Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 843000 грн. і судові витрати 6090 грн. та 551 грн. 20 коп. 13.10.2016 р. позивач звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 09 січня 2014 року в розмірі 541838,25 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 25290 грн.; заборгованість за договором позики від 10 липня 2013 року в розмірі 478206 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 9095,40 грн., покласти на відповідача судові витрати (а.с.48-50). 09.12.2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь за Договором позики від 10.07.2013 року суму позики 151590 гривень, суму індексу інфляції за 2014 рік (124,9%) - 37745,91 гривень, за 2015 рік (143,3%) - 65638,47 гривень, за 2016 рік (109,4%) - 14249,46 гривень, а разом - 117633,84 гривні, 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 2014-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України - 13643 гривні, а всього заборгованість в сумі 282866,84 гривні; стягнути з відповідача на її користь за Договором позики від 09.01.2014 року суму позики - 843000 гривні, суму індексу інфляції за 2015 рік (143,3%) - 362490 гривні, за 2016 рік (109,4%) - 79242 гривні, а разом - 441732 гривні, 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 2015-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України - 50580 гривень, а всього заборгованість в сумі 1335312 гривень, стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що між нею та відповідачем [PERSON] 10 липня 2013 року був укладений Договір позики, згідно з яким позивач передала відповідачеві грошові кошти у сумі 151590 гривень, що згідно середнього курсу комерційного банку складало на той час 18600 доларів США. Повернення коштів повинно було здійснюватися щомісячно в сумі не менше 4890 гривень, з остаточним строком погашення заборгованості 10.01.2014 року. В забезпечення належного виконання зобов'язань за Договором позики, між позивачем та відповідачем був укладений Договір застави рухомого майна від 10.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстровим номером 1626, за яким відповідач передав позивачу у заставу автомобіль марки MITSUBISHI LANCER HB, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Між ними було досягнуто згоди, що предмет застави на період дії Договору зберігався у заставодавця, тобто у відповідача. Крім того, 09 січня 2014 року між сторонами був укладений ще один Договір позики, згідно з яким позивач передала відповідачеві [PERSON] грошові кошти у розмірі 843000 грн., що на момент укладення відповідного Договору становило 21075 доларів США. Повернення грошових коштів повинно було здійснюватися щомісячно в сумі не менше 33720 гривень, з остаточним строком погашення 30 квітня 2015 року. Позивач свої зобов'язання за обома Договорами позики виконала в повному обсязі і передала відповідачеві вказані суми грошових коштів, про що і позивач, і відповідач зазначили в умовах Договорів і засвідчили своїми особистими підписами. При цьому відповідач ухиляється від взятих на себе зобов'язань та жодного разу не здійснив погашення суми заборгованості, хоча обидва Договори були безвідсотковими і він повинен був повернути позивачеві отримані грошові кошти у встановлені Договором строки (а.с. 74-76). На підтвердження позовних вимог позивач надала суду оригінали Договору позики від 9 січня 2014 року, Договору позики від 10 липня 2013 року, нотаріально посвідчений Договір застави рухомого майна від 10 липня 2013 року, які за її ствердженням складені та підписані відповідачем. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи змінив прізвище на [PERSON], що підтверджується копіями Свідоцтва про зміну імені та паспорту (а.с.58-59, 61). В судовому засіданні представники позивача - адвокати [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позов визнали частково та відповідач зазначив, що між ним та [PERSON] було укладено Договір позики від 10.07.2013 року на суму 151590 гривень, що згідно середнього курсу комерційного банку складало на той час 18600 доларів США. Відповідно до вищевказаного договору позики ним було фактично виплачено частину суми по даному договору, а саме: згідно розписки, складеної чоловіком [PERSON] - [PERSON], останній отримав від нього 10.08.2013 року - 4890 гривень; з 10.09.2013 по 10.11.2013 року - 15000 гривень. До того ж, у своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 09.01.2014 року. Проте, відповідач стверджує, що не підписував даний договір та не отримував від [PERSON] грошові кошти у розмірі 843000 грн. Вважає даний договір сфальсифікованим, про що надав письмові заперечення. Просив частково відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики від 10.07.2013 року та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики від 09.01.2014 року повністю (а.с.92-93, 94-96, 97-99). Ухвалою суду від 13.06.2017 р. задоволене клопотання відповідача [PERSON] та призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.118-119). Ухвалою суду від 21.09.2017 р. відновлено провадження у справі, оскільки 18.09.2017 р. ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса повернуло цивільну справу без виконання ухвали суду від 13.06.2017 р., тому що станом на 23.08.2017 рахунок вартості робіт по проведенню експертизи [PERSON] не сплачений (а.с. 130). Ухвалою суду від 18.01.2018 року задоволене клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.145-146). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 03 квітня 2018 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року залишено без змін (а.с.180-184). Ухвалою суду від 28.08.2018 р. відновлено провадження у справі, оскільки 13.08.2018 р. ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса повернуло цивільну справу без виконання ухвали суду від 18.01.2018 р., тому що станом на 02.07.2018 рахунок вартості робіт по проведенню експертизи [PERSON] не сплачений (а.с. 191-192). Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10 липня 2013 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений Договір позики, згідно з яким [PERSON] передала у власність гр. [PERSON] грошові кошти у розмірі 151590 грн., що еквівалентні 18600 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку, які відповідач зобов'язався повернути до 10 січня 2014 р. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання. Повернення вказаних грошових коштів буде здійснюватися наступним чином щомісячно за місцем проживання гр. [PERSON] в [ADDRESS] не пізніше 10 числа кожного місяця позичальник зобов'язується сплатити суму не менше 4890 гривень, однак своїх зобов'язань не виконав. В забезпечення належного виконання зобов'язань за Договором позики, між позивачем та відповідачем був укладений Договір застави рухомого майна від 10.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстровим номером 1626, за яким відповідач передав позивачу у заставу автомобіль марки MITSUBISHI LANCER HB, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Між ними було досягнуто згоди, що предмет застави на період дії Договору зберігався у заставодавця, тобто у відповідача. 09 січня 2014 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений Договір позики, згідно з яким [PERSON] передала у власність гр. [PERSON] грошові кошти у розмірі 843000 грн., що еквівалентні 21075 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку, які відповідач зобов'язався повернути до 30 квітня 2015 р. Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання. Повернення вказаних грошових коштів буде здійснюватися наступним чином щомісячно за місцем проживання гр. [PERSON] в [ADDRESS] не пізніше 10 числа кожного місяця позичальник зобов'язується сплатити суму не менше 33720 гривень, однак своїх зобов'язань не виконав. Оригінали договорів позики та Договір застави рухомого майна досліджені в судовому засіданні та знаходяться в матеріалах справи. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як зазначено вище, відповідачем [PERSON] заперечується підпис на Договорі позики, укладеному з [PERSON] 09 січня 2014 року, тому за його клопотаннями судом двічі призначалася судово-почеркознавча експертиза, однак відповідач від участі в експертизі ухилився шляхом несплати вартості робіт по проведенню експертизи. Таким чином, у суду відсутні підстави ставити під сумнів укладення Договору позики від 09 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За Договором позики від 10.07.2013 року: суму позики 151590 гривень, сума індексу інфляції за 2014 рік (124,9%) - 37745,91 гривень, за 2015 рік (143,3%) - 65638,47 гривень, за 2016 рік (109,4%) - 14249,46 гривень, а разом - 117633,84 гривні, Сума боргу з урахуванням 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 2014-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України становить 13643 гривні. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь за Договором позики від 10.07.2013 року: суму позики 151590 гривень, суму індексу інфляції за 2014 рік (124,9%) - 37745,91 гривень, за 2015 рік (143,3%) - 65638,47 гривень, за 2016 рік (109,4%) - 14249,46 гривень, а разом - 117633,84 гривні, 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 2014-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - 13643 гривні, а всього заборгованість в сумі 282866 грн. 84 коп. За Договором позики від 09.01.2014 року сума позики - 843000 гривні, суму індексу інфляції за 2015 рік (143,3%) - 362490 гривні, за 2016 рік (109,4%) - 79242 гривні, а разом - 441732 гривні. Сума боргу з урахуванням 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 2014-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України становить 50580 гривень. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь за Договором позики від 09.01.2014 року суму позики - 843000 гривні, суму індексу інфляції за 2015 рік (143,3%) - 362490 гривні, за 2016 рік (109,4%) - 79242 гривні, а разом - 441732 гривні, 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 2015-2016 роки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - 50580 гривень, а всього заборгованість в сумі 1335312 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6890 грн., що підтверджується квитанцією № 12460027-1 від 15 вересня 2015 р. та від 03 грудня 2016 р. (а.с. 2, 73).

Outcome: approved