Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що з 11.09.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, та від шлюбу мають спільну дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний час [PERSON] припинив утримувати дитину, відсторонився від її виховання, позивачка звернулась із даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмір 3500 грн., починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила допустити негайне виконання рішення суду. 11.10.2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх доньки у розмірі 2000 гривень. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що згоден з виплатою аліментів у розмірі 2000 гривень на утримання доньки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 11.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сімї, актовий запис № 2560, прізвище після одруження «Шевченко» (а.с.2). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-БК № 292938, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 314 (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, визначено, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198,199 СК України, і своїх повнолітніх дочку,сина. Пунктом 17 даної Постанови передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.69 Закону України від 02.06.2016 р. «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а згідно частини другої даної статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків». Згідно із ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної від 27.01.1991 р., держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У звязку із тим, що відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, добровільно матеріальну допомогу не надає, крім того, надав суду заяву в якій зазначив, що із розміром аліментів погоджується, суд вважає, що з нього можуть бути стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 05.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, ст.ст.75, 84, 180-184 СК України, ст.ст. 10,11,60, 130, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

Outcome: approved