Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житлом будинком №38 по вулиці Лісна в с.Лизогубівка Харківського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку №38 по вулиці Лісна в с.Лизогубівка Харківського району Харківської області на підставі договору дарування від 25 листопада 1994 року. \~ \~ \~ \~В зазначеному житловому будинку зареєстрована також відповідач по справі [PERSON], яка не мешкає в зазначеному житловому будинку з 2014 року, її особистих речей в будинку немає, її місце мешкання позивачу невідомо. \~ \~ \~ \~Наявність реєстрації [PERSON] у житловому будинку порушує права позивача, як власника будинку, оскільки їй доводиться сплачувати за неї всі комунальні послуги. 17 вересня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187\~ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року провадження у справі відкрито, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала та просила судові витрати з судового збору залишити за її рахунок. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомляла. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В звязку з неявкою належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280\~ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 25 листопада 1994 року, посвідченого секретарем Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, належить житловий будинок №38 по вулиці Лісна в с.Лизогубівка Харківського району Харківської області, що підтверджується договором дарування /а.с. 6/. В зазначеному житловому будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою №471, виданою Виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області 09 серпня 2018 року /а.с. 7/ та інформацією з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області від 17 вересня 2018 року /а.с. 16/. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачеві здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. За змістом ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Статтею 3 ЦК України встановлено, що одними із основ цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319\~ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст.150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], [INFO], є дружиною сина позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІІ-ВЛ №320899 та копією свідоцтва про одруження серія 1-ВЛ №177662. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження фактичного проживання депутата Лизогубівської сільської ради [PERSON] від 23 липня 2018 року, складеного у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], засвідченого сільським головою [PERSON], зі змісту якого вбачається, що [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації з 2014 року. Порушене право власника житла, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач покинула спірне житло добровільно, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації та поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації з 2014 року судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою чотири роки, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачу у користуванні спірним житловим будинком в матеріалах справи також відсутні. Відповідач не надала суду доказів на право користування спірним житлом. Існування домовленості між сторонами про право користування житлом не встановлено. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved