Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2011 року є власником трикімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживав в зазначеній квартирі та був в ній зареєстрований. З квітня 2016 року відповідач за вказаною адресою не проживає, особистих речей та іншого майна, що йому належить в квартирі не має. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка, повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив, що [PERSON] був зареєстрований в квартирі, він мав намір зареєструвати відносини з позивачкою. На даний час відповідач в квартирі не мешкає, комунальні послуги в квартирі не сплачує. Позивачка не має можливості оформити субсидію. Реєстрація відповідача в квартирі може перешкодити позивачці реалізації своїх прав власності в майбутньому. Просив позовні вимоги задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30 травня 2011 року, вказана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] Згідно з довідкою № 82 від 05 червня 2017 року [PERSON] зареєстрований в квартирі, належній позивачці. Відповідно до акту про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є обєктами їх права власності від 06 червня 2017 року № 3 в квартирі [ADDRESS] фіктично проживає одна особа [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що бувають вдома у [PERSON], позивачка з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах до травня 2016 року. Приблизно в травні 2016 року [PERSON] виїхав з квартири, забрав свої речі і з того часу в квартирі не проживає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за адресою: [INFO], не є власником вказаної квартири, проте зареєстрований. Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачкою прав власника цього житла. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved