Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн. щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку перестав надавати матеріальну допомогу на його утримання. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що не погоджується з розміром аліментів, зазначеним позивачкою, оскільки в даний час є безробітним та знаходиться на утриманні свого батька. Вислухавшим думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду від 28.10.2013 р. розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Догляд за сином здійснює позивачка, а відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин добровільно та в достатньому обсязі матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Суд вважає, що позивачка не довела обгрунтованості розміру вимог і не надала суду належних доказів для їх задоволення у визначеному нею розмірі. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком дітей віком від 6 до 18років: з 1 січня по 30 листопада - 1286 гривень, з 1 по 31 грудня 2015 1455 гривень, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до його повноліття, яка забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial