Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого вказує, що 22.02.2014 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Золочівського РУЮ у Львівській області вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю. Близько двох років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спілкуються між собою лише при необхідності з'ясування певних питань щодо дітей. Позивач вважає, що їх сім'я остаточно розпалася, шлюб існує лише формально, збереження такого суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши при цьому заяву, якою просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин своєї неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії ІСГ № 220354, сторони зареєстрували такий 22.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 23. Згідно свідоцтв про народження серії І-СГ № 487422 від 04.01.2016 року та серії І-СГ № 417354 від 21.07.2014 року, у сторін народились син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо близько двох років. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси малолітніх дітей сторін, оскільки їх повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім'ю, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникають конфлікти та сварки, є неможливим. Відповідно до ч. 3,4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий шлюб суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим доцільно його розірвати, а позов відповідно задовольнити. Окрім цього, у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved