Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 листопада 2014 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, у звязку з різними поглядами на життя та сімейні цінності. Часті сварки негативно позначаються на психічному стані дітей, які є вимушеними свідками цих подій. З відповідачем вона перебуває в шлюбі другий раз, за таких обставин збереження шлюбу та примирення вважає неможливе. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утриманні сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. З відповідача за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2011 року вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. До судового розгляду справи від позивача надійшла заява від 10 квітня 2017 року, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 28). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно в шлюбі з позивачем перебуває вдруге. Сімейне життя у них не склалося, вважає, що збереження шлюбу та примирення неможливе, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Також не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання молодшого сина [PERSON]. В той же час категорично проти стягнення з нього аліментів на утримання позивача, оскільки вважає, що одночасне стягнення аліментів на утримання його двох дітей та позивача є надмірним фінансовим тягарем для нього. Зазначив, що працює в ТОВ «Оптимусплюс» та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 3\~200,00 грн. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2014 року виконавчим комітетом Улянівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської, актовий запис №4 (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 10, 11). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони хоча і продовжують проживати в одному домоволодінні, проте шлюб між ними фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає розірванню. Крім того, судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобовязання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а. с. 12). На підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2011 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06 листопада 2026 року, що підтверджується виконавчим листом (а. с. 13). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки, згідно з ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, то відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання [PERSON] після 06 листопада 2026 року в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. Після досягнення старшим сином повноліття, позивач може звернутися з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, позивач просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, а саме до 25 серпня 2017 року у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років має дружина, з якою проживає дитина. Як передбачено ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Олександрійської РДА та їй призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 850,00 грн. щомісяця (а. с. 30). Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати дитину, а також дружину до досягнення дитиною трирічного віку, та визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює в ТОВ «Оптимусплюс», отримує заробітну плату у розмірі 3\~200,00 грн., сплачує аліменти на користь позивача на утримання старшого сина [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та на утримання дружини в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, що в загальному розмірі не буде перевищувати 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача (1/4+1/6+1/12=1/2). Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 20 лютого 2017 року (а. с. 3), отже аліменти стягуватимуться з 20 лютого 2017 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 640,00 грн. (а. с. 2). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в мінімальному розмірі, передбаченому законом за розгляд спору майнового характеру, що складає 640,00 грн. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112, 180 184, 191 СК України та

Outcome: partial