Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень з усіх його доходів щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, з нею не спілкується, дарунків, продуктів харчування, одягу, взуття донька від нього не отримувала. Позивач зазначає, що відповідач живе у приватному будинку, має постійну роботу, працює автослюсарем у ТОВ «Автомир», має власний автомобіль. [PERSON] не працює, є студенткою третього курсу денного відділення Харківського коледжу архітектури та дизайну. Крім того, [PERSON] відвідує басейн, займається танцями, вивчає англійську мову. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Пленум Верховного Суду України у п. 20\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 6 травня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №208, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с. 13/. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №082429 /а.с. 8, 12/. [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON], що не заперечувалось сторонами. [PERSON] на даний час не досягнула 23 років та є студентом третього курсу денного відділення Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну», форма навчання бюджетна, стипендію не отримує, термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою, виданою директором зазначеного коледжу /а.с. 14/. [PERSON] в звязку з навчанням не працює та не має власних прибутків, проживає разом з матірю та фактично перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів повнолітньої доньки, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки. Доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання доньки, відповідачем, суду не представлено. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. З огляду на наведене, враховуючи рівний обовязок батьків щодо утримання повнолітньої доньки, а також з урахуванням того, що відповідач інших дітей, які перебувають на його утриманні не має, та беручи до уваги те, що в нього на утриманні перебуває його матір [PERSON], а також те, що відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на час її навчання розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року і до закінчення навчання [PERSON], але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved