Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про відшкодування майнової, моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] 18 липня 2009 року на перехресті вул. Міжлаука і пр-кта Московського в м.Харкові. Уточнивши свої позовні вимоги, позивачка обґрунтовувала їх тим, що під час зіткнення 18.07.2009 року автотранспортних засобів було пошкоджено її автомобіль [NUMBER] в результаті чого їй було завдано майнову шкоду у сумі 135102 грн. 96 коп. 31.01.2009 року [PERSON] з ПрАТ «СК «ВУСО» уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким ліміт відповідальності за шкоду спричинену життю і здоровю на одного потерпілого становить 51000 грн. за шкоду спричинену майну на одного потерпілого становить 25500 грн. Позивачкою було отримано страхове відшкодування у розмірі 24740 грн. Таким чином сума матеріальної шкоди становить 110362 грн. В результаті ДТП позивачки спричинені тяжкі тілесні ушкодження. В подальшому їй була встановлена 2-га група інвалідності. Відносно відповідача [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч.2 ст.286 КК України, яка 30.01.2012 року провадженням закрита, в звязку зі звільненням відповідача від кримінальної відповідальності на підставі п. »в» ст.1, ст.6 ЗУ «Про амністію в 2011 році» від 08.07.2011 р. В звязку з ушкодженням її здоровя і призначення інвалідності вона втратила заробіток (доход), який отримувала до травми. Згідно довідки податкової інспекції Київського району м.Харкова від 13.05.2013 р. за 28 місяців з дати встановлення інвалідності (20.07.2011) по дату подачі позову (лютий 2014 р.) сума втрати заробітку становить 413400.96 грн. Крім шкоди заподіяної її здоровю в результаті ДТП вона перенесла моральні страждання, які виразилися в тому, що вона тривалий час знаходилася на стаціонарному лікуванні, отримала інвалідність, тривалий час не працювала, що вимусило її позичати гроші у родичів, оскільки вона являється єдиним працюючим членом сімї, має на утриманні неповнолітню дитину. Також вона перенесла моральні страждання, які оцінює у 200000 грн. в звязку пошкодженням її автомобіля, який економічно недоцільно відновити. На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] 110362 грн. матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, 41340096 грн. втрачений заробіток, який просить стягувати з відповідача на її користь щомісячними платежами у сумі по 14764.32 грн., 197450 грн. компенсацію моральної шкоди, 3000 грн. витрати на правову допомогу. З ПрАТ Страхова компанії «ВУСО» позивачка просить стягнути на її користь 8338,08 грн. витрати на лікування, 2550 грн. компенсацію моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON]М, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факт скоєння [PERSON] ДТП, але не погодився з сумами, які просить стягнути позивачка з відповідача, посилаючись на те, що до матеріалів справи позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які би беззаперечно та однозначно свідчили про наявність причинного звязку між подією ДТП, захворюваннями позивачки, встановленою групою інвалідності та сумою доходу позивачки. Позивач,як приватний нотаріус самостійно та на власний розсуд може встановлювати розмір плати за надані нею послуги, вчинені нотаріальні дії за виключенням випадків коли здійснюються платежі, розмір яких передбачений законодавством (плата за нотаріальний бланк, надання інформації з державних реєстрів, мито та збори на користь держави та ін.) В довідках МСЕК зазначено рекомендації без додаткових навантажень, протипоказана робота біля вогню, біля води, біля рухомих механізмів. Тобто не є важкою або додатковим навантаженням для позивача робота з документами та спілкування з клієнтами приватного нотаріуса, щоби це впливало на якість чи інші характеристики її роботи. Крім того, у висновках експертиз не зазначено прямо про те, що травми позивачки виникли у внаслідок ДТП. Не доведеною є обставини спричинення позивачки моральної шкоди. Представник ПрАТ «СК «ВУСО» [PERSON] просила у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити, посилаючись на те, що заявлена позивачкою майнова шкода у вигляді витрат на лікування у розмірі 8338,08 грн. є необґрунтованою та недоведеною. Крім того, позивачкою порушений строк позовної давності передбачений ст.267 ЦК України. Тобто у позивачки право вимоги виникало з моменту завдання їй шкоди, в даному випадку з 18.07.2009 року. До теперішнього часу позивачка не зверталася до ПрАТ СК «ВУСО» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 8338,08 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи, суд позовні вимоги позивачки задовольняє частково, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.07.2009 року приблизно о 16-00 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21104», д.н. АХ 8207АЕ при виїзді з другорядної догори з вул.Межлаука на головну пр-кт Московський, не надав перевагу у русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] За даним фактом ДТП 20.01.2011 року Фрунзенським районним судом м.Харкова [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням керувати транспортними засобами на строк 2 роки. 30.01.2012 року ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова було скасовано, кримінальну справу закрито і на підставі п.»в» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.04.2011р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності. 19.08.2009 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за вказаним фактом ДТП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ч.3 ст.61ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі не встановлюються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст..1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Для визначення матеріальної шкоди на відновлення автомобіля «Тайота Королла», належного позивачки була проведена судова автотоварознавча експертиза № 11068 від 08.12.2009 року, згідно висновку якої вартість матеріальної шкоди склала 135102 грн.96 коп.(кримінальна справа Т.1 а.с.65-68) Цивільна відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК ВУСО», що підтверджується полісом № ВС/3196501 від 31.01.2009 р. (а.с.106-107) . За яким страхових взяв на себе зобовязання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страховиком шкоду життю, здоровю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого тран- спортного засобу ВАЗ-211104 д.н. [NUMBER]. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 25500 грн. Франшиза за полісом страхування складає 510 грн. Відповідно до ст..37.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-1У від 01.07.2004 р. зі змінами, страховик зобовязаний сплатити потерпілій особі на протязі 90 днів страхове відшкодування. 14.10.2014 р. і 16.10.2014 р. ПрАТ «СК»ВУСО» на користь позивачки перерахувала 24990 грн. (без урахування франшизи в сумі 510 грн.) у відшкодування шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу (а.с.108,109). Як передбачено ст.. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди, зобовязана виплатити потерпілій стороні різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до п.36.6 ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума франшизи, передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником, або особою, відповідальною за завдані збитки. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки матеріальну шкоду завданої їй пошкодженням автомобіля «Тайота Королла» у сумі 110 362 грн., оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування даної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення витрат понесених на лікування позивачки, суд виходить з наступного: Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ -1 № 204/А-10 від 30.03.2010 року позивачка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості віднесені до тяжких. (кримінальна справа Т.1 а.с. 142-144). Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 264-КЕ/2011 від 14.10.2011 р. також підтверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачки були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. ( кримінальна справа Т.2 а.с.28-84) На той час, тобто з 11.08.2009 року по 01.09.2009 року позивачка проходила лікування у Інституті неврології, психіатрії та наркології АМН України , а потім проходила лікування у поліклініки міської клінічної лікарні № 27 м. Харкова та витратила на лікування 8338 грн.08 коп., що підтверджується медичними довідками ( кримінальна справа Т.1 а.с.123-131) Відповідно до довідок МСЕК позивачки встановлена друга група інвалідності (а.с.11-13). Суд, у відповідності зі ст..23 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає за необхідне понесені позивачкою витрати на лікування у сумі 8338 грн.08 коп. стягнути з ПрАТ «СК»ВУСО» на користь позивачки. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] «СК»ВУСО» на те, що відповідно до ст..267 ЦК України сплинули строки позовної давності, оскільки відповідно до ст..268 ЦК України на позовну вимогу щодо відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоровя позовна давність не поширюється. Позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 197450 грн., які вона просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, суд задовольняє частково, виходячи з наступних підстав: У відповідності до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі - позивачу, пошкодженням майна підлягає стягненню з відповідача, діями якого, була завдана. Частиною третьою ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності \~власників \~\~наземних \~транспортних \~засобів» передбачено, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, у відповідності до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі позивачу [PERSON] пошкодженням її майна, підлягає стягненню з [PERSON], діями якого завдана. Суд вважає безпідставно завищеною суму моральної шкоди заявлену позивачкою у розмірі 197 450 грн. Виходячи з засад розумності та справедливості, а також фактичних обставин по справі, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 20000 грн. компенсацію завданої моральної шкоди. Суд також частково задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення з ПрАТ «СК»ВУСО» на її користь компенсацію моральної шкоди у сумі 2550 грн. і вважає за необхідне її зменшити та стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію моральної шкоди у розмірі 416,90 грн.,оскільки відповідно до ст..26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності \~власників \~\~наземних \~транспортних \~засобів», страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю (8338,08 грн.х5%) . Суд відмовляє позивачки у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] суму втраченого заробітку у розмірі 413400,96 грн. , яку вона просить стягнути з відповідача щомісячними платежами по 14764,32 грн., з наступних підстав: При встановлені позивачки другої групи інвалідності комісією МСЕК рекомендовано їй працювати без додаткових навантажень, протипоказана робота біля вогню, біля води, на висоті, біля рухомих механізмів (а.с.11-13) Як вбачається з довідки Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова позивачка, як само занята особа приватний нотаріус не зупиняла свою діяльність, працювала, отримувала заробіток.(а.с.14) Позивач не надала суду доказів, що саме за станом здоровя зменшився її заробіток, а не в звязку зі зменшенням до неї громадян за нотаріальною допомогою. На підставі ч.1 ст.84 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. (кримінальна справа Т.1 а.с.130) На підставі ст..88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1334 грн. З відповідача [PERSON] «СК»ВУСО» суд стягує на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial