Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач з моменту припинення фактичних шлюбних відносин у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідач працює в Українському центрі з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт», а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково та зазначив, що відповідач не згоден з розміром аліментів, зазначених позивачем в позові, оскільки його робота має мінливий характер та приносить нерегулярний дохід, а тому він згоден на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. Також представник зазначив, що відповідач проживає в м.Києві, є інвалідом з дитинства (глухота), періодично пересилає гроші на утримання дитини. Не знаючи, що [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, [PERSON] не зберігав докази надіслання коштів, на даний момент у нього збереглась лише 1 квитанція про переказ коштів на картку в розмірі 1500 грн., що спростовує посилання позивача на відсутність матеріальної допомоги відповідача на утримання дитини. Крім того, інвалідність з дитинства по слуху вимагає додаткових зусиль з боку відповідача для налагодження нормального життя, підтримки свого фізичного стану, що обумовлює додаткові витрати на харчування. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач і відповідач мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Догляд за дитиною здійснює позивач, а відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі на його утримання не надає. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України,\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Посилання відповідача на те, що він може сплачувати лише 2000 грн. на утримання сина не знайшли свого підтвердження належними доказами відповідно до вимог ст.ст.77,81 ЦПК України. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, отримує дохід, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Що стосується доводів відповідача та його представника про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, то їх суд не приймає до уваги, оскільки позивач просить стягувати аліменти саме в частині від заробітку. Як визначено нормами ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, підстав для визначення аліментів в твердій грошовій сумі за заявою платника - немає. Оцінивши надані докази в сукупності,

Outcome: approved