Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], посилаючись на таке. Заявник зазначає, що 08 червня 2017 року на непідконтрольній українській владі території, в с. Іллірія Лутугинського району Луганської області, померла її мати [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [INFO]. У лікарському свідоцтві про смерть, виданому філією «Успенська амбулаторія» Лутугинської центральної районної багатопрофільної лікарні «Луганської народної республіки», не підпорядкованої закладам охорони здоровя України, від 12 червня 2017 року № 26 зазначено, що [PERSON] померла 08 червня 2017 року, причина смерті хронічна серцево судинна недостатність на фоні гіпертонічної хвороби. 31 січня 2018 року заявник звернулася до Барвінківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для реєстрації смерті матері [PERSON], однак у видачі свідоцтва про смерть листом від 31.01.2018 року № 79/15.16-04-04 їй було відмовлено, оскільки представлене на реєстрацію лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства України. У зв'язку з вищевикладеним заявник була вимушена звернутися до суду з вказаною заявою з метою отримання свідоцтва про смерть матері та здійснення свого права на прийняття спадщини після померлої матері, оскільки іншого шляху законодавством не передбачено. [PERSON] в позовній заяві прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа Барвінківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в поданій заяві прохає розглянути справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.\~\~ Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 статті 273 статті ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 статті 273 статті ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Судом встановлено, що заявник є донькою померлої [PERSON], що підтверджується наданими заявником документами, копії яких є в матеріалах справи. 08 червня 2017 року на непідконтрольній українській владі території, в с. Іллірія Лутугинського району Луганської області померла мати заявника [PERSON]. У лікарському свідоцтві про смерть, виданому філією «Успенська амбулаторія» Лутугинської центральної районної багатопрофільної лікарні «Луганської народної республіки», не підпорядкованої закладам охорони здоровя України, від 12 червня 2017 року № 26 зазначено, що [PERSON] померла 08 червня 2017 року, причина смерті хронічна серцево судинна недостатність на фоні гіпертонічної хвороби. 31 січня 2018 року заявник звернулася до Барвінківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для реєстрації смерті матері [PERSON], однак у видачі свідоцтва про смерть листом від 31.01.2018 року № 79/15.16-04-04 їй було відмовлено, оскільки представлене на реєстрацію лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить с. Іллірія Лутугинського району Луганської області, на території якого 08 червня 2017 року померла [PERSON] Відповідно, документи про смерть, видані на тимчасово непідлеглій владі України території України, є недійсними та не створюють правових наслідків. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами, не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались, з 01.12.2014 року вважаються недійсними. \~\~\~\~ Судом встановлено, що 08.06.2017 року у с. Іллірія Лутугинського району Луганської області померла [PERSON] Лікарське свідоцтво про смерть від 12.06.2017 року № 26, видане медичним закладом, що знаходиться на тимчасово непідлеглій владі України території, є недійсним та, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 та наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року, не створює правових наслідків, тобто\~\~для проведення державної реєстрації смерті існують об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть та здійснити його спадкове право.

Outcome: approved