Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] . Позов мотивує тим, що 18 листопада 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували 18 листопада 2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Добровської сільської ради Сімферопольського району АК Крим, про що зроблено актовий запис № 91. Від шлюбу вони мають п`ятьох дітей: донька [PERSON] , [INFO], донька [PERSON] , [INFO], донька [PERSON] , [INFO],донька [PERSON] , [INFO], син [PERSON] , [INFO]. Зазначає, що під час спільного проживання, в останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, підтримки, перестали бути родиною. Вказує, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися з початку 2019 року, та вона має намір переїхати на постійне місце проживання до іншої держави. Спорів про майно та місця проживання дітей не мають. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе, оскільки це їх усвідомлене та виважене рішення. У зв`язку з викладеним просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилася. При зверненні до суду з позовом справу просила розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2000 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Добровської сільської ради Сімферопольського району АК Крим, видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] (Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 16 січня 2020 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Позивач та відповідач є батьками: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 28 вересня 2010 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 07 вересня 2008 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 07 вересня 2016 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 14 жовтня 2006 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 27 вересня 2006 року). Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що його збереження не є можливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved