Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на своє утримання щомісячно по 1000 грн. до досягнення сином [PERSON],[INFO], віку трьох років, тобто до [INFO] року. В своїй заяві посилається на те, що 04.06.2016 року між сторонами по справі був укладений шлюб, який зареєстрований у Дубровицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Від подружнього життя в них народився син [PERSON],[INFO] року. Відносини між сторонами склалися так, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин. Добровільно матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає, що змушує її звернутися з позовом про стягнення на утримання. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження по справі на подачу відзиву на позовну заяву. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з документами 07.02.2018 року. Відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04.06.2016 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Дубровицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №47, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. У сторін народився син [PERSON],[INFO] року ( ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Частиною 2 статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч.4 ст.84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 6 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Із довідки про склад сім'ї №963 від 17.01.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з нею проживає син [PERSON]. Відповідно до даної довідки позивачка з 02.01.2018 року не працює і син [PERSON] перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною, та не має змоги працювати, в добровільному порядку не надає, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, здоровим, на утриманні непрацездатних осіб не має, позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом із нею, відповідно суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі1000 грн. щомісячно. Відповідач, доказів, які підтверджували б неспроможність сплачувати кошти на утримання дружини не надав. Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved