Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на свою користь в розмірі 1/4 частини, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належний чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» 25.05.2017 року №8/2989. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки, позивач згідно законодавства звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів, тому, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути 640грн. 00коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved