Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким що втратив право користування жилим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців, зняття із реєстраційного обліку та стягнення на її користь судових витрат в розмірі 551 грн. 20 коп., посилаючись на наступне. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2015 вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Свободи, буд.17 (колишня Леніна) в с. Добровілля Близнюківського району Харківської області. [PERSON], проживав разом з нею і був зареєстрований у вищевказаному будинку, але не проживає там з 19 грудня 2015 року, його речей в будинку немає. На неодноразові звернення до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку, останній тільки обіцяв це зробити, а тому вважає [PERSON] винним у виниклому спорі. В звязку з тим, що вона не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг, що і змушує її звернутися до суду з цим позовом. Сторони та третя особа належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи але у судове засідання не зявилися. Позивачем, у позовній заяві, заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності. Просить у разі неявки відповідача винести заочне рішення. З наслідками ознайомлена. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду письмових заперечень проти позову, клопотань, заяв тощо не надійшло. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причину неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. На підставі особистої письмової заяви відповідача [PERSON] від 31.10.2016 про отримання судових повісток в електронному вигляді (а.с.43), йому було направлене SMS повідомлення про виклик до суду на 08 год. 30 хв. 14.11.2016 яке він отримав 01.11.2016 о 13 год. 49 хв. 00 сек., тобто завчасно (а.с.46). Копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження відповідач отримав 31.10. 2016, що вбачається з його письмової розписки(а.с.44). Третя особа Добровільська сільська рада Близнюківського району Харківської області копію позовної заяви, ухвали суду та судову повістку отримали 05.11. 2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 6486200025581. Клопотань тощо від них до суду не надійшло. В цей же день судову повістку про виклик до суду отримала і позивач [PERSON] Відповідно до ч.ч.1-5 ст.74, ст.77 ЦПК України, суд вважає судові повістки врученими своєчасно та належним чином, а неявку в судове засідання відповідача та представника третьої особи таким що не мають поважних причин. Суд, з урахуванням відповідної письмової заяви позивача, ухвалює рішення при заочному \~розгляді справи, що відповідає положенням \~ ст.ст. 224-226 ЦПК України та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково, виходячи із наступного. [PERSON] є громадянкою України, про що свідчить фотокопія її паспорту(а.с.15-17). Відповідно до фотокопій свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договору купівлі продажу, житловий будинок за адресою : вул. Леніна буд. 17 с. Добровілля Близнюківського району Харківської області, належить [PERSON](а.с.6-9). Із довідки №354/02-30 від 22.06.2016 вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але [PERSON] з грудня 2015 за даною адресою не проживає(а.с.14). Відповідно до Актів від 19.12.2015, 06.02.2016, 21.04.2016, 20.06.2016, складених комісією у складі депутата Добровільської сільської ради [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: вул. Свободи (Леніна) буд. 17 с. Добровілля Близнюківського району Харківської області але за даною адресою не проживає з 19.12.2015, його речей в будинку немає(а.а.10-13). Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право\~\~вчиняти щодо свого майна\~\~будь-які дії, які не\~\~суперечать закону. Усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення\~\~своїх\~\~ прав. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути\~\~протиправно\~\~позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст. 391 ЦК України\~\~власник\~\~майна\~\~має\~\~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним\~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном. Оскільки [PERSON] є власником зазначеного вище майна, вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні \~\~права\~\~користування\~\~та розпорядження\~\~своїм\~\~майном в тому числі і у спосіб нею обраний. Відповідно до 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із вимог які зазначені вище. Позивачем як раз і предявлена вимога про позбавлення відповідача права користування належним їй на праві власності житловим приміщенням. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР),\~\~\~\~членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили\~\~ права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України). Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку можливе у разі вирішення у встановленому законом порядку, з дотриманням положень ст. 11 ЦПК України, питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав і є належним способом захисту. Розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, та покладення зобовязання провести зняття реєстрації особи із зазначеної адреси, позов в частині вимог про зняття з реєстрації не може бути задоволеним оскільки вимоги про покладення зобовязання провести зняття з реєстрації є передчасними, так як відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і належним чином підтверджені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial