Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, а саме на ? частку квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [INFO] померла [PERSON], яка заповідала їй вказану ? частку квартири [ADDRESS], яка в свою чергу належала померлій внаслідок поєднання власної 1/5 частини цієї квартири, яку остання отримала у власність внаслідок приватизації згідно Свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1999 року та 1/20 частини цієї квартири, яку померла раніше успадкувала від свого рідного сина [PERSON], шляхом постійного проживання разом з ним на час відкриття спадщини однією сім»єю, що передбачено ч.3 ст. 1268 ЦК України. Проте, у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину вказаної частки нерухомого майна Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Халявкою Н.М. їй було відмолено постановою від 06.03.2015 року з підстав відсутності у неї правовстановлюючих документів на таке спадкове майно. З огляду на викладене, вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду з таким позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання призначене на 03.10.2016 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомленні, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 175-177). Через канцелярію суду подали заяву про перенесення розгляду цієї справи, яку судом було задоволено, а розгляд позову призначено на іншу дату, а саме на 25.10.2016 року. Проте і 25.10.2016 року відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації їх місця проживання, яке перевірялось судом згідно інформації Адресного бюро, проте не вручені адресату з незалежних від суду причин, що згідно п. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року за № 17-рп/2011, справа № 1-9/2011 вважається належним повідомленням сторони. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, оскільки відповідачі вдруге не з»явилися в судове засідання, про причини неявки в судове засідання 25.10.2016 року не повідомили, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 45). Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є. 09.04.2003 року, [PERSON] заповідала належну їй частину власності в квартирі [ADDRESS] своїй онуці [PERSON] (а.с. 43). [PERSON] у відповідності до норм ст. 1270 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Однак, постановою вказаного приватного нотаріуса від 06.03.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON], з підстав відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 152). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, [PERSON] не має можливості отримати спадкове майно за передбаченою Законом України «Про нотаріат» процедурою, тому таке питання підлягає розгляду в судовому порядку, шляхом вирішення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Так, згідно витребуваних судом спадкових справ щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] вбачається наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 102). Після смерті якого відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та тепер вже померла [PERSON] мати спадкодавця [PERSON] була отримана спадщина за законом у вигляді належної спадкодавцю 1/5 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданих 16.10.2014 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. - [PERSON] на 1/20 частину вказаної квартири, [PERSON] на 1/20 частину вказаної квартири та [PERSON] на 1/20 частину вказаної квартири. Тоді як, [PERSON] такого свідоцтва не отримала разом із відповідачами 16.10.2014 року, оскільки [INFO] померла. Але згідно ст. ст. 1216, 1217, 1268, ч.3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є також спадкоємицею 1/20 частини вказаної квартири, оскільки як передбачено ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що і було враховано державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. при видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом. Отже вбачається, що [PERSON] є власником 1/5 частини спірної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 17.12.1999 року Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва (а.с. 105) та 1/20 спірної квартири згідно закону в порядку спадкування після смерті її сина [PERSON]. Тобто загалом [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS], яка і є спадковою масою після її смерті. Оскільки, як зазначалося вище, [PERSON] заповідала свою часту власності на спірну квартиру позивачу [PERSON], тому саме вона і має бути визнана власником такого, зокрема власником в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON], ? частки квартири [ADDRESS]. Отже, підсумовуючи наведене, суд повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача є доведеними, обгрунтованими тими нормами, які підлягають застосуванню при даних правовідносинах, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved