Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 17 червня 2010 року померла [PERSON], яка за життя 14 травня 2010 року залишила заповіт, посвідчений секретарем Русьполянської сільської ради Черкаського району, яким заповіла їй, [PERSON] та [PERSON] все належне майно. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 2,30 га., яка розташована на території Русьполянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124985200:03:001:0021. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,30 га., яка розташована на території Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124985200:03:001:0021, та належала на праві власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 30.12.2003 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 17.06.2010 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 176 від 20.09.2016 року, що підтверджено матеріалами справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2010 року [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 14.05.2010 року посвідченого секретарем Русьполянської сільської ради Черкаського району Черкаської області та зареєстрованого у реєстрі за № 80, позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями всього належного майна [PERSON], після її смерті в рівних частинах. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в установлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що на спадкове майно відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення і за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно після смерті [PERSON]

Outcome: approved