Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем [PERSON] з 12.05.1994 року вона проживала у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними було побудовано житловий будинок в с. Бердянка Зачепилівського району Харківської області. Свідоцтво про право власності на вказаний будинок було видано на ім»я відповідача 10.04.1996 року. Позивач зазначає, що рішенням Бердянської сільської ради № 10 від 22.02.1996 року для обслуговування побудованого житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства їхній сім»ї була надана у приватну власність земельна ділянка площею 0,77 га. Державний акт на право приватної власності на землю за спільною згодою було видано на ім»я відповідача. [PERSON] стверджує, що з 13.01.1998 року і по даний час вона являється власницею ? частин вищевказаного житлового будинку разом з господарськими будівлями та вважає, що земельна ділянка розміром 0,77 га., що надавалась Бердянською сільською радою для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, є об»єктом права спільної сумісної власності. Позивач просить суд визнати земельну ділянку розміром 0,77 га. розташовану в [ADDRESS] спільним майном подружжя - [PERSON] та [PERSON]. Визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,77 га. в [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вказала, що почала проживати з [PERSON] з 1992 року. В 1993 році [PERSON] отримав дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Бердянка, який було побудовано до 1996 року. В 1996 році після отримання [PERSON] свідоцтва про права приватної власності на житловий будинок за нею було визнано право власності на ? частину вказаного будинку. Крім того, згідно договору дарування від 13.01.1998 року їй також було подаровано ? частину даного житлового будинку. Враховуючи, що в 1996 році вона стала власником ? частини житлового будинку, вона звернулася до Бердянської сільської ради щодо виділення їй земельної ділянки. Рішенням № 37 від 29.05.1996 року було припинено право [PERSON] на користування земельною ділянкою площею 0,25 га. і дану земельну ділянку надано їй у приватну власність і у довгострокове користування. Про те, що земельна ділянка для обслуговування будинку приватизована особисто [PERSON] і ним отримано Державний акт їй стало відомо приблизно у 2000 році, коли вона прийшла платити податок за землю, а в Бердянській сільській раді відмовились його отримувати, пояснивши, що дана земельна ділянка належить [PERSON] [PERSON] пояснила, що вони разом з відповідачем мешкали до 2006 року і в період з 2000 року по 2006 рік вона виготовила копію Державного акту. В судовому засіданні відповідач заперечив проти позову [PERSON] та пояснив, що проживав разом з позивачем з 1992 року. В 1993 році він отримав дозвіл та земельну ділянку на будівництво житлового будинку в с. Бердянка. Разом з позивачем та її синами вони розпочали будівництво житлового будинку, яке в 1996 році було завершено та отримано свідоцтво про право власності на даний будинок. Так як у позивача був житловий будинок в сел. Високий Харківського району Харківської області вони вирішили, що земельну ділянку в с. Бердянка він приватизує на себе, а [PERSON] приватизує земельну ділянку в сел.. Високий. Ним було зібрано необхідні документи, на підставі яких було виготовлено Державний акт, який він отримав 11.11.1996 року. Вказав, що весь цей час [PERSON] знала, що земельна ділянка для обслуговування спільного будинку приватизована особисто ним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказала, що сторони в судовому засіданні детально пояснили про час приватизації земельної ділянки, позивач після розірвання шлюбу мешкала в сел.. Високий, однак кожне літо приїздила в с. Бердянка, де в неї знаходиться пасіка. [PERSON] починаючи з 2000 року знала про те, що земельна ділянка приватизована лише [PERSON], мала змогу неодноразово звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, однак не скористалася даною можливістю, з моменту коли [PERSON] довідалась про її порушене право минуло більше 13 років, тому представник відповідача заявила клопотання про застосування позовної давності, з врахуванням спливу якої, на її думку, слід відмовити в задоволенні позову. Відповідач підтримав клопотання свого представника. Позивач заперечила проти застосування позовної давності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи : - копію паспорта та ідентифікаційного номера позивача, - копію свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок в с. Бердянка Зачепилівського району Харківської області на ім»я [PERSON] від 10.04.1996 року, - копію технічного паспорту на ? частини житлового будинку в [ADDRESS] на ім»я [PERSON] виданого 10.08.2010 року Красноградським БТІ, - копію договору дарування від 13.01.1998 року, згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] ? частину житлового будинку в с. Бердянка Зачепилівського району Харківської області, - копію Державного акту на право приватної власності на землю на ім»я [PERSON], згідно якого останній є власником земельної ділянки площею 0,77 га. в с. Бердянка Зачепилівського району Харківської області для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, - копію трьох квитанцій про сплату [PERSON] податку за землю, - лист-відповідь Бердянської сільської ради від 27.05.2013 року про відмову [PERSON] в передачі їй у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, - копію рішення Бердянської сільської ради від 29.05.1996 року про надання [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства,

Outcome: dismissed