Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Свій позов мотивувала тим, що 13 лютого 2018 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склалися, вони разом не проживають, а син проживає разом із нею, що підтверджується відповідними доказами. На даний час вона не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною. Відповідач у добровільному порядку у повному обсязі регулярну та необхідну допомогу на утримання їхнього сина та на її утримання до досягнення дитиною трьох років не надає. [PERSON] фізично здоровий, дієздатний, не має інших утриманців, офіційно працевлаштований та отримує достатній дохід; заробітна плата відповідача за період з вересня 2020 року до лютого 2021 року становить з урахуванням вирахуваних податків і зборів 113561,51 грн, тобто його середньомісячна заробітна плата становить 18927,00 грн. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином трьох років, а також стягнути на її користь судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Користуючись своїм правом, [PERSON] подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити, зважаючи на невідповідність дійсним обставинам доводів позивачки про ненадання ним допомоги на утримання її та їхнього сина. Вказує, що [PERSON] у період жовтня 2020 року лютого 2021 року також мала постійне місце роботи, тому відповідач вважає, що фактично потреба в її утриманні відсутня. Крім того, позивачкою не наведено достатніх підстав щодо стягнення аліментів на її утримання в розмірі ј частини усіх видів його заробітку. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2021 року здійснений перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 26 травня 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Лавренчука А. С. про часткове визнання позову та просив стягнути з [PERSON] аліменти на дружину у розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дана заява обґрунтована тим, що відповідач згоден утримувати дружину відповідно до вимог ст. 84 СК України, але у розумному розмірі, що на його думку, обмежується розміром одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць. При цьому, звертається увага на розмір середньомісячного доходу відповідача, дещо мінливий розмір його заробітної плати, зазначається про відсутність у відповідача нерухомого майна, наявність у нього кредитних зобов`язань та граничний розмір відрахувань із заробітної плати. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі, а визначений нею розмір є достатнім, зважаючи на можливість відповідача його сплачувати. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання позивачки в розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно до досягнення сином трьох років, вказували на необґрунтованість вимог позивача в стягненні аліментів у запропонованому позивачем розмірі, а також на відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 лютого 2018 року. У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 2019 року. Сторони проживають окремо. За даними довідок про реєстрацію місця проживання Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 03 квітня 2018 року №14741, від 10 вересня 2019 року №533392, довідки ТОВ «ЖЕО» від 23 лютого 2021 року №631 дитина проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивачка не працює, здійснює догляд дитини, джерел доходу з січня 2021 року не має. Відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції ТОВ «Аграна Фрут Україна». Згідно довідки ТОВ «Аграна Фрут Україна» від 03 березня 2021 року №18 дохід відповідача за період з 01 вересня 2020 року до 28 лютого 2021 року склав 153 697,52 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині виконання обов`язку по утриманню одного з них у разі проживання з нею ( ним ) дитини. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до статті 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із з подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Сторонами не заперечується, що дитина проживає з матір`ю та в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа 127/5897/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Судом установлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини, а тому право позивача є порушене, яке підлягає захисту. Суд критично оцінює надані відповідачем копії чеків про придбання дитячих харчових продуктів, соків, йогуртів, засобів гігієни, оскільки такі докази не є доказами виконання відповідачем обов`язку по утриманню дружини. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує потребу дружини в наданні матеріальної допомоги, часткове визнання відповідачем позову, а також те, що відповідач здорова, працездатна особа, має достатній рівень доходів, в зв`язку з чим має можливість надавати матеріальну допомогу, виходячи із загальних положень обов`язку подружжя по взаємоутриманню. Суд також враховує, що сторони мають спільну дитину та у відповідача наявний обов`язок щодо її утримання. До того ж суд зважає на відсутність у відповідача інших утриманців та наявність дійсних кредитних зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/607423 від 23 липня 2019 року, відсутність власного житла. Відтак суд вважає справедливим встановити аліменти на утримання дружини в розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що, забезпечуватиме потреби позивачки в утриманні та, зокрема є наближеним до розміру аліментів, які погоджується сплачувати відповідач на користь [PERSON] . Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 05 березня 2021 року (дата відправлення поштової кореспонденції). На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 518,86 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог). Щодо витрат на правничу допомогу, то відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1,2 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Як слідує із змісту позовної заяви [PERSON] та достеменно слідує із матеріалів справи попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат нею не надавався. Суд також звертає увагу, що Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з урахуванням чинників по фактичних обставинах, визначених частиною четвертою вказаної статті. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача ( пункт 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, на що неодноразово наголошувалося Верховним Судом. Як убачається із матеріалів справи, позивачкою та її представником надані лише ордер серії ВН №119896 від 26 квітня 2021 року та акт про надані послуги з правової допомоги за договором про надання правової допомоги №20/4/21 від 20 квітня 2021 року із зазначенням вартості наданих адвокатом Коваленком В. В. послуг з підготовки та подання клопотання про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання, підготовки письмових пояснень позивача по суті спору, участі у судових засіданнях як представника позивачки, що становить 1450,00 грн. Проте за таких наданих позивачем доказів, за відсутності договору про надання правової допомоги, який би містив детальний опис робіт, доказів щодо розміру гонорару, порядку його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), підстав для зміни розміру гонорару, порядку його сплати, неможливо вважати доведеними витрати на правову допомогу адвоката. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу зазначеної суми витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial