Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 20.03.2012 року з [PERSON] в простій письмовій формі уклала договір купівлі-продажу садового будинку з господарськими спорудами та будівлями разом з земельною ділянкою, на якій вони розташовані, в садівничому товаристві «Меліоратор» в [ADDRESS]. На виконання договору вона передала [PERSON] гроші в розмірі 9 600 грн., а остання передала їй ключі від будинку та документи на майно. Оформляти правочин в нотаріальній конторі [PERSON] відмовилася. З того часу вона постійно проживає у спірному будинку, користується ним та присадибною земельною ділянкою, є членом садового товариства «Меліоратор». В даний час можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу втрачена, оскільки [INFO] [PERSON] померла, а її спадкоємиця [PERSON] відмовилася приймати спадщину. За таких обставин просить суд визнати дійсним зазначений вище договір купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами та будівлями та визнати за нею право власності на садовий будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, проти позову не заперечувала. Представник Первомайської міської ради Полякова О.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що не дотримано форми правочину і відсутня державна реєстрація правочину, у зв'язку з чим відсутні передбачені законом підстави для визнання його дійсним. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить садовий будинок [ADDRESS]. ? частина - на підставі свідоцтва про право власності, виданого [PERSON], приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу 23.12.2011 року, реєстр. № 8578; ? частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого тим же нотаріусом 23.12.2011 року, реєстр. № 8582. Зазначені обставини підтверджуються довідкою МБТІ № 313 від 16.04.2014 року, а також копіями свідоцтв про право на спадщину за законом; про право власності, а також витягом з реєстру про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 33151831 від 13.02.2012 року щодо ? частини будинку. На присадибній земельній ділянці також збудовані веранда, сарай, вбиральня, огорожа, водопровід, що вбачається з технічного паспорту на садовий будинок [NUMBER]. Згідно довідки № 993 від 11.04.2014 року Управління Держземагенства у Первомайському районі, земельна ділянка площею 0,0643 га для ведення садівництва та обслуговування садового будинку [NUMBER] в садовому товаристві «Меліоратор» належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 30.12.1993 року, реєстр. № 944. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Таким чином на момент смерті зазначена вище земельна ділянка [PERSON] не належала. Відповідно, вона не мала права на її відчуження. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON], спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину є її дочка [PERSON] - відповідач по справі. Свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося. З наданих суду документів вбачається, що 20.03.2012 року між позивачкою та [PERSON] в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу зазначеного вище садового будинку з господарськими будівлями за 9 600 грн. Згідно наданої суду розписки та довідки кооперативу «Меліоратор» сторони виконали умови договору. Зазначений договір (правочин) підписаний сторонами в присутності свідків, однак не зареєстрований. 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «державна реєстрація». До цього часу законом було передбачено обов'язкову державну реєстрацію правочину. Таким чином, норма частини другої ст. 220 ЦК України не може бути застосована щодо правочинів, які підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації (тобто вчинених до 01.01.2013 року), оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними, а отже не створюють прав та обов'язків для сторін. Оскільки правочин, який [PERSON] просить визнати дійсним, вчинений до 01.01.2013 року, на підставі наведених вище норм він підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, а тому його не можна визнати дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що в позові ставиться питання про визнання дійсним правочину та визнання права власності на будинок [ADDRESS] в садовому товаристві «Меліоратор», а згідно наданих суду документів померлій [PERSON] належав будинок [NUMBER] в садовому товаристві «Меліоратор». За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed