Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання за нею права власності на 53/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу б/н від 04 листопада 1986 року, посвідченого Кролевецькою держнотконторою за р.№1887 Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 13.12.2011р. КП «Кролевецьке РБТІ», житловий будинок в [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності в частці 53/100 їй, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу б/н від 04.11.1986 року, посвідченого Кролевецькою держнотконторою за р.№1887, та в частці 47/100 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н від 20.09.1996 року, посвідченого Кролевецькою держнотконторою за р.№2-2138. Однак при укладенні договору купівлі-продажу від 04.11.1986 року, посвідченого 04.11.1986 року державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори Кобиляковою В.С. за р.№1887, нотаріусом допущена технічна помилка і в договорі помилково зазначено, що [PERSON] продав, а вона купила не 53/100 частин, а 57/100 частин жилого будинку з належними надвірними будівлями, загальною площею 52,6 кв.м в [ADDRESS] на земельній ділянці 600,0 кв.м. Також у вказаному договорі помилково зазначено, що саме 57/100, а не 53/100 частин жилого будинку з належними надвірними будівлями належить продавцю [PERSON] на підставі договору-продажу, посвідченого Кролевецькою нотконторою 28.09.1973 року по реєстру №1827, зареєстрованого в Конотопському МБТІ 19.11.1973 року під №2776. 57/100 частин жилого будинку зареєстровано в Конотопському МБТІ за нею, [PERSON], записано в реєстрову книгу за р.№2776 10.11.1986 р., про що свідчить запис на останній сторінці договору купівлі - продажу від 04.11.1986 року. В Технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] на її ім'я також записано 57/100 частин даного будинку. Рішенням 14 сесії 24 скликання Кролевецької міської ради від 27.11.2003 року вулиця Енгельса перейменована на вулицю Салія П.Ф. [INFO] [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем майна, яке складається з 47/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] є його син [PERSON]. На даний час виникло питання продажу зазначеного будинку. Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993р. №3425-ХІІ посвідчення правочинів (договорів) відноситься до нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами. Статтею ст.47 вказаного Закону встановлені вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії, при цьому, відповідно до ч.1 ст.55 ЗУ «Про нотаріат», угода про відчуження майна посвідчується за умови подання документів, що підтверджують право власності, яке відчужується. Отже, без визначення часток будинку, які належать кожному власнику, оформити документи купівлі-продажу немає можливості, оскільки для оформлення даного договору необхідно подати витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно та її правовстановлюючий документ - договір купівлі - продажу б/н від 04.11.1986 року, посвідчений Кролевецькою держнотконторою за р.№1887, у якому неправильно зазначений розмір частки житлового будинку, що вона купила. На її запит щодо проведення перевірки записів даних інвентарної книги домоволодіння по [ADDRESS] та пояснення причин розбіжності таких даних в договорі купівлі-продажу б/н від 04.11.1986 року, посвідченому Кролевецькою держнотконторою зар.№1887, Технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] та витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Кролевецьке РБТІ» надало відповідь, що невідповідність часток, що зареєстровані в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно з тими, що зазначені в її правовстановлюючому документі виникла через технічну помилку нотаріальної контори при посвідченні договору купівлі-продажу. Кролевецька держнотконтора на її запит повідомила про неможливість внесення виправлення до вказаного договору купівлі - продажу, оскільки нотаріальні документи за 1986 рік передані на зберігання до Сумського обласного держнотархіву та нотконтора не володіє інформацією з даного питання. Для з'ясування обставин, в якому з правовстановлюючих документів була допущена первісна помилка, вона звернулась до Сумського обласного державного нотаріального архіву з проханням видати копію договору-продажу, посвідченого Кролевецькою нотконторою 28.09.1973 року по реєстру №1827. зареєстрованого в Конотопському МБТІ 19.11.1973 року під №2776, згідно якого 57/100 частин жилого будинку з належними надвірними будівлями належить продавцю [PERSON], а також (за наявності) копію додаткового договору, яким уточнювалась частка житлового будинку, належного [PERSON] Сумський облдержнотархів їй відповів, що відповідно до ч.5 ст.8 ЗУ «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Звернувшись до Кролевецької держнотконтори з приводу надання роз'яснень щодо можливості встановлення дійсних часток житлового будинку, остання своєю відповіддю від 26.05.2015р. рекомендувала їй звернутись до суду для вирішення даного питання. Вона звернулась до Сумського облдержархіву з питанням надання їй другого примірника договору купівлі - продажу від 04.11.1986 року, в якому можливо зазначені правильні частки будинку, належні їй (53/100) та [PERSON] (47/100) та надіслала свій примірник зазначеного договору, однак отримала відповідь, що в нотаріальному архіві знаходиться другий примірник договору, який є ідентичним з її примірником. Таким чином, вирішити це питання позасудовим шляхом неможливо, тому, посилаючись на ст.392 ЦК України вона просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа - Кролевецька районна державна нотаріальна контора Сумської області в суд свого представника не направила, надала суду пояснення по суті позову, про те, що відповідно до підпункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-ХІІ посвідчення правочинів (договорів, заповітів, довіреностей тощо) відноситься до нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами. Згідно статті 47 вказаного Закону встановлені вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії, при цьому, відповідно до частини 1 статті 55 вказаного Закону угода про відчуження. У зв'язку з тим, що нотаріальні документи за 1986 рік передані на зберігання до Сумського обласного державного нотаріального архіву нотаріальна контора не володіє інформацією з даного питання. При розгляді справи покладаються на розсуд суду (а.