Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.17, укладеного між нею та [PERSON], вона придбала квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим вона є власником зазначеної квартири. Відповідач є дочкою колишнього власника квартири - [PERSON] Відповідач у зазначеній квартирі не проживає з 2015 року, не користується квартирою, у квартирі відсутні її особисті речі, витрати на утримання квартири не несе, що підтверджується актом від 01.03.18. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач у письмовій заяві, наданій суду, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.17, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивачка є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 3-4). Відповідно до п. 10 зазначеного договору купівлі-продажу у квартирі зареєстрована неповнолітня [PERSON], [INFO], інші малолітні та неповнолітні діти не мають право користування відчужуваною за цим договором квартирою, що підтверджується довідкою Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №106-9840 від 12.12.17. Оскільки цей договір укладається з дозволу Комісії з питань захисту прав дитини, викладеної в Розпорядженні Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №861 від 01.12.17, згідно якого за [PERSON], [INFO], зберігається право реєстрації та право користування квартирою до досягнення нею повнолітнього віку, а саме - до 13.01.18 включно, внаслідок продажу квартири не буде порушено її прав та законних інтересів. Згідно з актом, складеним комісією у складі інженера [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON], сантехніка [PERSON], власників квартир № 75 - [PERSON] та № 76 - [PERSON], затвердженого директором ТОВ «ВЕП «ВД-Побут» [PERSON] від 01.03.18, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2015 року, особисті речі останньої у квартирі відсутні (а.с. 32). Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У порушення вимог договору купівлі-продажу від 28.12.17, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідач, після досягнення повноліття, добровільно не знялася з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у зазначеній квартирі не проживає з 2015 року, квартирою не цікавиться, у квартирі відсутні її особисті речі, витрати на утримання квартири не несе, про що свідчить акт від 01.03.18 (а.с. 32). Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та ураховуючи те, що позивач є власником спірної квартири, відповідач вимог п. 10 договору купівлі-продажу не виконала, у квартирі не проживає з 2015 року, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved