Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з червня 2004 року по липень 2018 року. У шлюбі народилась донька [PERSON] , 2005 року народження. Отримавши свідоцтво про розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . За період перебування у зареєстрованому шлюбі подружжям було набуте нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0970га, з кадастровим номером 7320784000:01:001:0305, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] та вартість якої складає 155443 грн. згідно висновку експертів. За період проживання подружжя разом було ними набуто нерухоме майно, а саме холодильник марки «Самсунг» вартістю 15000 грн., телевізор «Соні», вартістю 25000 грн., морозильна камера «Ардо» вартістю 20000 грн., мікрохвильова піч «Самсунг» 6000 грн., пральна машина марки «Бош» вартістю 15000 грн., двоконтурний опалювальний котел марки «Беретта» вартістю 45000 грн. та мебельний гарнітур вартістю 34000 грн. загальна вартість всього нерухомого майна складає 160000 грн. Оскільки вона разом з донькою повернулись жити до своїх батьків все нерухоме майно залишилось відповідачу в розпоряджанні, тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, а за відповідачем вищевказане нерухоме майно, що залишилось в його розпоряджанні за місцем його реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак від її представника [PERSON] до суду надійшла заява в якій просив справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився по невідомим для суду причинам, хоча належним чином двічі був повідомлений про час та місце розгляду справи та відзив на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши характер спірних правовідносин, приходить до наступних висновків: Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1ст. 81ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між сторонами по справі 03 червня 2004 року був зареєстрований шлюб. Згідно рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області від 23 липня 2018 року даний шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97- ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Земельна ділянка площею 0,0970 га. з кадастровим номером 7320784000:01:001:0305, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] та вартість якої складає 155443 грн. згідно висновку експертів та рухоме майно, а саме холодильник марки «Самсунг» вартістю 15000 грн., телевізор «Соні», вартістю 25000 грн., морозильна камера «Ардо» вартістю 20000 грн., мікрохвильова піч «Самсунг» 6000 грн., пральна машина марки «Бош» вартістю 15000 грн., двоконтурний опалювальний котел марки «Беретта» вартістю 45000 грн. та мебельний гарнітур вартістю 34000 грн. загальна вартість всього нерухомого майна складає 160000 грн. що є предметами даного спору та були придбані під час шлюбу, що не оспорюються сторонами. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Як встановлено в суді, договору щодо часток кожного з подружжя у спільній власності сторони не укладали. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1, ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснення абзацу 1 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В п.23 Постанови зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело його походження і час його придбання. Пунктом 30 вказаної постанови зазначено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на потреби її або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як вбачається з висновку експертного оціночно-земельного дослідження від 13 вересня 2018 року за № 18097 про оцінку нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,0970 га, з кадастровим номером 7320784000:01:001:0305, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] та вартість якої складає 155443 грн. Відповідно до висновку за результатами земельного-технічного дослідження від 13 червня 2019 року за № 19039 поділ земельної ділянки площею 0,0970 га з кадастровим номером 7320784000:01:001:0305, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] з урахуванням конфігурації та розташування на дві рівні ділянки із збереженням цільового призначення не надається можливим. Судом встановлено, що спірне майно придбалось у шлюбі та за спільні кошти подружжя. Виходячи з вартості рухомого та нерухомого майна, що підлягає поділу, запропонований позивачем варіант поділу майна відповідає принципу рівності часток сторін, тому суд вважає позов обґрунтованим таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.79ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.Відповідно до ст.79ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного і

Outcome: approved