Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Мотивує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2002 року. В даній квартирі зареєстрований її син. Останній не проживає в квартирі з 2014 р., тобто понад один рік без поважних причин. Вона, позивачка, вимушена сплачувати за комунальні послуги і за відповідача як за додаткового члена сім'ї, не може належним чином розпорядитись своєю власністю, оформити субсидію. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою». Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57 цс 11. Наведене свідчить, що задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням можливий лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім'ї наймача, члена ЖБК або члена сім'ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на то причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання понад встановлений законодавством термін. Згідно ст. 405 ЦК України член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад один рік . В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровою Л.А., є позивачка [PERSON] В квартирі за її згодою був зареєстрований її син [PERSON] Останній не проживає в квартирі з 2014 р. Вона вимушена сплачувати за комунальні послуги і за відповідача як за додаткового члена сім'ї , не може належним чином розпорядитись своєю власністю, оформити субсидію. Згідно акту-розпорядження № 657 від 08.06.2016 року, складеного за участю представника КП « Житлогосп» Большої В.М., паспортиста [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 2014 року відповідач [PERSON], його речей в квартирі немає. Наявність факту реєстрації відповідачки в даному будинку перешкоджає позивачці належним чином розпорядитись своєю власністю. Тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved