Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 349200 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав, предметом якого виступали майнові права на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Договору від 05.12.2018 про поновлення дії Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 та внесення змін до нього, між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] , викладено в новій редакції пункт 3.2. Договору №34/09/2013(33), відповідно до якої «3.2. Покупець здійснює оплату повної вартості майнових прав на Квартиру протягом 10 днів з дня укладення даного договору. Операція здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця». В зв`язку із відсутністю грошових коштів для виконання грошового зобов`язання в сумі 349200 грн. по Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] , останній звернувся з проханням до своєї матері [PERSON] про сплату нею вказаної грошової суми по вищезгаданому Договору в інтересах [PERSON] . Так, в період від 05 грудня 2018 року по 13 грудня 2018 року, відповідно до наступних Платіжних доручень, проведених і прийнятих до виконання ПАТ «КБ «Глобус», [PERSON] було проведено сплату грошових коштів для виконання грошового зобов`язання в сумі 349200 грн. по Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] : 1.Платіжне доручення №4281 від 05 грудня 2018 року - на 149000 грн.; 2. Платіжне доручення №2372 від 11 грудня 2018 року - на 149000 грн.; 3. Платіжне доручення №1302 від 13 грудня 2018 року-на 51200 грн. Вказані грошові кошти 13.12.2018 були зараховані на р/р ПП «Гарантія-Сервіс» та прийняті Кредитором в якості оплати за виконання грошового зобов`язання в сумі 349200 грн. по Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] , та 13.12.2018 між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] було складено Акт №98 щодо передачі квартири [ADDRESS] , згідно з Договором №34/09-2013(33) купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013. Станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою, сплачені [PERSON] в інтересах [PERSON] грошові кошти в сумі 349200 грн. від [PERSON] не повернуті, незважаючи на неодноразові звернення позивача. З урахуванням наведеного, оскільки відповідач за відсутності правової підстави отримав грошові кошти в сумі 349200 грн., шляхом перерахування їх позивачем в рахунок виконання грошового зобов`язання відповідача перед третьою особою ПП «Гарантія-Сервіс», однак вказані кошти не повернув, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 349200 грн. Ухвалою від 28.04.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.05.2020. В судовому засіданні 28.05.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 08.07.2020. В подальшому у зв`язку з карантином судове засідання було відкладено на 13.08.2020, у якому оголошено перерву до 21.10.2020. Представник позивача в судовому засіданні позові вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що у нього не було фінансової можливості виконати умови договору купівлі-продажу майнових прав, предметом якого виступали майнові права на квартиру [ADDRESS] , а тому звернувся по допомогу до матері позивача у справі. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру дійсно вносились позивачем, відповідач особисто возив [PERSON] в банк для внесення коштів в рахунок виконання його зобов`язання перед ПП «Гарантія-Сервіс», однак грошові кошти їй не належали. Вважає, що в такий спосіб відповідач уникає поділу квартири, набутої з нею під час шлюбу, яка була предметом розгляду у цивільній праві №463/6434/17, за результатами вирішення якої рішенням суду від 27.01.2020, яке законної сили на даний час не набрало, за кожним з них визнано право спільної часткової власності на Ѕ частку квартири. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до Договору від 05.12.2018 про поновлення дії Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 та внесення змін до нього, між ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] , викладено в новій редакції пункт 3.2. Договору №34/09/2013(33), відповідно до якої «3.2. Покупець здійснює оплату повної вартості майнових прав на Квартиру протягом 10 днів з дня укладення даного договору. Операція здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця». Як вбачається з платіжних доручень №4281 від 05 грудня 2018 року; №2372 від 11 грудня 2018 року; №1302 від 13 грудня 2018 року позивачем [PERSON] внесено в інтересах [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 та договором про поновлення дії договору №34/09-2013(33) від 05.12.2018 на рахунок ПП «Гарантія-Сервіс» грошові кошти на загальну суму 349200 грн. У зв`язку з виконанням зобов`язань згідно з договором №34/09-2013(33) купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 ПП «Гарантія-Сервіс» та [PERSON] 13.12.2018 підписано акт №98 передачі квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з ч.2, 4 ст.206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні відповідачем визнано, що позивачем внесено в його інтересах на рахунок ПП «Гарантія-Сервіс» грошові кошти в сумі 349200 грн., а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення вказаних коштів, підлягають до задоволення. При цьому, незважаючи на пояснення третьої особи [PERSON] щодо уникнення відповідачем поділу квартири, набутої з нею під час шлюбу, суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує її права, свободи чи інтереси, оскільки предметом спору є саме грошові кошти, а не квартира [ADDRESS] , вимоги щодо визнання права власності на яку [PERSON] не пред`являються. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 3492 грн. судового збору.

Outcome: approved