Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житлом приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS], кожному з них належить по ? частці даної квартири. Її сім'я з чотирьох чоловік займає кімнату 11,7 кв. м., а відповідач - кімнату 16,0 кв.м.. На пропозицію обмінятися займаними кімнатами відповідач не згодна. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги повністю, просили суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] виділивши в користування [PERSON] та членам її сім'ї кімнату жилою площею 16,00 кв. м., а в користування [PERSON] - кімнату жилою площею 11,7 кв. м.; кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, вбудовану шафу залишити в загальному користуванні; балкон, що має вихід з кімнати жилою площею 16,0 кв. м. виділити в користування [PERSON] та членам її сім'ї, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач та її представник позов не визнали повністю, посилаючись на те, що в 2010 році сторони, які є сестрами, за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Позивач для проживання з малолітньою дочкою обрала кімнату жилою площею 11,7 кв. м., а відповідач для проживання з малолітнім сином - кімнату жилою площею 16,0 кв. м.. Такий порядок користування житлом їх влаштовував, а коли [PERSON] одружилася з [PERSON] та в них народився син, виник спір стосовно порядку користування житлом. Останні вимагали від [PERSON] переселитися в меншу кімнату, а вони переселяться в більшу, оскільки їх сім'я складається з чотирьох чоловік, з чим відповідач не згодна. Відповідач також зазначила, що [PERSON] з сім'єю у спірній квартирі не проживають, вони винаймають житло. Крім того їй відомо, що позивач має намір продати свою частку у вищевказаній квартирі у зв'язку з чим розміщувала в мережі Інтернет оголошення. Вважає, що позивач просить виділити їй в користування кімнату жилою площею 16,0 кв. м., для того, що в подальшому можна було б продати більшу кімнату. Просять відмовити позивачу у задоволені позову. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору кіпівлі-продажу від 14.10.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В. (а. с. № 8). Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП БТІ м. Южноукраїнськ, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці вищевказаної квартири (а. с. № 10). Дане помешкання має загальну площу 51,0 кв.м., складається з двох жилих кімнат жилою площею 16,0 кв.м. та 11,7 кв. м., кухні площею 9,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., коридору площею 7,9 кв.м. вбудованої шафи площею 0,7 кв.м.. Також квартира обладнана балконом площею 1,7 кв.м. (а.с. № 11-12). У спірній квартирі зареєстровані позивач та її малолітні діти: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] (а. с. № 15). В квартирі [ADDRESS] позивач з сім'єю не проживають, за даною адресою мешкають відповідач, її малолітній син - [PERSON] та співмешканець - [PERSON], про що свідчать акти від 02.07.2015 р. та від 07.07.2015 р. (а. с. № 31, 32). В даний час між сторонами виник спір стосовно користування даним жилим приміщенням, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, допитавши свідків, дослідивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Як встановлено в судовому засіданні сім'я позивача складається з чотирьох чоловік: [PERSON], її чоловік - [PERSON], неповнолітні діти: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Сім'я відповідача складається з трьох чоловік: [PERSON], її неповнолітній син - [PERSON], [INFO], та співмешканець - [PERSON]. Враховуючи кількісний склад сімєй позивача та відповідача, кількість наявних у кожній з них малолітніх дітей, суд вважає можливим виділити в користування [PERSON] та членам її сім'ї кімнату жилою площею 16,0 кв. м. з балконом, а в користування [PERSON] та її сину - кімнату жилою площею 11,7 кв. м.. Доводи відповідача стосовно того, що позивач з сім'єю не проживають у спірній квартирі, що також підтверджено показами допитаних в судовому засіданні свідків, на думку суду не є підставою відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник на власний розсуд володіє, користується, розпоряджається своїм майном. До того ж усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На таке твердження відповідача позивач пояснила, що її сім'я вимушена винаймати інше житло у зв'язку з тим, що кімната, якою вони користувалися занадто маленька. Крім того, відповідач та її співмешканець створювали умови, за яких вони не могли проживати у спірній квартирі, що також підтвердив свідок [PERSON]. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зі змісту ч. 1 ст. 383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. В ст. 47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному громадянину право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. А тому, твердження відповідача про те, що позивач має намір продати свою частку в квартирі не можуть бути прийняті судом, оскільки як власник ? частки вищевказаного майна [PERSON] має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом, в розмірі 243,60 гривень (а. с. № 1).

Outcome: approved