Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши у позовній заяві, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюб, який 16.07.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач відповідно до положень ст.. 180 СК України зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини, проте ухиляється від виконання зазначеного обовязку, тому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з\~дня предявлення\~позову і\~до досягнення\~дитиною повноліття. 05.06.2018 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, просила долучити до матеріалів справи оригінал довідки про знаходження дитини на її утриманні. 02.07.2018 року відповідачем [PERSON] до суду подано заяву, в якій він позовні вимоги визнає частково, проти задоволення позовних вимог не заперечує, але просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки на його утриманні перебуває ще одна дитина: [PERSON], [INFO], на підтвердження чого просив долучити до справи оригінал довідки про склад сімї та свідоцтво про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007 року, який рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.07.2012 року, яке набрало законної сили 26 липня 2012 року, було розірвано (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-КГ № 056921 (а.с. 5). Дитина знаходиться на вихованні і утриманні позивача, що підтверджено довідкою, наданої виконавчим комітетом Олешківської міської ради Херсонської області за № 5933 від 05.06.2018 року (а.с.19). Крім того, на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-КГ № 225271 та довідкою, наданої виконавчим комітетом Олешківської міської ради Херсонської області за № 7518 від 02.07.2018 року (а.с. 23, 22). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.. 183 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину може бути стягнуто у розмірі однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на двох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, суд вважає, що сторони мають рівні права і мають нести однакові обовязки по відношенню до дітей, тому зобовязані утримувати неповнолітню [PERSON] до досягнення нею повноліття. При цьому, враховуючи, що відповідач має на утриманні іншу дитину [PERSON], [INFO], останній позовні вимоги визнав частково, а саме просив стягувати з нього не 1/3, а 1/4 частину заробітку (доходу), тому суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, встановленого ст. 183 СК України, а саме у розмірі 1/4 частки щомісячно з урахуванням встановленого законом мінімуму. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), які задоволено судом, а позивач від сплати судового збору звільнена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет спору стосується стягнення аліментів, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, який позивач мала сплатити при поданні позову, а саме в сумі 352,40 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, а решту віднести на державу. На підставі викладеного та

Outcome: partial