Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07.09.2015 р. з 1000 грн. до 4000 грн щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на теперішній час суми раніше визначених аліментів не вистачає на утримання сина, оскільки розмір витрат на утримання сина значно збільшився, оскільки позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за іншою дитиною. Як вважає позивач, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, оскільки працює. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягувати з відповідача 4000 грн. щомісячно на утримання сина. В судовому засідання позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, зазначила, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання та виховання дитини значно зросли, а самостійно вона не дає змоги забезпечити потреби дитини. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги щодо зміни розміру стягуваних аліментів з 1000 грн до 2000 грн. Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.10.2013 р. розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] .. Дитина на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.12.2015 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с.2). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч.1 ст.184 СК України). Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже, починаючи з 28.08.2018р., законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, розмір якої на час розгляду справи дорівнює 2218,00 гривень. Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати сину матеріальну допомогу в розмірі 2218 грн., та про наявність інших істотних обставин, суду надано не було. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За нормами частин 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приймаючи до уваги прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси №523/14589/15-ц від 03.12.2015 р. та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2218 грн., оскільки збільшення розміру аліментів забезпечить стягнення на рівні рекомендованого розміру аліментів на одну дитину. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial