Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши у позовній заяві, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року, який рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24 квітня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач відповідно до положень ст.. 180 СК України зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини, проте ухиляється від виконання зазначеного обовязку, тому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з\~дня предявлення\~позову і\~до досягнення\~дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з не явкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з вищевикладеним в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2009 року, який рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24.04.2013 року (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],\~[INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-КГ № 127464 (а.с. 6). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджено довідкою № 1124 від 28.03.2018 року, виданою виконавчим комітетом Новомаячківської селищної ради (а.с. 3). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.. 183 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину може бути стягнуто у розмірі однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на двох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, суд вважає, що сторони мають рівні права і мають нести однакові обовязки по відношенню до дітей, тому зобовязані утримувати неповнолітнього [PERSON] до досягнення ним повноліття. При цьому, враховуючи, що відповідач не має на утриманні інших дітей чи утриманців, останній позовні вимоги визнав, тому суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, зокрема у розмірі 1/4 частки щомісячно з урахуванням встановленого законом мінімуму. Витрати у справі по сплаті судового збору віднести на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved