Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання малолітньої дитини, яку мотивує тим, що з 05.03.1998 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 24. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Причиною звернення позивачки до суду стало те, що їхнє життя складалося важко, проте протягом останніх п'яти років шлюбні відносини погіршилися через вживання відповідачем алкоголю. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, довіру одне до одного. Відповідач влаштовує сварки та наносить позивачці побої, а останні рази і їхній дитині, свідком яких нерідко являється вона, що тяжким чином впливає на її психічний стан та спричиняє душевні страждання. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Шлюб існує формально, позивачка відновлювати сімейні відносини не бажає та просить шлюб розірвати. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини, вважає, що син має проживати з нею, оскільки вона разом з сином [PERSON] проживає в квартирі свого батька, яка належить йому на праві приватної власності, за адресою [ADDRESS] Житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку дитини забезпечено належним чином. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.03.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Виноградівської райдержадміністрації Закарпатської області за актовим записом № 24 , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.03.1998 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Із позовної заяви позивачки слідує, що спільне подружнє життя складалося важко, проте протягом останніх п'яти років шлюбні відносини погіршилися через вживання відповідачем алкоголю. Вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, довіру одне до одного. Відповідач влаштовує сварки та наносить позивачці побої, а останні рази і їхній дитині, свідком яких нерідко являється вона, що тяжким чином впливає на її психічний стан та спричиняє душевні страждання. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Шлюб існує тільки формально. Позивачка остаточно визначилася і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згідний, що стверджується письмовою заявою, поданою ним до суду 06.06.2017 року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхньої малолітньої дитини, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Ч.2 ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено з матеріалів справи, малолітній син сторін [PERSON], [INFO], проживає зі своєю матір'ю, позивачкою по справі [PERSON] в квартирі батька позивачки, яка належить йому на праві приватної власності, за адресою: [ADDRESS] Житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку дитини забезпечено належним чином. Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] має постійне місце проживання, утримує дитину матеріально, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде. Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання матері, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, відсутність виняткових обставин, які можуть вплинути на розлучення дитини з матір'ю, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини з матір'ю [PERSON], що повністю відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 640 грн.., які відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на її користь із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved