overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилась, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 08 грудня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом РАЦС Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 1932 Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилась, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. 03 жовтня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1534. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. 16 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 31. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя і місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має. Ухвалою суду від 16.05.2016 року сторонам надавався строк для примирення три місяці, проте, після спливу цього строку, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач підтримала позов, та пояснила, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 21 вересня 2002 року, який зареєстрований Абрикосівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 5. Шлюб у обох перший. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]. та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з чоловіком припинені у травні 2015 року через різні характери та погляди на життя. Відповідач на протязі всього періода спільного життя ніякої допомоги по господарству не надавав, не інтересується дітьми, проблеми у сім*ї вона зажди вирішує особисто, як і займається вихованням дітей. Наданий судом строк для примирення до відновлення сім?ї не призвів. Просить позов задовольнити. Питання про відновлення дошлюбного прізвища не ставить. Вiдповiдач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що хоче зберегти сім*ю, але в період наданого строку для примирення судом відновити шлюбні відносини не вдалося через небажання дружини, тому вважає, що шлюб може бути розірваним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких відстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21 вересня 2002 року, який зареєстрований Абрикосівською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 21.09.2002 р. (а.с.8). Шлюб у обох перший. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.06.2003р. (а.с.9) та сина [PERSON], [INFO], згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.07.2012р. (а.с.10). Шлюбні відносини сторони припинили у травні 2015 року через різні характери та погляди на життя та небажання відповідача займатися домашнім господарством , вихованням дітей. Наданий судом строк до примирення і відновлення сім?ї не призвів, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження формального шлюбу є недоцільним, суперечить інтересам обох з подружжя, оскільки сторони припинили подружні стосунки, намірів на відновлення сім*ї позивач не виказує, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що сім*я розпалася, і даний шлюб належить розiрвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - «Артеменко» . Відповідач позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Врахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 06.09.1992 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Наразі, шлюбні стосунки між сторонами не склалися та подружжя спільно не проживає. Згідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Як вбачається, подальше збереження даної сімї неможливе, шлюб фактично розпався по причині відсутності взаєморозуміння між ними. Миритися та налагоджувати сімейні стосунки сторони категорично відмовляються, наданий судом термін для примирення позитивного результату не дав. Шлюб існує лише юридично, що суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Позов підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу, копією паспорта, копією свідоцтва про народження дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України, було розпочато підготовче провадження у справі та призначено на 08 годину 00 хвилин 29 березня 2018 року. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 21 червня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Новокостянтинівською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис № 04. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України, було розпочато підготовче провадження у справі та призначено на 08 годину 00 хвилин 03 травня 2018 року. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 26 червня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 19. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України, було розпочато підготовче провадження у справі та призначено на 09 годину 00 хвилин 24 вересня 2018 року. У судове засідання з'явилася позивач, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання з'явився відповідач, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 25 квітня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України, було розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2018 року розгляд справи призначено на 08 годину 00 хвилин 06 березня 2018 року. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 17 травня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з жовтня 2017 року. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved