Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 15.10.2011 року. Шлюб був зареєстрований у виконкомі Перехрестівської сільської ради Виноградівського району, Закарпатської області про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 4. В шлюбі дітей не народили. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, та погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, шлюб носить формальний характер.\~ На протязі трьох років спільно не проживають спільного господарства не ведуть. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач у судове\~ засідання не з`явилася, проте до суду подала заяву про розгляд справи без її участі Позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання без поважних причин\~\~ не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,\~ суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~ В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 15.10.2011 року. Шлюб був зареєстрований у виконкомі Перехрестівської сільської ради Виноградівського району, Закарпатської області про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 4 (а.с.4). В шлюбі дітей не народили. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, шлюб носить формальний характер, разом не проживають. Спору про майно, що є спільною власністю сторін на даний час немає. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~ примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим даний\~ позов підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що в судовому засіданні відповідачка заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідачкою прізвища після розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 768,40 грн. судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved