Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог, зазначила, що з 18.06.2011 по 19.08.2013 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2012 року, з квітня 2013 року позивач з дитиною проживає разом з батьками. Фактично з цього ж часу відповідач життям сина не цікавиться, не телефонував, не виявив бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. В зв'язку з чим позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, надавши суду відповідну заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений судом належним чином та вчасно, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника й ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування. Зі згоди представника позивача, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] від 04 жовтня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1212, зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.08.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 18 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, а/з 773, розірвано. (а.с.4). Згідно з довідкою дільниці № 47 КП «Жилкомсервіс» від 14.04.2017 [PERSON], разом з дитиною [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з довідкою КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 307 Харківської міської ради від 12.04.2017 № 48/01-31 [PERSON] відвідує комунальний заклад з 01.04.2015 по теперішній час. За час перебування дитини в КЗ «ДНЗ № 307» батько [PERSON] до адміністрації комунального закладу не звертався. Вихованням дитини займається мати дитини [PERSON], до садочку дитину завжди приводить та забирає мама. (а.с.6). Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, від 20.03.2018, № 182, визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (а.с.38-39). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, якщо вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявлять інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, інші обставини справи та вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця.

Outcome: approved