Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 26.04.2011 року у виконкомі Кириківської селищної ради В.Писарівського району, актовий запис № 04, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], у розмірі 450 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 28.03.2014 року і до досягнення дитиною віку повноліття. Спільне життя між сторонами не склалось з різних причин. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю - позивачем по справі, і перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в необхідних розмірах не надає. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час судового розгляду справи був завчасно та належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи без його участі не подав, у зв'язку з чим суд вирішує справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.2011 року у виконавчому комітеті Кириківської селищної ради В.Писарівського району Сумської області, актовий запис № 04, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). На даний час сторони спільно не проживають, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Згідно ст.ст. 111,112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з'ясувати фактичні взаємини подружжя, і зобов'язаний вжити заходів щодо їх примирення, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Сторони зареєстровані за однією адресою, але фактично мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх та сімейних стосунків не підтримують і відновлювати їх не збираються. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, що підтвердила у судовому засіданні. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач на даний час не працює, перебуває з 10.04.2014 року на обліку у В.Писарівському РЦЗН як безробітна (а.с.23), інших джерел доходів не має. Крім того, позивач має на своєму утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Таким чином, враховуючи вказані обставини, відсутність постійного місця роботи та доходу у позивача, суд приходить до висновку, що позивач не має можливості самостійно надавати неповнолітній дитині належне матеріальне утримання та забезпечувати власні потреби. Судом також встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров'я, інвалідом не являється, інших неповнолітніх дітей не має, стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться, зі слів позивача виїжджає на тимчасові заробітки, тому він має можливість працевлаштуватись і надавати на утримання неповнолітньої дитини матеріальну допомогу у визначених законодавством розмірах, оскільки відсутність постійного місця роботи та заробітку не звільняє відповідача від аліментного обов'язку. Невизнання відповідачем позову у попередньому судовому засіданні, що відбувалося за його участю, не є підставою для відмови у його задоволенні. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи обставини справи, думку позивача щодо прізвища після розірвання шлюбу та щодо розподілу судових витрат, з урахуванням майнового стану відповідача, приписів ст.184 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, а також судовий збір на користь держави.

Outcome: partial