Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу її та [PERSON] , померлого [INFO] , у період з 2001 року по [INFO] ; визнати спільною сумісною власністю її та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної двохкімнатної квартири житловою площею 27,2 кв. м., загальною площею 42,0 кв. м., в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 25.02.2001 вона та [PERSON] проживали однією сім`єю без шлюбу. Між ними склалися шлюбні стосунки, які ґрунтувалися на засадах взаємних почуттів. Вони проживали разом по [ADDRESS] с.Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області, піклувалися про стан здоров`я один одного, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Також, вони мали спільний бюджет, спільно витрачали кошти та купували майно в інтересах сім`ї. За спільні кошти 18.01.2011 вони придбали квартиру [ADDRESS] .\~Право власності\~на квартиру\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~за їх\~спільною згодою.\~ [PERSON] \~помер [INFO] .\~Після його\~смерті із\~заявами про\~прийняття спадщини\~до нотаріальної\~контори звернулися\~дві його\~доньки [PERSON] \~та [PERSON] \~Таким чином,\~для оформлення\~свого права\~на частку\~в спільній\~сумісній власності\~подружжя їй\~необхідно встановити\~факт проживання\~однією сім`єю\~без шлюбу\~її та\~ [PERSON] . Викладені обставини змусили її звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник відповідачів подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки особи, які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем, відносяться до четвертої черги спадкоємців. За наявності двох спадкоємців першої черги та за відсутності заповіту в позивачки взагалі відсутні правові підстави для отримання спадкового майна. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, розповіла про обставини знайомства з [PERSON] восени 2001 року, про їх спільне проживання, а також пошук і придбання ними в 2011 році спірної квартири. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи факт спільного проживання позивачки з померлим [PERSON] , вказав, що останній був зареєстрований по [ADDRESS] . Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення свідків, встановив наступне. Свідоцтво про розірвання шлюбу свідчить про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.02.2001 (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Спадкова справа після його смерті зареєстрована 19.10.2018 Знам`янською міською державною нотаріальною конторою за номером у Спадковому реєстрі 63173702, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.11.2018 (а.с.6 зворот). У довідці від 06.11.2018 №1300 вказано, що [PERSON] з 2001 року до дня своєї смерті [INFO] проживав по [ADDRESS] . Разом з ним була зареєстрована та проживала з 1976 року лише цивільна дружина [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за вказаною адресою по теперішній час. Зареєстрований [PERSON] був по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] . Трепівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області не посвідчувався (а.с.8). На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.01.2011 приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульською Л.М. за №37, за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована квартира [ADDRESS] , про що свідчать витяг з Державного реєстру правочинів від 18.01.2011, витяг про державну реєстрацію прав від 18.01.2011, реєстраційне посвідчення від 18.01.2011 (а.с.12, 13, 14). У звіті про оцінку житлового приміщення: квартири [ADDRESS] вказано, що ринкова вартість даної квартири станом на 30.11.2018 становить 227000 грн. (а.с.15). Свідок [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , суду пояснила, що проживає за даною адресою дуже давно та працює листоношею. В 2001 році по сусідству в будинок [ADDRESS] , в якому проживала і проживає до теперішнього часу [PERSON] поселився [PERSON] Відтоді він постійно проживав разом з [PERSON] як чоловік та дружина, вони мали спільний бюджет і разом доглядали за домашньою худобою та птицею, обробляли город. [PERSON] і [PERSON] у полі сіяли сорго, з якого [PERSON] робив віники, а [PERSON] їх продавала. Зі слів [PERSON] вона дізналася, що в 2011 році вони з [PERSON] придбали квартиру в м.Знам`янка Кіровоградської області для того, щоб в подальшому, коли вже не зможуть за станом здоров`я доглядати за господарством, переїхати туди проживати. Вона, як листоноша, приносить пенсію [PERSON] , а померлий [PERSON] свою пенсію отримував по банківській картці. Свідок [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , суду пояснив, що з 2012 року проживає за даною адресою. По сусідству в будинку №5 проживали [PERSON] і до своєї смерті [PERSON] Він доволі часто спілкувався з ними обома, допомагав по сусідськи, неодноразово ними запрошувався до столу. Від [PERSON] він дізнався, що в них у м.Знам`янка є квартира, яку вони придбали разом. [PERSON] неодноразово вмовляв [PERSON] переїхати в квартиру, але вона відмовлялася, оскільки не хотіла залишати їх спільне господарство, та обіцяла, що вони переїдуть тоді, коли вже не зможуть поратися по господарству. [PERSON] та [PERSON] були пов`язані\~спільним побутом,\~разом вели\~господарство,\~мали домашню\~худобу,\~город.У полі вони сіяли сорго, з якого [PERSON] робив віники, а [PERSON] виносила їх на продаж. Крім того, [PERSON] власноруч виготовляв держаки для сокир, які [PERSON] також продавала. Проживали вони постійно разом до смерті [PERSON] , між ними були відносини, що притаманні подружжю. Похоронами [PERSON] займалася [PERSON] , якій допомагали сусіди. [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , надала суду пояснення, аналогічні тим, які надав [PERSON] Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з\~ч.4\~ст.3\~ЦПК України,провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 звернув увагу судів на те, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі СК України) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Відповідно до ч.2 та ч.3 статті 13 КпШС України (в редакції, що діяла станом на 2001 рік), права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Тож, виходячи з того, що норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у встановленні факту проживання однією сім`єю без шлюбу її та [PERSON] , померлого [INFO] , у період з 2001 року по 31.12.2003. Водночас, зміст частини 2 статті 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99). Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Тож, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім`єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Згідно з частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частина 4 статті 368 ЦК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи представника відповідачів про те, що [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , тому не міг проживати разом з [PERSON] однією сім`єю, не ґрунтуються на законі. Так, згідно з ч.2 та ч.6 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ні відповідачі, ні їх представник будь-яких належних та допустимих доказів суду не надали. Дослідивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, доведеним, що в період з 01.01.2004 по 24.09.2018 [PERSON] \~та [PERSON] \~спільно проживали,\~вели спільне\~господарство,\~були пов`язані\~виконанням взаємних\~прав і\~обов`язків та\~спільним побутом,\~тобто між\~ними склалися\~усталені відносини,\~що притаманні\~подружжю, при\~цьому в\~будь-якому\~іншому шлюбі\~вони не\~перебували.\~ Відповідно,\~суд вважає\~за необхідне\~встановити фактпроживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] у період з 01.01.2004 по 24.09.2018. Встановивши що\~у вказаний\~позивачкою період,\~а саме\~18.01.2011\~була придбана\~спірна квартира,\~яка зареєстрована\~за [PERSON] ,\~суд вважає\~за необхідне\~визнати спірну\~квартиру спільною\~сумісною власністю\~подружжя та\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/2\~частку цієї\~квартири,\~оскільки позивачка\~та [PERSON] з 01.01.2004 по 24.09.2018 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в будь-якому іншому шлюбі не перебували. Враховуючи вимоги\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1136 грн. 00 коп., а тому з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір по 568 грн. з кожної. На підставі викладеного, ст.58 Конституції України, ст.13 КпШС України, ст.ст.3, 60, 70, 74 СК України, ст.ст.5, 15, 16, 368 ЦК України,

Outcome: partial