Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 22 квітня 1999 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 346. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що вони мають різні погляди на життя, різні характери, тому вони не можуть порозумітися. Спільне господарство не ведеться. Подальше подружнє життя і збереження сім'ї не можливо. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, хоча згідно ст. 180 СК України зобов'язаний надавати. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 346. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки та поновлювати їх наміру не мають. Сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до частини першої статті 181 Сімейного Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, його працездатність, те що він не є інвалідом, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти). Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, однак в судовому засіданні ним не доведено фактів про намагання (бажання) працевлаштуватись. У Центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу не зареєстрований, в зв'язку з чим [PERSON] не позбавлений можливості працевлаштуватися та забезпечувати належне утримання своїм дітям. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) не буде суперечити закону, та порушувати право дитини позивача. Оскільки даний розмір аліментів на дитину не буде меншим ніж визначено законом. Розмір аліментів на кожну дитину не повинен бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з січня 2016 року становить 1167 грн., для дітей віком від 6 років до 18 років - 1455 грн. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 3 ст. 88 ЦПК України). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. ст. 111, 112, 180, 182, 183, 185 СК України,

Outcome: approved