Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням -- будинком №21, розташованим по вул. Єфремова м. Олександрія Кіровоградської області. Свої вимоги мотивує тим, що будинок №21, розташований по вул. Єфремова в м. Олександрія Кіровоградської області, є його приватною власністю. Окрім нього, в цьому будинку, зокрема, зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка фактично не проживає у зазначеному будинку з серпня 2016 року. Позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача. Крім того, зазначила, що проти ухвалення заочного розгляду не заперечує (а. с. 69). Відповідач тричі в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, судова повістка вручена житлово-експлуатаційній організації Квартальному комітету №5 (а. с. 32, 49 50, 51). Причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася. Відповідно до ч. 5 ст. 74 та ч. 3 ст. 76 ЦПК України, вважається такою, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. ст. 224 226 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником будинку №21, розташованого по вул. Єфремова в м. Олександрія Кіровоградської, на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2010 року (а. с. 6 13). 16 січня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано заочним рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (а. с. 13, 14). В зазначеному будинку, як член сімї позивача, зареєстровані [PERSON], [INFO] бабуся та [PERSON], [INFO], яка фактично не проживає з серпня 2016 року (а. с. 15). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до актів, складених за участю сусідів та затверджених квартальним комітетом №5 встановлено, що відповідач не проживає в будинку з серпня 2016 року (а. с. 16, 17). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає по-сусідству з позивачем. [PERSON] не проживає в зазначеному будинку з весни 2016 року. Бачить сусідів з ранньої весни до пізньої осені практично щодня, так як їхні городи сходяться один до одного. Там проживають позивач, його матір та бабуся. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по-сусідству з позивачем. [PERSON] не бачила з весни 2016 року. Знає її як колишню дружину [PERSON] Вони спочатку просто разом жили, в листопаді 2015 року розписалися, а навесні 2016 року розлучились, з того часу вона не проживає в зазначеному будинку. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №21 по вул. Єфремова в м. Олександрії Кіровоградської області. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягав. На підставі ст. ст. 16, 319, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved