Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 27 вересня 1980р. позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . 11 квітня 2006р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За час шлюбу колишнім подружжям набуто у спільну сумісну власність домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», підвалу літ.«Пд», тамбура літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», гаража літ.«Д», вбиральні літ.«Є», криниці під № 1, фундаменту під гараж літ.«Е» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок оформлений на праві власності за відповідачем як титульним власником на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 лютого 1991 року державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори, і 21 листопада 2006 року виконавчим комітетом Новобросківецької сільської ради видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що [PERSON] є власником вказаного домоволодіння. Вказане домоволодіння було нажите сторонами під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, відповідні положення якого підлягають застосуванню при вирішенні даної справи, тобто [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на вказане домоволодіння. Враховуючи вищевикладене позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 ганку літ.«а», 1/2 підвалу літ.«Пд», 1/2 тамбура літ.«а1», 1/2 сарая літ.«Б», 1/2 сарая літ.«В», 1/2 сарая літ.«Г», 1/2 гаража літ.«Д», 1/2 вбиральні літ.«Є», 1/2 криниці під № 1, 1/2 фундаменту під гараж літ.«Е» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іншу 1/2 частку цього домоволодіння залишити у власності [PERSON] . Позивач в судове засідання не з?явилася, її представник надав суду клопотання у якому просить судове засідання провести без участі позивача та без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, просить постановити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Судом встановлено, що 27 вересня 1980 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Новобросківецькою сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 27 вересня 1980 року зроблено запис за № 16. 11 квітня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 101. За час шлюбу колишнім подружжям набуто у спільну сумісну власність домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», підвалу літ.«Пд», тамбура літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», гаража літ.«Д», вбиральні літ.«Є», криниці під № 1, фундаменту під гараж літ.«Е» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок оформлений на праві власності за відповідачем як титульним власником на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 лютого 1991 року державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори, і 21 листопада 2006 року виконавчим комітетом Новобросківецької сільської ради видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що [PERSON] є власником вказаного домоволодіння. Загальна вартість домоволодіння складає 277 456 грн.. Відповідач добровільно не бажає провести розподіл вказаного майна. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372\~ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов?язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбане сторонами під час шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved