Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі і гідності. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі і гідності Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] пов'язані однією підставою виникнення - поширенням відповідачем однієї інформації. Крім того вимоги обґрунтовані одними і тими ж доказами. Підстави позову аналогічні. Так, зазначені позови мотивовані тим, що в першій половині липня місяця 2017 року в смт. Лисянка Черкаської області на банерах, які розміщені на території їх селища і які використовуються для реклами [PERSON] була розміщена рекламав формі візитки від таксі «Сольва». На банерах, які розміщені, було зроблено напис: схожі на водяні знаки англійською мовою, але коли їх прочитати з права на ліво то виходить не коректний напис (Н....о Ваігак). Реклама належить власнику таксі «Сольво» і даний напис продуманий та замовлений ним під час виготовлення і є не пристойним. Даний напис дуже образив позивачів, оскільки має лайливе слово і був виставлений на огляд всьому населенню та спільноті. Виготовлені на банері непристойний напис із їх прізвищем набув великого розголошення: це безпосередньо сам по собі напис на банері, який могли прочитати всі, це обговорення у соціальній мережі Facebook (фейсбук), обговорення поміж односельчанами. Виготовлений напис обговорювали пересічні люди, родичі, сусіди та навіть діти. Родичі, друзі, куми, колишні колеги по роботі, пенсіонери були обурені таким Записом. Постійно обговорювали і по даний час обговорюють це неподобство відповідача. Це змушує позивачів постійно перебувати у періодичному стресі, примусово обговорювати неприємну їм подію, виправдовуватись у спілкуванні з оточуючими, що вони з відповідачем ніколи не перебували у не приязних стосунках і знизувати плечима за що їх так облаяли. Із-за таких зухвалих та цинічних поступків відповідача у позивачів постійні нервові стреси, вони відчувають постійну образу, їм зіпсували настрій не на один день. Це впливає на загальний стан їх нормального життя, а саме: позивачі тепер уникають спілкування з односельчанами, колишніми колегами, пенсіонерами, щоб уникнути розмов щодо написаних непристойностей, [PERSON] працює, є громадським діячем, [PERSON] являється людиною пенсійного віку, але працює, і їх робота потребує спілкування з людьми різного населення, але працюється їм з поганим настроєм та психологічними незручностями, оскільки нанесена велика душевна травма яка виразилась в моральних стражданнях, порушені душевного спокою. Така образа принесла їм багато страждань, що позивачі були змушені в присутності односельчан, родичів, дітей виправдовуватись та терпіти таку ганьбу. Вони за все своє життя працюючи на роботах ніколи не втрачала повагу та ділову репутацію, а відповідач такими діями та своєю протиправною поведінкою поставив під сумнів правильність прожитого ними життя та заробленого авторитету. Така поведінка відповідача призвела до посягання на їх честь і гідність та ділову репутацію. Враховуючи наведене, позивачі просять визнати, що інформація яка поширена [PERSON], шляхом розміщення останньої на банерах на візитках таксі «Сольво» не відповідає дійсності, є недостовірною та такою, що принижує їх честь та гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації; Зобовязати [PERSON] припинити відносно них неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації; Зобовязати [PERSON] принести їм публічне вибачення через засоби масової інформації, а також стягнути з [PERSON] на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн. кожному та судові витрати. Ухвалою суду від 20.02.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про захист честі і гідності та за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі і гідності обєднано в одне провадження та прийнято до провадження суддею Сакун Д. І., вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 12.03.2018р. та 21.03.2018р. підготовче засідання було відкладено у звязку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 10.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 07.05.2018 року судове засідання відклалося в звязку з неявкою всих учасників процесу. 22.05.2018р. сторони в судове засідання не зявилися, представники сторін подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст.277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію ( ч. 4 ст.277 ЦК України). Судом встановлено, що в смт. Лисянка Черкаської області [PERSON] на банерах була розміщена реклама в формі візитки від таксі «Сольва». Крім того на зазначених банерах було зроблено напис схожий на водяні знаки англійською мовою, але коли їх прочитати з права на ліво то виходить некоректний напис «Байрак «нецензурна лексика». Позивачі мають прізвище «Байрак». Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Як випливає з наведеного вище, ту обставину, що поширена відповідачем недостовірна інформація, яка за твердженням позивачів порушує їх особисті немайнові права, стосується саме їх та адресована їм, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, мають довести саме позивачі. Згідно ст. 1, 11 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. В написі, який позивачі вважають образливим та недостовірною інформацією, відповідач до них особисто не звертався, на позивачів (чи когось з них) конкретно не вказував, не ідентифікував їх як фізичних осіб або взагалі, що слово «Байрак» стосується якоїсь іншої фізичної особи. Тобто, висловлювання було знеособлене. Більш того, те, що даний напис не вказує на конкретну фізичну особу, підтверджується не тільки тим, що обидва позивачі звернулися до суду, вважаючи що напис стосується конкретно кожного з них, але і тим, що до Лисянського районного суду подано значну кількість позовів від різних фізичних осіб, які мають прізвище «Байрак» і, відповідно, вважають, що інформація стосується конкретно їх. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд вважає, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що поширена інформація стосується саме їх та принижує їх честь та гідність. Оскільки позивачі не довели, що їх особисті немайнові права були порушені відповідачем внаслідок поширення недостовірної інформації, а позовна вимога про відшкодування моральної шкоди та інші вимоги є похідними від вимог про захист гідності, честі чи ділової репутації, правових підстав для їх задоволення немає. Крім того суд зауважує, що він не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Outcome: dismissed