Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], народження [INFO]. В своїй позовній заяві посилається на те, що в період з січня 2010 року по січень 2015 року проживала однією сім*єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. У подальшому у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] та син [PERSON], та дані про батька записані з її слів. [INFO] [PERSON] помер. Посилаючись на вимоги ст.ст. 128, 130,135 СК України, позивач і просила про задоволення позову. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача вважав позов таким, що підлягає задоволенню на підставі добутих у судовому засіданні доказів. Відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що її син [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] не перебував. За станом здоров*я не міг мати дітей. Відповідач [PERSON] позов не визнала, та просила у його задоволенні відмовити за недоведеністю. Представники заінтересованих осіб просили про розгляд справи у їх відсутності. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з*явились. Судом встановлено наступне. Статтею 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі , у випадках, коли немає спільної заяви батька або рішення суду , запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім*я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. У відповідності до вказаних вимог у свідоцтві про народження дітей: [PERSON] та [PERSON], вказано батьком [PERSON] зі слів матері - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Позов приймається судом,якщо запис про батька дитини вчинено у відповідності до вимог ст. 135 СК України ( ст. 128 СК України ). У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір*ю дитини , факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду у відповідності до вимог ст.130СК України. У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України). Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким. Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб*єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди. Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач. За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. [PERSON] зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS]. За даними акту від 05.03.2015 року, затвердженим ТОВ « ЖЕК «Забота», в даній квартирі з січня 2010 року проживала [PERSON], яка вела з [PERSON] сумісне господарство. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили суду, що дійсно [PERSON] та покійний [PERSON] підтримували близькі стосунки, він визнавав дітей як своїх. Свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON] [PERSON], підтвердили факт проживання [PERSON] однією сім*єю з [PERSON], знайомив з нею, як з дружиною, та своїми дітьми. Відносився до дітей як батько, родичі приймали дітей, як онуків. Між даними доказами відсутні протиріччя, тому суд вважає їх належними доказами. При цьому, не заслуговують уваги посилання відповідачів та їх представників на відсутність доказів біологічного споріднення (заключення експертизи), оскільки враховуючи вищевикладене, доказами в розумінні вимог ст. 128 ч.2 СК України, є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи. Не надано відповідачами доказів того, що наявність у [PERSON] онкозахворювання не давала йому можливості мати дітей. За такого, слід встановити факт батьківства померлого [PERSON] у відношенні дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], народження [INFO], задовольнивши позовні вимоги частково. При цьому, наявність внесених змін до актового запису про їх народження на підставі рішення від 13.05.2015 року Жовтневого районного суду Миколаївської області, яке скасовано ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області, суд не вважає перепоною для розгляду даної справи, оскільки не впливає на права та обов*язки сторін. Суд також вважає, що в даному випадку встановлення факту батьківства і є належним способом захисту порушеного права, оскільки в силу вимог ст. 130 СК України, на яку і посилається позивачка у підтвердження своїх позовних вимог, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір*ю дитини, факт його батьківства встановлюється за рішенням суду, і не є в даному випадку виходом за межі вимог ст. 11 ЦПК України.

Outcome: partial