із вогнепальною вибуховою травмою грудної клітки з переломами ребер, ушкодженням правої легені. На підставі якого, їй відмовлено в державній реєстрації смерті чоловіка, що підтверджується відповіддю начальника відділу ДРАЦС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. У відповідності до Наказів Міністерства юстиції України № 246/7, 24/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької та Луганської областей» свідоцтва про смерть видані органом, який знаходиться на не контрольованій території є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є не можливим. Відповідно до закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 №3307/5), документом що підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Між тим, відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Луганська область є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п.п.1,2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до розяснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що на підставі ст. ст. 256-259 ЦПК України подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved