Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування ним, у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, а саме: приміщенням секції в гуртожитку (літера А-9) загальною площею 118,3 кв.м. за адресою: м. Луцьк, [ADDRESS] вказавши на ті обставини, що вона являється власником житла на підставі договору дарування від 11.03.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1322. На даний час в квартирі зареєстровані четверо осіб - позивач [PERSON], її син [PERSON], [INFO], її дочка [PERSON], [INFO], та її колишній чоловік відповідач [PERSON], [INFO]. Проте у вказаному приміщенні відповідач не проживає з 2014 року, особисті речі відповідача у квартирі відсутні, інтересу до даного житла не проявляє, не сплачує вартості комунальних послуг. Своєю пропискою у належному позивачу житлі відповідач створює перешкоди у належному користуванні власністю, оскільки плата за комунальні послуги нараховується на відповідача, хоча вона даним житлом не користується, не користується і комунальними послугами. Покликаючись на наведене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у вказаній квартирі, та встановити порядок виконання рішення зазначивши, що з моменту набрання рішенням законної сили воно є підставою для зняття з реєстрації [PERSON] . Також просила стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. На думку суду в справі є достатньо документів для її розгляду у відсутності відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. ст. 224-232 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Проаналізувавши документи справи суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї протягом 6 місяців. Статтею 74 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку на підставі ст. 75 ЖК України. Згідно договору дарування від 11.03.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1322 (а.с. 6) приміщенням секції в гуртожитку (літера А-9) загальною площею 118,3 кв.м. за адресою: м. Луцьк, [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зверталася до Луцького міського відділу щодо перевірки паспортного режиму відносно [PERSON]. Згідно повідомлення Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 20.05.2015 року № 3/9297 (а.с. 7) встановлено, що відповідач за даною адресою не проживає з 2014 року по теперішній час, в ході проведення перевірки було встановлено, що гр. [PERSON] проживає з 2014 року в с. Матейки Маневицького району. Отже, [PERSON] у спірному житлі без поважних причин не проживає понад 6 місяців, а тому втратив право користування спірним житлом. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Відповідно до ст. 405 ЖК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі понад встановлені законом строки, не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: м. Луцьк, [ADDRESS] підставний і підлягає до задоволення. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов'язки позивача. Зокрема, позивач змушена здійснювати оплату комунальних послуг виходячи з кількості осіб, які є прописаними за вказаною адресою. Реєстрація відповідача призводить до вимушеної більшої оплати за комунальні послуги. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення,права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідачки за вказаною адресою. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати у справі.

Outcome: approved