Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками сина [PERSON] , 2011 року народження, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Незважаючи на обов`язок відповідача відповідно до вимог ст.180 СК України на рівні з позивачем зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, він жодної участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Утримання сина вимагає значних коштів приблизно у сумі 10000 грн. щомісячно, що включає витрати, пов`язані з харчуванням, розвитком, лікуванням та фізичним доглядом дитини. Так, на харчування сина, враховуючи його вік та фізичний стан необхідно приблизно 4000 грн., що включає в себе, як щоденне харчування необхідне для нормального розвитку організму дитини, так і профілактичне дієтичне харчування, яке було в усній формі рекомендоване йому лікарями, необхідне для нормального розвитку. Кожного місяця на лікування сина витрачається приблизно 4000 грн., що включає в себе витрати на придбання лікарських засобів необхідних для лікування сезонних вірусних та простудних захворювань, які пов`язані зі зміною погодних умов та сезонних змін температурних режимів. Крім цього, просить взяти до уваги ту обставину, що син хворіє хронічним аденотонзилітом, секреторним отитом, алергічним ринітом, що підтверджується консультаціями лікарів, викладеними у письмовій формі та тягне за собою додаткові витрати. Для нормального розумового та духовного розвитку дитини, позивач систематично придбаває необхідний дитячий інвентар, середньомісячні витрати на який становлять 1000 грн. Визначити розмір витрат пов`язаних з купівлею одягу неможливо, але приблизно, в залежності від пори року та конкретних погодних умов такі становлять від 1000 грн. до 2000 грн. щомісячно. Враховуючи наведене, оскільки син сторін постійно перебуває на утриманні позивача, його стан здоров`я є незадовільним, так як син хворіє хронічними захворюванням, які потребують систематичного лікування, а відповідач займає посаду офіцера відділу прикордонного контролю штабу Донецького прикордонного загону, отримує стабільних дохід, інших дітей на його утриманні немає, тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 09.01.2020 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 05.02.2020. 31.01.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач свого обов`язку щодо утримання сина не заперечив. Разом з тим просив визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. щомісячно, оскільки з урахуванням рівності обов`язку щодо утримання дитини, 9000 грн. щомісячно є достатнім для покриття необхідних витрат на утримання дитини. Зазначив, що після розірвання шлюбу він систематично навідувався до сина, брав його на прогулянки, та до свого місця проживання, проводив з ним час, і зараз при можливості проводить спільний час із сином, проводить із ним свій відпочинок та бере із собою у подорожі. Крім цього, відповідач за домовленістю з позивачем перераховує на утримання сина 4000 грн. на місяць, а також несе витрати на необхідні медичні процедури пов`язані із загостренням алергії та отиту у сина, зокрема у березні 2019 року відповідач відвідував з сином лікаря та був присутній при його огляді, діагностиці та проведенні процедур, оплатив кошти за ліки та процедури в сумі 1000 грн., тому посилання позивача на те, що відповідач жодної участі у вихованні та утриманні сина не бере не відповідають дійсності. Просить врахувати, що на даний час він одружився та очікує на народження дитини, у зв`язку з чим його дружина на даний час є непрацездатною та знаходиться на його утриманні. Заробітна плата є єдиним джерелом його доходу. Крім цього, просить також врахувати і матеріальне становище позивача, яка згідно з декларацією є достатньо забезпеченою людиною, на праві власності їй належать квартири та земельні ділянки, її дохід складається із заробітної плати, розмір якої становить 199310 грн., а також нарахованих на розміщені у банківських установах кошти, готівкових коштів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який у 2020 році складає 2218 грн. Жодного доказу на підтвердження розміру витрат, які позивач ніби-то несе на утримання сина, позивачем не надано. Також при ухваленні рішення просить суд врахувати, що відповідач є учасником бойових дій та згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. 04.02.2020 від представника позивача до суду надійшла також відповідь на відзив, у якій останній того факту, що відповідач періодично перераховував кошти на утримання сина не заперечив, разом з тим зазначив, що такі виплати носили не систематичний характер. Посилаючись на створення відповідачем сім`ї та очікування на народження дитини, відповідачем не враховано, що позивач у 2016 році також вийшла заміж та народила дитину, однак ні одне, ні інше не впливає на обов`язок сторін утримувати спільного сина. Оскільки згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, позивач заявила вимогу та наполягає на стягненні аліментів саме у частці від доходу відповідача, тому вимога останнього про визначення аліментів у твердій грошовій сумі є безпідставною. Щодо посилань відповідача на відсутність доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач несе на утримання сина, то лише на заняття логопеда та консультації психолога, позивачем витрачено 6125 грн., що підтверджується товарним чеком від 03.02.2020. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 30% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Ухвалою судового засідання від 05.02.2020 судове засідання відкладено на 11.03.2020. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Сторонами визнано, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є працездатною людиною, має можливість працювати та забезпечувати утримання дитини, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, враховуючи потреби дитини, беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання спільного сина [PERSON] слід стягувати аліменти у розмірі 30% заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 06.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в той же час не позбавить відповідача засобів до існування та не перевищує, встановленого ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» максимально допустимого розміру відрахувань із заробітної плати. При цьому, необґрунтованими є заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів у частці із всіх видів його заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн., оскільки згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а позивач заявила вимогу та наполягає на стягненні аліментів саме у частці від доходу відповідача. Крім цього, суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він одружився та вони з дружиною очікують на народження спільної дитини, у зв`язку з чим його дружина є непрацездатною та знаходиться на повному його утриманні, що підтверджується відповіддю КП «Хмельницький перинатальний центр» Хмельницької міської ради від 28.01.2020 №39/01-08 на адвокатський запит, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо його звільнення від сплати судового збору як учасника бойових дій згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки як вбачається зі змісту вказаної норми учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, в той час як предметом спору у цій справі є захист прав не відповідача, а його сина. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved