Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.07.1999 року по 28.10.2011 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Лозівського міськарйонного суду Харківської області від 17.06.2016 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.04.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Старшому сину, [PERSON] [INFO] виповнилося вісімнадцять років. Коштів на утримання молодшого сина, [PERSON], [INFO], не вистачає. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила змінити розмір аліментів, визначений за рішенням суду від 17.06.2016 року, та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву в якій просила справу слухати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також винести заочне рішення у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.1999 року по 28.10.2011 року , від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з матір'ю [PERSON] За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.04.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 29.06.2016 року, на час розгляду справи є чинним, відповідач його не оскаржував в передбаченому законом порядку. [PERSON] було видано виконавчий лист. На даний час старший син відповідача - [PERSON], [INFO], досяг повноліття, у зв'язку з чим, відповідач припинив сплачувати аліменти на його утримання, тобто його матеріальне становище покращилось. Коштів на утримання [PERSON], [INFO], позивачу не вистачає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 08.07.2017 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, обставини справи станом на сьогоднішній день, та те, що за віком відповідач є працездатною особою, відповідач не скористався своїм правом надати дані щодо свого стану здоров'я, будь-яких належних доказів щодо свого матеріального чи сімейного стану, чи зменшення свого заробітку, чи погіршення стану здоров'я, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, на даний час такий розмір буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір

Outcome: approved