Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 26 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 238; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2001 року, від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та будуть проживати з нею і після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, фактично з 2012 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила залишити після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 25.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 238. Спір про розподіл майна сторонами в суді не заявлений. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову вбачається, що сім'я фактично розпалася, з 2012 року сторонами проживають окремо, подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд, враховуючи бажання позивача, вважає можливим залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з матір'ю. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спільне життя у сторін не склалося, між сторонами існують неприязні відносини, до примирення сторони не прагнуть, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved