Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого прохала суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 14.07.2006 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 298. В обґрунтування позову вказала, що 14.07.2006 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . В подальшому відносини між ними стали погіршуватися, в сім`ї відбувалися конфлікти, що призвело до відчуження один від одного, втрати почуттів та взаємної поваги та любові. Різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння через обопільне небажання поступатись один одному у вирішенні життєвих проблем призвели до неможливості спільного проживання однією сім`єю. З грудня 2018 року вона з відповідачем не проживає разом та не веде спільного господарства. Вважає, що почуття втрачені, відновлення сім`ї та збереження шлюбу є неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам. Спільна дитина буде проживати з нею, спору з відповідачем з цього питання не мають. Питання майна, набутого у шлюбі, буде вирішуватися у позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, на час подання позову спору з приводу майна не мають. Стосовно участі відповідача в утриманні спільної дитини, то з відповідачем досягнуто усної домовленості про фінансову підтримку у добровільному позасудовому порядку, спору з даного приводу на час подання позову також не мають. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити, після розірвання шлюбу прохає залишити їй шлюбне прізвище, судові витрати залишити на ній. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої прохає розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи, клопотання сторін, суд вирішив на підставі ст. 200, ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 14.07.2006 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №298, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 14.07.2006 року. Дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] ». Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.01.2007 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 21. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припиненні з грудня 2018 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, враховуючи бажання позивача, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе залишити понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 768,00 грн. на позивачеві. При цьому, з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути різницю між сплаченою позивачем сумою судового збору в розмірі 768,00 грн. та необхідною до сплати згідно вимог ЗУ «Про судовий збір» в сумі 840,80 грн., а саме: різницю в сумі 72,80 грн.

Outcome: approved