с.37). Третя особа - Комунальне підприємство «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації» надіслала суду клопотання про розгляд справи буз участі представника підприємства, покладаються на розсуд суду. У письмовому поясненні, наданому суду, КП «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації повідомляє, що невідповідність часток, що зареєстровані в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно з тими, що зазначені у правовстановлюючому документі [PERSON] виникла через технічну помилку нотаріальної контори при посвідченні договору купівлі-продажу від 04.11.1986 року, посвідченого Кролевецькою державною нотаріальною конторою р/№1887. При реєстрації вищезазначеного договору Конотопським МБТІ частина 57/100 автоматично, без належної перевірки була занесена у штамп реєстрації на договорі купівлі-продажу та у технічний паспорт від 15.06.1986 року (а.с.31). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу від 04.11.1986 року, посвідченого 04.11.1986 року державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори Кобиляковою В.С. за р.№1887 (а.с.7-8), [PERSON] продав, а [PERSON] купила 57/100 частин жилого будинку з належними надвірними будівлями, загальною площею 52,6 кв.м в [ADDRESS] на земельній ділянці 600,0 кв.м. 57/100 частин жилого будинку з належними надвірними будівлями належить продавцю [PERSON] на підставі договору-продажу, посвідченого Кролевецькою нотконторою 28.09.1973 року по реєстру №1827, зареєстрованого в Конотопському МБТІ 19.11.1973 року під №2776. Запис на останній сторінці даного договору свідчить про те, що 57/100 частин жилого будинку зареєстровано в Конотопському МБТІ за [PERSON], записано в реєстрову книгу за р.№2776 10.11.1986р. В Технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] також записано 57/100 частин даного будинку (а.с.9). Однак, з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 13.12.2011 р. КП «Кролевецьке РБТІ», матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] було зареєстровано: - на [PERSON] - 47/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н від 20.09.1996 року, посвідченого Кролевецькою державною нотаріальною конторою п.№2-2138; - на [PERSON] - 53/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1986 року, посвідченого Кролевецькою державною нотаріальною конторою р/№ 1887. (а.с.14). З витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно також вбачається, що вул.Енгельса перейменована на вул.Салія П.Ф. згідно рішення 14 сесії 24 скликання від 27.11.2003 р. Оскільки будинок розташований на розі двох вулиць, то він має подвійну адресу: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], успадкував за заповітом належні батьку 47/100 часток даного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.15). З витягу про державну реєстрацію прав від 23.01.2012 року вбачається, що 47/100 житлового будинку по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРП 393848 від 11.01.2012 року, виданого Кролевецькою районною державною нотаріальною конторою р №1-10 (а.с.17). Матеріалами інвентарної справи на вказаний вище житловий будинок підтверджується, що відбувався перехід права власності саме на 47/100 та 53/100 часток вказаного будинку, а саме: - за договором купівлі-продажу від 2 вересня 1983 року, посвідченим Конотопською держнотконторою 02.-9.1983 року, р№1620, [PERSON] продала [PERSON] 47/100 часток житлового будинку [ADDRESS]; - за договором купівлі-продажу від 28 вересня 1973 року, посвідченим Кролевецькою держнотконторою 28.09.1973 року р.№1827, [PERSON] продала, а [PERSON] купив 53/100 часток цілого житлового будинку по [ADDRESS] в м.Кролевець; - відповідно до рішення виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 18.09.1986 року про продаж 53/100 частки житлового будинку [ADDRESS], виконком дозволив [PERSON] продати належні йому 53/100 часток житлового будинку [ADDRESS] [PERSON]; - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 червня 1990 року 47/100 часток спірного будинку успадкувала [PERSON] після смерті [PERSON]; - відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 вересня 1996 року 47/100 часток спірного будинку успадкував [PERSON] після смерті [PERSON]; За таких обставин, враховуючи положення ст.328 ЦК України, з вищезазначеного встановлено, що позивачка правомірно набула право власності саме на 53/100 часток житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу б/н від 04 листопада 1986 року, посвідченого Кролевецькою держнотконторою за р.№1887, у якому помилково зазначено замість правильного 53/100 часток житлового будинку - 57/100 часток. З відповіді, наданої позивачці Кролевецькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що оскільки нотаріальні документи за 1986 рік передані на зберігання до Сумського обласного держнотархіву та нотконтора не володіє інформацією з даного питання, тому внести виправлення до договору купівлі-продажу б/н від 04.11.1986 року, посвідченого Кролевецькою держнотконторою за р.№1887 не вбачається за можливе (а.с.19). Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993р. №3425-ХІІ посвідчення правочинів (договорів) відноситься до нотаріальних дій, які вчиняються нотаріусами. Статтею ст.47 вказаного Закону встановлені вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії, при цьому, відповідно до ч.1 ст.55 ЗУ «Про нотаріат», угода про відчуження майна посвідчується за умови подання документів, що підтверджують право власності, яке відчужується. У зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі позивачки - договорі купівлі-продажу нотаріусом помилково замість 53/100 частки купленої неї нерухомості зазначено 57/100 часток, вона позбавлена права розпорядження своїм власним майном на підставі цього договору. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно зі ст.16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. З'ясувавши всі обставини справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнання права власності за позивачкою на 53/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу б/н від 04 листопада 1986 року, посвідченого Кролевецькою держнотконторою за р.№1887.

Outcome: approved