Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 25.05.2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Здомишельською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , з кінця листопада 2019 року проживають окремо. Вказуючи, що з відповідачем склались погані стосунки, що призвело до розпаду сім`ї, просить не вживати заходів для примирення та шлюб розірвати. У підготовче засідання позивач не з`явилась, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи видно, що сторони з 25.05.2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Здомишельською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис за № 3 (а.с. 4). Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що позивач та відповідач з кінця листопада 2019 року проживають окремо та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420,40 грн.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 420,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved