Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що на утриманні позивача знаходяться неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач та вказує, що він ухиляється від обов'язку щодо утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, а тому просить, стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, вказуючи, що вважає їх обґрунтованими та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, оскільки він на даний час не працює та на підтвердження своїх доводів надав документи, що відповідач не займається підприємницькою діяльністю, на обліку Кодимського районного центру зайнятості не перебуває, пенсію не отримує. Крім того вказав, що навіть якби відповідач працював, розмір аліментів, які просить стягнути позивач всеодно є значним, оскільки згідно довідки Управління статистики в Подільському районі ГУ статистики в Одеській області, середня заробітна плата по Кодимському району становить 3927 грн., а тому просить стягнути аліменти на кожну дитину, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являється відповідач [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи положення вказаної норми, позивачем не було доведено, що доходи відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання\~\~неповнолітніх дітей, суд враховує те, що в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є непрацездатним, чи якимсь іншим чином позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати доходи, а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Для забезпечення розвитку дитини законодавством визначено прожитковий мінімум, забезпечення якого покладено на батьків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що встановлену державою гарантію мінімального забезпечення дітей, зобовязана виконати кожна із сторін в рівній мірі, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину окремо, а тому саме такий розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial