Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просилавизнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, щовона на підставі договору довічного утримання від 03.11.2004 являється власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному їй будинку зареєстрований та проживає її син - [PERSON] , 1981 року народження, а також зареєстровані та не проживають: невістка - [PERSON] , 1987 року народження; онука - [PERSON] , 2008 року народження; онук - [PERSON] , 2015 року народження; онук - [PERSON] , 2015 року народження. З лютого 2020 [PERSON] після розлучення з її сином в належному їй будинку не проживає, житловою площею не користується по даний час, речей в будинку не тримає. Оскільки реєстрація відповідача в належному їй будинку носить формальний характер, а її збереження, серед іншого, істотно збільшує її витрати по утриманню житла, вона змушена ставити перед судом питання про визнання відповідача такою, що втратила право на проживання в ньому внаслідок обрання нею іншого постійного місця свого проживання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 10.11.2021 подала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням розглядати у її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 06.09.2021 та 10.11.2021 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, нею не поданий відзив. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] відповідно до Договору довічного утримання від 03 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. за № 2-3708, та Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 53989622 від 11.11.2004. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Уманської міської ради за вих. № 18 від 12.04.2021, та відповіддю Виконавчого комітету Уманської міської ради від 29.04.2021 на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації у будинку [ADDRESS] з лютого 2020 року. Зазначене підтверджується актом не проживання особи за місцем реєстрації від мпаи11.04.2021. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою понад один рік. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому позов належить задовольнити. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved