Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.11.2014 року, вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізької області, актовий запис № 133. Від цього шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв»язку з тим, що [PERSON] не має контролю над собою в стані алкогольного сп»яніння, після чого виникають конфлікти та сварки. Фактично сім»я на теперішній час розпалася. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя стало неможливе. Примирення сторони не бажають. Тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] і шлюбне прізвище змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з»явилася, надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за потрібне позов задовольнити. Сторони відчувають один до одного неприязнь, примирення не прагнуть, припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Ці обставини об'єктивно засвідчують про те, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved