Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири, як на частку в спільному майні подружжя. Як доказ заявлених вимог вказує на те, що за час перебування у шлюбі, який зареєстрований 24.12.2004 року Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 41 та розірваний рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.11.2010 року, нею спільно з [PERSON] набута у спільну сумісну власність квартира, яка знаходиться в [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Посилаючись на те, що майно набуте за час шлюбу є спільною сумісною власністю, а у разі виділу майна із спільної сумісної власності частки кожного із співвласників є рівними, просить визнати на нею право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив зі згоди позивача проводити заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.11.2010 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 41, розірвано. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 06.09.2005 року Себастіянською І.К., приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області за реєстровим № 380, [PERSON] придбано квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з п. 5.6 вищевказаного договору [PERSON] набув квартиру за згодою дружини [PERSON] за спільні кошти. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8515928 від 03.10.2005 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 2348487 за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.09.2005 року Себастіянською І.К., приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області за реєстровим № 380 (а.с.13). [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2016 року (а.с.8). Відповідно до повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 46/01-16 від 19.01.2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року заведено спадкову справу № 588 за 2016 рік. 22.12.2016 року із заявою про прийняття спадщини за законом, звернулася мати спадкодавця [PERSON] Зміна прізвища позивача на [PERSON] стверджується відміткою в паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 07.07.2015 року про реєстрацію шлюбу з гр. [PERSON] (а.с.5). В силу ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 статті 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В силу ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що квартира набута сторонами за час перебування в шлюбі, і є спільною сумісною власністю подружжя, частки у спільній сумісній власності є рівними, суд приходить до висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. Оскільки позивач просила залишити судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 910 грн. 15 коп. за нею, судом не вирішується питання про стягнення їх з відповідачів відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved