Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, в позові посилалася на те, що 10.11.1996 року по 8 січня 2013 року проживала у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Остання є студенткою 1-го курсу факультету агротехнологій та екології денної форми навчання напрямку підготовки «Агрономія» в Полтавській державній аграрній академії та проживає в гуртожитку цієї академії, в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку позивачка не може надати в повній мірі у звязку з тим, що має незначні доходи. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоч маж таку можливість, оскільки має задовільний стан здоровя, є працездатним, інших утриманців не має, постійно займається вирощуванням свиней та продажем їх на ринок, налає послуги легкового та грузового таксі, має у власності легковий та грузовий автомобілі, надає послуги по розпилюванню деревини бензопилою. В звязку з тим, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснили, що крім доходів, перерахованих у позовній заяві, відповідач також отримує дохід від здавання в оренду земельного паю, тому має можливість сплачувати аліменти у вказаній сумі, яка є необхідною виходячи з витрат на утримання дочки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він не заперечує сплачувати кошти на утримання дочки, яка навчається, але вважає, що розмір витрат на її утримання позивачкою дуже завищений, крім того пояснив, що він не займається тією діяльністю, про яку стверджує позивачка. Єдиним його доходом є заробітна плата, яку він почав отримувати з травня 2016 року, тому що влаштувався на роботу трактористом до приватного підприємця, розмір якої залежить від обсягу виконаної роботи, тому він не може сплачувати аліменти в розмірі, вказаному позивачкою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що в звязку з навчанням потребує значних коштів на своє утримання, яких її мати самостійно надати не може. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1996 року по 21.01.2013 року, що підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 8 січня 2013 року (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю і знаходиться на її утриманні, в звязку з чим згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з відповідача на її утримання стягувались на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дочкою повноліття (а.с. 6). Після досягнення повноліття дочка продовжує навчання на факультеті агротехнологій та екології денної форми навчання напрямку підготовки «Агрономія» в Полтавській державній аграрній академії та проживає в гуртожитку цієї академії (а.с.4, 45), і потребує матеріальної допомоги, оскільки в звязку з навчанням не може себе забезпечувати самостійно. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, що ним не заперечується. Щодо розміру такої допомоги, то при його визначенні необхідно врахувати, що відповідач до травня 2016 року не мав постійної роботи та отримував нерегулярний дохід, що визнається сторонами. На даний час документально підтвердженими джерелами його доходу є заробітна плата, яка за травень 2016 року склала 1450 грн. (а.с.64), але розмір якої за поясненнями відповідача має збільшитись у літньо-осінній сезон, та доходи від здавання в оренду земельного паю (а.с.72). Доказів того, що відповідач у даний час займається тими видами діяльності, які зазначила у позовній заяві позивачка, та отримує від цього доходи у грошовій формі, під час судового розгляду справи не надано. Показання з цього приводу свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вони стосуються подій, які мали місце восени 2015 року, крім того, не містять інформації щодо розміру і форми доходу, отриманого відповідачем. Показання свідка [PERSON] про надання відповідачем послуг таксі також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона не бачила, хто був за рулем автомобіля CHEVROLET AVEO, державний номерний знак [NUMBER], відповідачем цей факт заперечується, а довіреність на право розпорядження та експлуатації цього транспортного засобу, крім відповідача, видана також і на іншу особу (а.с.74). Таким чином, розрахунок про розмір доходів відповідача, наданий позивачкою (а.с.23-29), ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам ч.4 ст.60 ЦПК України. Крім того, суд вважає, що частина витрат на утримання дочки, зазначених позивачкою (а.с.30-44), не носить регулярний характер (придбання одягу, взуття), а частина не повязана з забезпеченням життєво необхідних потреб. Отже, відповідно до ст.ст 182, 200 СК України, враховуючи матеріальний стан відповідача, те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 травня 2016 року для працездатних осіб установлений в розмірі 1450 грн., а також обовязок його забезпечення повнолітній дочці також і її матірю, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки, що навчається, в розмірі 725 грн. щомісячно на період навчання але не довше ніж до досягнення дочкою 23 років. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial