Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в остаточній редакції якого просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй та її неповнолітньому сину житлові кімнати №6, площею - 10,7кв.м, та №5, площею - 19,1кв.м., відповідачу [PERSON] виділити житлову кімнату №4, площею - 13,1кв.м. Кухню №3, площею - 10,8кв.м, коридор №1, площею - 10,8кв.м., ванну кімнату №2, площею - 5кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників квартири. Зобов'язати Госпрозрахункову житлово-експлуатаційну дільницю №30 укласти із [PERSON] окремий договір по обслуговуванню житлового приміщення - кімнат №6, площею - 10,7кв.м, та №5, площею - 19,1кв.м. в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона з 10.09.2005р. по 18.11.2010року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON],2007року народження. В період шлюбу, 17.11.2006року вони з відповідачем придбали трьохкімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі -продажу вказаної квартири від 17.11.2006року був оформлений на ім'я відповідача та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 12.08.2013року вона є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Власником другої половини являється її колишній чоловік [PERSON] Крім нього та відповідача по справі у вище вказаній квартирі зареєстрованих осіб немає. Після розлучення, внаслідок агресивної поведінки відповідача, вона була вимушена виїхати разом з малолітнім сином зі спірної квартири і проживати разом зі своїми батьками. Спірна квартира складається із трьох окремих житлових кімнат, кухні та інших підсобних приміщень, загальною площею 70,5 кв.м., житлова площа складає 42,9кв.м. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви в остаточній редакції від 12.08.2014року підтримали в повному обсязі, просили вирішити питання щодо визначення порядку користування житловим приміщенням, позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи документами, що з 10.09.2005р. по 18.11.2010року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.4,5/. За час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO] /а.с.6/. В період шлюбу, 17.11.2006року [PERSON] та [PERSON] придбали трьохкімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу вказаної квартири від 17.11.2006року був оформлений на ім'я відповідача [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.12/. На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 12.08.2013року, яке набрало законної чинності за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частині квартири [ADDRESS] /а.с.14,15/. З технічного паспорту квартири [ADDRESS], вбачається, що квартира розташована на 5 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат, жилою площею 42,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 13,1 кв.м., 2-а кімната,площею 19,1 кв.м., 3-я кімната площею 10,7 кв.м., кухні площею 10,8 кв.м., вбиральні (сполученої) 5,0кв.м., коридору 10,8 кв.м. Квартира обладнана балконом 3,2кв.м. Загальна площа квартири складає 70,5кв.м. (а.с.46-47). Таким чином, враховуючи рівність часток [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі, на кожного з них припадає по 21,45кв.м. /42,9кв.м. : 2/ житлової площі, що не порушує норми жилої площі встановленої на одну особу. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 2 особи: [PERSON] та [PERSON] /а.с.37/. В судовому засіданні встановлено, що за час сумісного проживання сторін, після фактичного припинення шлюбних відносин в спірній квартирі склався наступний порядок користування кімнатами: [PERSON] користувалася кімнатою №6, площею 10,7 кв.м., а [PERSON] користувався кімнатою №4, площею 13,1 кв.м., кімната №5, площею 19,1кв.м. використовувалась ними спільно. В наступний час в спірній кватирі сторони не проживають. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відомості про те, що співвласники зверталися один до одного з пропозицією домовитись про порядок користування спірною квартирою відсутні. Судом було роз'яснено про право на призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення варіантів порядку користування кватирою та запобігання порушень права співвласників на користування належною їм на праві власності частиною, однак сторони не скористались даним правом. Крім іншим, стосовно визначення порядку користування спірною квартирою з урахуванням належних їм часток, згідно наданим позивачем варіантом, суд вважає неможливим, оскільки спірна квартира являється об'єктом спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], тому відповідно до ч.1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожному із співвласників надається право вимагати надання йому у володіння та користування конкретної частини майна в натурі, в розмірі, адекватному часткам у праві спільної часткової власності. Виходячи з наведеного припису, слід зробити висновок, що законом не заборонено виділення у володіння та користування таких частин у спільному майні, які не співпадатимуть з ідеальними частками, але не при такому відхиленні ідеальних часток співвласників, котрий запропонований позивачкою, і що таке відхилення є суттєвим. З урахуванням того, що у сторін по справі не має домовленості про порядок користування належним їм квартири, кімнат, яка би за своїм розміром відповідала частці кожного із співвласників у спільній частковій власності у спірній квартирі немає, тому суд вважає, що запропонований [PERSON] варіант встановлення порядку користування квартирою є не прийнятним та не обґрунтованим з позиції норм права, які застосовуються до спірних правовідносин, з урахуванням ситуації, яка склалася між сторонами, та призведе до порушення прав іншого співвласника [PERSON], оскільки зменшує його частку у спільній частковій власності. За таких обставин, неможливо визначити порядок користування квартирою відповідно до часток сторін у праві власності на квартиру, оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог. Щодо вимог позивача про зобов'язання Госпрозрахункової житлово-експлуатаційної дільниці №30 укласти із нею окремий договір по обслуговуванню житлового приміщення - кімнат №6, площею - 10,7кв.м, та №5, площею - 19,1кв.м. в квартирі [ADDRESS], суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки заявлена без достатніх на то правових підстав. З'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed