Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позові зазначено, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень 00 копійок на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Діти мешкають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач сплачує аліменти. Однак, аліментів, що стягуються за рішенням суду, не вистачає на утримання дітей, а відповідач має змогу матеріально допомагати дітям. Позивач просить суд змінити розмір стягнених з відповідача аліментів за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року, стягнувши з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 12 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 12 грудня 2006 року зроблено відповідний актовий запис № 1509. Згідно свідоцтва про народження, виданого 27 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 27 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 1615. Згідно заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень 00 копійок на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2015 року, і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення суду набрало законної сили 01 серпня 2015 року. Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає в квартирі [ADDRESS], разом з нею мешкають неповнолітні діти син [PERSON] та донька [PERSON]. Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, однак жодної іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, працює за кордоном та має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, немає. Разом з цим, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на кожну дитину відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб неповнолітніх дітей, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей. Таким чином, судом було встановлено, що є підстави збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на кожну дитину, оскільки це буде відповідати вимогам ст. 192 СК України та, перш за все, інтересам неповнолітніх дітей і не погіршить матеріального стану платника аліментів. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та збільшення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved