Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2006 року. Ще до укладення шлюбу, від спільного життя з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказує на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності та щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 29.12.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області за актовим записом № 199 /а.с. 4/. Від спільного життя у подружжя народився син, [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] /а.с. 5/. Судом також встановлено, що відповідач на утримання неповнолітньої дитини матеріальної допомоги не надає. Відомостей про працевлаштування відповідача та отримання доходів, суду надано не було. Як вбачається з довідки ФОП «[PERSON]В.» від 10.09.2015 року, позивач [PERSON] працює адміністратором з 01.02.2015 року, однак розміру її доходів не зазначено /а.с. 6/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність розміру доходів сторін суд вважає за правильне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі розміром 750 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Тому судовий збір, у відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір якого складає 487, 20 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд може допустити негайне виконання у справах про стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць.

Outcome: partial