Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Посилалася на те, що 01.09.2012 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Вони з відповідачем разом не проживають, оскільки розлучилися. [PERSON] добровільно їй матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. Вона не може працювати, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має. Просила стягувати з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 01.09.2014 року, до досягнення дитиною [PERSON],[INFO] трьох років. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її присутності, позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити. Крім цього, додатково повідомила, що відповідач на даний час сплачує аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. В судове засідання відповідач не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги повністю визнав та не заперечив проти їх задоволення. Крім цього, в заяві зазначив, що наданий час він працює водієм на приватному підпримстві «Агробізнес-Мінерал», а також сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані позивачкою письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позов [PERSON] є обгрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.09.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.09.2014 року розірвано. Від спільного проживання строни мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою [PERSON]. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, у зв'язку з чим знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області, де отримує соціальні виплати. Відповідач, який працює на посаді водія приватного підприємства «Агробізнес-Мінерал», згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.03.2014 року на користь позивачки сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.02.2014 року і до повноліття дитини. Згідно частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частин 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є працездатним, працює водієм приватного підприємства «Агробізнес-Мінерал» та в 2013-2014 роках отримав дохід в розмірі 1300-1400 гривень (щомісячно), сплачує аліменти на утримання дитини, є молодим, фізично здоровим чоловіком, тобто може надавати позивачці матеріальну допомогу. Враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом докази, із урахуванням матеріального стану відповідача та факту сплати ним на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частки його заробітку. Суд вважає, що саме такий розмір стягуваних з відповідача аліментів є розумним і достатнім для задоволення потреб позивачки на її утримання та об'єктивно відповідає реальним можливостям відповідача сплачувати такий розмір аліментів щомісячно, не порушуючи прав останнього. Оскільки рішення про стягнення аліментів ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 77-80, 84 СК України та

Outcome: partial