Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.12.2009 р. між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про здійснення спільної діяльності. Вона надала Боржнику 40000 (сорок тисяч) доларів США, для купівлі нежитлового приміщення (магазину) та товару. 08.12.2009р. на виконання умов Договору Відповідачем було набуте нерухоме майно нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] (магазин). Вказаний магазин використовувався у спільній діяльності відповідно до умов Договору. 01.09.2019р., у зв`язку із припиненням Відповідачем своєї господарської діяльності, додатковою угодою від 01.09.2019 р. Договір було розірвано за згодою Сторін. Відповідно до Договору у разі розірвання Договору Сторона 2 зобов`язана передати Стороні 1 грошові кошти, які він надає відповідно Договору, за рахунок продажу нерухомого майна (приміщення магазину) та/або залишків товару суму еквівалентну 40000 (сорок тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату розрахунку. Після розірвання Договору, Відповідач 13.09.2019 р. уклав Договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазину), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але, всупереч Договору грошові кошти у розмірі еквівалентному 40000 (сорок тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату розрахунку, їй передані не були. П.1.3. Договору встановлено, що спільна діяльність за цим договором здійснюється Сторонами без об`єднання вкладів і утворення окремої юридичної особи. Станом на 08.09.2020 р. Відповідач майно, яке було надано позивачем за Договором Позивачу не повернув, а саме грошові кошти у розмірі 40000 доларів США, що за курсом НБУ 27,7325 грн. за 1 долар США станом на 08.09.2020 р. в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн.00 коп. У своєму листі від 07.04.2020 р. Відповідач визнає, що продав нерухоме майно, а саме магазин, що знаходився за адресою [ADDRESS] , який використовувався у спільній діяльності, але майно,що належить Позивачу, а саме кошти в розмірі 40000 доларів США, які отримав від його продажу, повернути не може внаслідок скрутного фінансового становища. У зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем своїх обов`язків вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь, [PERSON] , її майно, а саме грошові кошти у розмірі 40000 доларів США, що в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн.00 коп., яке було отримано Відповідачем в рамках виконання Договору про спільну діяльність від 01.12.2009 р., та стягнути судовий збір у розмірі 10510,00грн. В судове засідання позивач не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.5\~ст.263\~ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України, позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 01.12.2009 р. між позивачем [PERSON] (сторона-1) та відповідачем [PERSON] (сторона-2) було укладено Договір про здійснення спільної діяльності (а.с.1-7). Згідно ст. 1130 ЦК України, за договором\~про спільну\~діяльність сторони\~(учасники)\~зобов`язуються\~спільно діяти\~без створення\~юридичної особи\~для досягнення\~певної мети,\~що не\~суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Згідно ст.\~1132,\~1133\~ЦК України, за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Згідно ч.1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч.1 ст. 628\~ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638\~ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.1.3 Договору встановлено, що спільна діяльність за цим договором здійснюється Сторонами без об`єднання вкладів і утворення окремої юридичної особи. Відповідно до п. 2.1. Договору сторона-1 надав стороні-2 кошти у розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США, що підтверджується копією розписки від 01.12.2009 року написаною стороною-2 для купівлі нежитлового приміщення (магазину) та товару (а.с.9). 08.12.2009р. на виконання умов Договору стороною-2 було набуте нерухоме майно, що підтверджується Договором купівлі-продажу нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (магазин), який використовувався у спільній діяльності відповідно до умов Договору (а.с.10-18). Так 01.09.2019р., у зв`язку із припиненням стороною-2 своєї господарської діяльності, додатковою угодою від 01.09.2019 р. Договір від 01.12.2009 року було розірвано за згодою Сторін (а.с.8). Відповідно до п.6.2. Договору від 01.12.2009 року у разі розірвання Договору сторона-2 зобов`язана передати стороні-1 грошові кошти, які він надає відповідно до 2.1. Договору, за рахунок продажу нерухомого майна (приміщення магазину) та/або залишків товару суму еквівалентну 40000 (сорок тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату розрахунку. Судом згідно позовної заяви встановлено, що після розірвання Договору, відповідач 13.09.2019 р. уклав Договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазину), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно ч.2\~ст.1141\~ЦК України, у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Судом встановлено, що станом на 08.09.2020 р. відповідач майно, яке було надано позивачем за Договором позивачу не повернув, а саме грошові кошти у розмірі 40000 доларів США, що за курсом НБУ 27,7325грн. за 1 долар США станом на 08.09.2020 р. в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн.00 коп. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У своєму листі від 07.04.2020 р. відповідач визнає, що продав нерухоме майно, а саме магазин, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , який використовувався у спільній діяльності, але майно, що належить позивачу, а саме кошти в розмірі 40000 доларів США, які отримав від його продажу, повернути не може внаслідок скрутного фінансового становища (а.с.21-23). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене,

Outcome: approved