Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської Ради провисання права власності на спадкове майно, в яком упросить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Свій позов обґрунтовує тим, що 23 грудня 2014 року померла її мати [PERSON]. За час життя [PERSON] перебувала шлюбі з [PERSON], який помер 12 вересня 2011 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.08.1994 року [PERSON] належала однокімнатна квартира [ADDRESS]. 2 жовтня 2013 року рішенням Малиновського районного суду міста [PERSON] по справі № 521/12706/13-ц за її матірю було визнано право власності на квартиру [ADDRESS], але зареєструвати право власності на вищевказану квартиру мати позивачки не встигла. Далі [PERSON] вказує, що після смерті матері звернулася до нотаріальної контори з заявою при прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно даної квартири, у звязку з тим, що [PERSON] при житті не встигла зареєструвати право власності на вказану квартиру на своє імя. В судове засідання представник позивачки не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує з підстав викладених у позовній заяві. Просила суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] міської Ради в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про свідчать розписки про отримання судових повісток. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 400518 від 05 грудня 2014 року, актовий запис № 173. За час свого життя [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції 30 вересня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 457. [PERSON] належала однокімнатна квартира [ADDRESS], власником якої [PERSON] він був на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 4032 від 03 серпня 1994 року, зареєстрованому на [PERSON] товарній біржі. Права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у [PERSON] міжміському бюро технічної інвентаризації та записано у реєстрову книгу під № 30 стр. 166, кн.. 83 пр. 07 вересня 1994 року. Згідно технічного паспорту, складеному [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації 28 липня 1994 року, квартира [ADDRESS] складається з: однієї кімнати площею 11,9 кв.м, кухні площею 5,0 кв.м, санвузлу площею 2,3 кв.м, коридору площею 1,9 кв.м, вбудованої шафи площею 0,2 кв.м, балкону площею 0,8 кв.м, загальною площею 22,1 кв.м. 14 вересня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 275549, виданим Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції 14 вересня 2011 року, актовий запис № 2221. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що після смерті [PERSON] з заявою при прийняття спадщини щодо його майна до нотаріальної контори звернулися спадкоємці: [PERSON] дружина [PERSON] та [PERSON] батько [PERSON] 11 червня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серія 1-ЖД № 304182 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції. При розгляді даної справи, судом оглядалися матеріали цивільної справи Малиновського районного суду міста [PERSON] № 521/12706/13 ц, № провадження 2/521/5833/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] З матеріалів вищезазначеної справи вбачається, що 07.02.2013 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права на спадщину та не перешкоджання в користуванні, володінні та розпорядженні 1/2 частиною квартири [ADDRESS]. Ухвалою Приморського районного суду міста [PERSON] від 04 липня 2013 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадщину та не перешкоджання в користуванні, володінні та розпорядженні 1/2 частиною квартири направлена до Малиновського районного суду міста [PERSON] для розгляду по суті за підсудністю. Ухвалою Малиновського районного суду від 06 серпня 2013 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадщину та не перешкоджання в користуванні, володінні та розпорядженні 1/2 частиною квартири прийнята до провадження, по справі призначене попереднє судове засідання на 13 вересня 2013 року на 11:00 годину. 02 жовтня 2013 року Малиновським районним судом міста [PERSON] постановлена ухвала, згідно з якою визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та визнано її наступні умови: Визнано за [PERSON] право власності на всю квартиру [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] сплатити [PERSON] грошову суму в гривнях у розмірі еквівалентній 10 000 (десяти тисячам) доларів США на час виплати на протязі шести місяців, а саме до 02 квітня 2014 року. Провадження по цивільній справі закрито. Матеріалами даної цивільної справи підтверджується, що станом на 04.11.2014 року [PERSON] на виконання ухвали Малиновського районного суду міста [PERSON] від 02 жовтня 2013 року сплатила [PERSON] 73800,00 гривень. Як вбачається з свідоцтва про смерть серія 1-ЖД № 400518, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції 05 січня 2015 року, [PERSON] померла 23 грудня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2015 року, виданого [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу, нотаріусом посвідчено, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем щодо майна [PERSON] є її дочка [PERSON], [INFO]. З цих підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємиця щодо майна померлої [PERSON] була її правонаступником в межах вищезазначеної цивільної справи. Як вбачається з розписки написаної власноруч [PERSON] 12.02.2015 року, в присутності двох свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 39589 гривень, претензій по розрахунку згідно мирової угоди від 2 жовтня 2013 року та рішення Малиновського районного суду від 24 червня 2014 року не має. Таким чином, суд приходить до висновку, що остаточно умови мирової угоди затвердженої ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року були виконані правонаступником [PERSON], її спадкоємицею [PERSON]. Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичною особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В контексті статті 1216 ЦК України при спадкуванні права та обов'язки померлого переходять до його правонаступників як єдине ціле, крім тих, існування яких невіддільне від особи спадкодавця. Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя хто його пережив та батьки. Згідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Судом досліджувалися матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 23 грудня 2014 року,надіслані суду приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON]. В контексті правових норм, що регулюють правовідносини повязані зі спадкуванням, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як роз'яснив ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3 Інформаційного листа від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, судам необхідно враховувати, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. З зазначених вище підстав, суд приходить до висновку, що [PERSON] з обєктивних причин не зареєструвала за собою право власності на квартиру [ADDRESS], яке визнано за нею на підставі рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 02 жовтня 2013 року, тому суд вважає можливим визнати за [PERSON] єдиною спадкоємицею щодо майна померлої [PERSON], право власності на квартиру № 89 по Бабеля, 6 в м. Одесі, яка в цілому складається з загальної площі 22,1 кв.м, з житлової площі 11,9 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 23 грудня 2014 року, право власності на яку зареєстровано за [PERSON], померлого 12 вересня 2011 року.

Outcome: approved