Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю задовольнити життєво необхідні витрати на харчування, придбання дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, що змусило її звернутися до суду з позовом до батька дитини про стягнення аліментів. Позивач в судове засідання надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, матеріально забезпечений, тому як за останній час придбав автомобіль і збирається набути квартиру, здатен здійснювати матеріальну допомогу і підтримку сину. Відповідач [PERSON] надав свої заперечення на позов, в який стверджує, що він добровільно сплачує аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця, його дохід складає 8000 грн., як військовослужбовця, позивач [PERSON] не працює, хоча працездатна і не має медичних обмежень для роботи. Відповідач просить врахувати, що він одружений, виховує дочку, [INFO], з ним також проживає дитина дружини від першого шлюбу, несе витрати по сплаті комунальних послуг . Вважає позовні вимоги безпідставними, але згоден на самостійну сплату аліментів у сумі, що сплачує натепер, тобто у розмірі 1/8 частини від доходу. [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, перевіривши обставини справи, вважає за необхідне позов [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити , виходячи з вимог ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 р., мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.10.2014 р. шлюб між сторонами розірвано. Статтями 182, 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, приймаючи до уваги, що відповідач має на утриманні дитину від другого шлюбу [PERSON], [INFO], дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON] При цьому, суд виходить з того, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження придбання відповідачем рухомого майна, а лише констатовано факт набуття [PERSON] за останній час автомобілю. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved