Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та усунення перешкод в користуванні. У позові вказала, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по [ADDRESS]. Співвласником іншої 1/2 частки вказаного будинку є [PERSON], однак, його право на частку будинку не зареєстроване. Будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, що належить територіальній громаді. Між позивачем та відповідачами виникають спори про порядок користування та володіння будинком. Відповідачі займають та користуються наступними приміщеннями будинку загальною площею 54,1 кв.м, житловою площею 44 кв.м: кухня - 1-1, кімната - 1-2, кімната - 1-3, кімната - 1-4, кімната - 1-5. Позивач не заперечує проти такого порядку користування. Вважає, що інша частина будинку загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, має належати їй: кухня - 2-1, кімната - 2-2, кімната - 2-3, кімната - 2-4, кімната - 2-5. Позивач стверджує, що відповідачі перешкоджають їй в користуванні її часткою: звели паркан зі сторони вулиці, постійно зачиняють вхідну фіртку на замок і ключ від неї надавати відмовляються, внаслідок чого [PERSON] змушена проходити через сусідські домогосподарства та огороди аби потрапити до своєї частини будинку. Крім того позивачі випускають собаку, яка заважає позивачу пройти до своєї частини будинку. Мирним шляхом вирішити спір не вдається. Позивач прохає суд поділити житловий будинок по [ADDRESS], виділивши їй в натурі частку загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, до складу якої входять: кухня - 2-1, кімната - 2-2, кімната - 2-3, кімната - 2-4, кімната - 2-5. Іншу частину будинку загальною площею 54,1 кв.м, житловою площею 44 кв.м, до складу якої входять: кухня - 1-1, кімната - 1-2, кімната - 1-3, кімната - 1-4, кімната - 1-5, прохає виділити [PERSON] Також, [PERSON] прохає зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні її 1/2 частиною будинку згідно поділу в натурі та спільною прибудинковою територією. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохає здійснити поділ будинку та зобов'язати відповідачів припинити чинити [PERSON] перешкоди в користуванні належною їй частиною будинку. Відповідачі не заперечують проти поділу в натурі будинку згідно запропонованого позивачем варіанту. Водночас, відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили факт перешкоджання ними [PERSON] у користуванні частиною будинку останньої. З'ясувавши обставини справи, заслухавши сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Наведена правова позиція висловлена ВСУ у справі № 6-12цс13. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], в порядку спадкування за законом є власником 1/2 частки житлового будинку №8 з відповідною часткою господарських будівель по [ADDRESS] Вказана частка нерухомого майна належить позивачу на праві спільної часткової власності. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 серпня 2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. /а.с.6, 7, 10/ Згідно довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 11.01.2017 року №153 відповідно до погосподарських книг с.Засулля з 1983 року і по даний час головою домогосподарства 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON]. /а.с.11/ Відповідно до свідоцтва про право власності від 24 жовтня 2001 року відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS]. /а.с.20/ З технічного паспорту на спірний житловий будинок вбачається, що він поділений на дві квартири. /а.с.8-9/ В ході судового розгляду з'ясовано, що квартира №1 загальною площею 54,1 кв.м, житловою площею 44 кв.м, до складу якої входять кухня - 1-1, кімната - 1-2, кімната - 1-3, кімната - 1-4, кімната - 1-5, перебуває у користуванні відповідачів по справі. Квартирою №2 загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м, до складу якої входять кухня - 2-1, кімната - 2-2, кімната - 2-3, кімната - 2-4, кімната - 2-5, користується позивач. Співвласники спірної нерухомості, [PERSON] та [PERSON], не заперечують проти такого порядку користування та поділу житлового будинку. При цьому, представник позивача та відповідач [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що належні їм частини будинку переобладнані в ізольовані квартири з самостійним виходом. Згідно відповіді техніка з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] від 27.03.2017 року можливо провести поділ спірного житлового будинку без переобладнання та перепланування у спосіб, який фактично застосовано [PERSON] та [PERSON] Незважаючи на те, що в результаті заявленого сторонами варіанту поділу частка житлового будинку позивача [PERSON] за своєю площею буде меншою за частку відповідача, позивач наполягає на такому поділі. Так, представник [PERSON] вказав в судовому засіданні, що вона не бажає отримання компенсації від відповідачів за зменшення розміру своєї частки на їх користь. Враховуючи, що сторони досягли згоди щодо поділу будинку в натурі відповідно до розміру належних їм часток, відхилення при поділі нерухомості в натурі від розміру належних їм часток є незначним на користь [PERSON] і не викликає жодних заперечень з боку позивача, фактично будинок вже переобладнаний в окремі ізольовані квартири з окремими виходами і спеціалістом підтверджено технічну можливість такого переобладнання, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про поділ житлового будинку в натурі. Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні належною їй частиною будинку, то суд виходить з наступного. Стаття 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі категорично заперечують факт створення ними перешкод позивачу у користуванні житловим будинком. Натомість, позивач [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження створення відповідачами перешкод у користуванні домоволодінням, співвласницею якого вона є. Сформульована позивачем вимога фактично направлена на захист ще не порушеного права, оскільки позов стосується усунення перешкод у праві користування на ще не виділену в натурі 1/2 частину житлового будинку, що є неприпустимим з огляду на недопустимість захисту права на майбутнє. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. Розподіл судових витрат суд проводить у відповідності до положення ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До складу судових витрат слід віднести сплачений судовий збір - в сумі 1280 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2468 грн. 26 коп. (загальна тривалість судових засідань 51 хв. 29 с., консультація - 60 хвилин, вивчення нормативної бази - 60 хвилин, складання позовної заяви - 60 хвилин. Всього 3 години 51 хв. 24 с. х (1600х0.4) = 2468 грн. 26 коп.) Виходячи з принципу пропорційного розподілу судових витрат відповідно до частини задоволених вимог, судовий збір підлягає стягненню в сумі 640 гривень, витрати на правову допомогу - в сумі 1234 грн. 13 коп.

Outcome: partial