Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що відповідачі є подружжям. 16 червня 2010 року [PERSON] та [PERSON] отримали від неї під розписку гроші в розмірі 100400 грн. з датою їх повернення 16 лютого 2011 року, однак до цього часу грошові кошти не повернуті. 3 лютого 2011 року вона пред'явила відповідачам усні вимоги, згідно розписки та положенням діючого законодавства, щодо повернення заборгованості, однак станом на день подачі даної позовної заяви до суду відповідачі своїх зобов'язань не виконали. Просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 100400 грн., та судовий збір у розмірі 1004 грн. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2010 року позичили у [PERSON] грошові кошти у розмірі 100400 грн., про що відповідачі власноручно склали письмову розписку, якою підтверджено укладання ними договору позики коштів. Строк повернення грошових коштів сторони визначили 16 лютого 2011 року, але у встановлений розпискою відповідачі борг позивачу не повернули. Договір позики укладено відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України в письмовій формі. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підставі укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1004 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а саме: стягнення з відповідачів на користь позивача борг в сумі 100400 грн., а також судових витрат в сумі 1004 грн. а всього 101404 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved