Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18 липня 2009 року виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис №37. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . З самого початку спільне подружнє життя позивачки з відповідачем складалося добре, проте останні декілька років між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, також почалися сварки, скандали. Крім того, з 2017 червня [PERSON] почав зловживати спиртними напоями. На цьому підґрунті відповідач влаштовує сварки, веде себе неадекватно та аморально, ображає позивачку [PERSON] , інколи застосовує фізичну силу, принижує її авторитет як матері та дружини. Усі ці дії відбуваються в присутності дітей. За таких обставин подружжя з квітня 2021 року не проживає разом, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини. Вони взагалі не розуміють один одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, мають різні погляди на життя та сімейні відносини, між ними панує непорозуміння. Шлюб носить формальний характер і не відповідає їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, які постійно стають свідками неприязних стосунків подружжя, що негативно впливає на їх психологічний стан; спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин у позивачки зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові також відсутні. У зв`язку з цим позивачка вважає, що збереження шлюбу є недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Для запобігання більш гострої ситуації [PERSON] була змушена звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі, зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити теперішнє прізвище « [PERSON] », повідомила, що на даний час не є вагітною та дітей віком до одного року не має, просила суд розглядати справу без засобів технічної фіксації та не стягувати з відповідача судові витрати на її користь. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Просив розглянути справу без засобів технічної фіксації. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони з 18 липня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, про що зроблений відповідний актовий запис №37, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 16 лютого 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову та визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вбачається, що у сім`ї склалися напружені стосунки, сторони не розуміють одна одну по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, подружжя проживає окремо, шлюбні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved