Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що її син [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . З 2018 року неповнолітня [PERSON] постійно проживати разом з нею в квартирі [ADDRESS] , а з 20.08.2020 року після відібрання від матері внаслідок створення нею загрози життю та здоров`ю дитини з нею став проживати і малолітній [PERSON] . З цього часу лише вона доглядає та утримує своїх онуків, піклується про їх стан здоров`я та всебічний розвиток. Фактично [PERSON] та [PERSON] усунулися від виконання батьківських обов`язків, систематично вживають наркотичні засоби. Крім того, [PERSON] з 2016 року став проживати окремо від дітей та їх матері, а з 26.08.2020 року повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин та утримується в слідчому ізоляторі. Посилаючись на зазначене, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки незважаючи на перебування під вартою, має на меті і надалі проживати поряд із своїми дітьми, займатись їх вихованням та забезпечувати матеріально, зазначаючи також, що в лікаря-нарколога та психіатра на обліку не перебуває. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] просить суд позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на те, що обставини, які зазначені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки вона жодним чином не ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. У судовому засіданні [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність. У судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації Дудко Д.О. просила позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за місцем тимчасового утримання. Заслухавши пояснення учасників процесу, показань свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.10.1995 року та довідкою про зміну прізвища після реєстрації шлюбу (а.с. 8, 9). Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7). Як вбачається зі змісту характеристики директора школи І-ІІІ ступенів № 170 Оболонського району м. Києва, [PERSON] навчається в 9-А класі цього навчального закладу. У школу дитину оформлювала бабуся [PERSON] , з якою дівчинка проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] завжди доглянута, охайна, навчається добре, характеризується позитивно. Бабуся приділяє багато уваги вихованню та навчанню онучки. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] не беруть участь у вихованні доньки, на батьківські збори не приходять та не цікавляться навчанням своєї дитини (а.с. 10). За змістом листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 30.09.2020 року діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкають за адресою [ADDRESS] , спостерігаються лікарем-педіатром філії № 1 [PERSON] , на диспансерному обліку не перебувають; бабуся [PERSON] належним чином піклується про стан здоров`я своїх онуків, при потребі звертається до лікарів Центру та виконує поради щодо їх лікування, декларація з лікарем-педіатром щодо медичного спостереження заключна (а.с. 11). Відповідно до характеристики заступника сільського голови Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.09.2020 року від 24.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована на території [ADDRESS] ; за останній місяць у Виконком почали надходити скарги щодо порушення громадського порядку та неадекватної поведінки; в будинку, де вона проживає, дуже брудно, санітарно-гігієнічні норми порушено. Актом від 20.08.2020 року комісії у складі фахівця з соціальної роботи Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Шофоловою І.М., інспектора з ювенальної превенції Борисенко І.М., представників громадського формування Спецзагін «Дельта плюс» зафіксовано те, що 20.08.2020 року надійшло повідомлення від [PERSON] , [INFO] , старшої доньки [PERSON] , щодо загрози життю та здоров`ю її малолітнього брата [PERSON] , [INFO] , за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повідомила, що останнім часом мати дивно себе поводила, що також підтвердили сусіди. [PERSON] на умовляння соціального працівника та співробітника поліції відчинити двері не реагувала. Задля збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, яка знаходилась в будинку було викликано поліцію, швидку допомогу та МЧС. Згодом [PERSON] відчинила двері та вийшла на подвір`я з дитиною, яка була роздягнена та злякана. В ході перевірки будинку було встановлено неналежні умови для проживання, а саме: дуже брудно, антисанітарія, по всьому будинку розкидані небезпечні предмети (ножі, голки та інше), окреме ліжко для дитини відсутнє, одяг брудний, продукти харчування відсутні. Комісією прийнято рішення про вилучення дитини [PERSON] заради збереження його життя та здоров`я. На місце події прибув батько дитини [PERSON] та забрав дитину до автомобілю швидкої допомоги, де лікарі оглянули дитину та запропонували проїхати до лікарні. По дорозі в лікарню батько зупинив автомобіль швидкої медичної допомоги, відмовився від госпіталізації та забрав дитину до своєї матері [PERSON] про що було повідомлено поліцію. [PERSON] від допомоги фахівця із соціальної роботи, психолога та медичного працівника відмовилася (а.с. 13). За змістом акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей [PERSON] та [PERSON] співробітниками служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що під час обстеження були присутні діти та бабуся, квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою, чиста та охайна, кухня та санвузол підтримуються у чистоті, діти забезпечені одягом відповідно до сезону, мають достатньо іграшок; для виховання та розвитку дітей створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання та проживання дітей (а.с. 14). Згідно інформаційної довідки Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб про роботу психолога з дитиною [PERSON] від 12.05.2021 року проведено консультацію психолога з дитиною під час якої була присутня його бабуся [PERSON] у ході якої дитини була активна, балакуча, давала розгорнуті відповіді на запитання, точно висловлювала свої думки. Висловив своє небажання повертатися до матері, розповідав про ситуації, в яких поведінка матері викликала страх та тривогу, говорив про те, що хоче жити з бабусею та старшою сестричкою (а.с. 72). Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 13.02.2019 року [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 309 КК України (незаконне придбання, зберігання психотропної речовини у великих розмірах) та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі зі звільненням на підставі 75, 76 КК України від відбуття покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину (а.с. 145-147). Відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом н а 07.09.2021 рік вбачається, що [PERSON] в період з 01.01.2011 року по 30.06.2020 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу від Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, інших офіційних доходів не мала (а.с. 117-118). Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] , яка приходиться донькою [PERSON] , надала показання про те, що проживає у Голосіївському районі м. Києва зі своєю бабусею з серпня 2020 року. До цього часу проживала разом з матір`ю в будинку у с. Петропавлівська Борщагівка. Вимушена була переселитися внаслідок поведінки матері, а також створення нею небезпеки життю та здоров`ю молодшого брата. Мати залишала без догляду включений газ на плиті, часто покидала дім, залишаючи їх з [PERSON] самих без їжі, на телефонні дзвінки не відповідала, зачинялася в ванній кімнаті, могла взяти [PERSON] та піти у невідомому напрямку, а коли поверталась, [PERSON] плакав. [PERSON] їй казав, що боїться матері, що вона може завдати йому шкоди. 20.08.2020 року вона повідомила про те, що поведінка мати загрожує життю та здоров`ю брата [PERSON] . Після чого [PERSON] передали бабусі [PERSON] , яка про нього піклується. Її молодша сестра [PERSON] в той час вже проживала з бабусею [PERSON] , яка нею опікується. [PERSON] переїхала до бабусі, оскільки мати нею не займалась, не виховувала, не годувала, умови для її проживання в будинку були відсутні. [PERSON] також участі у вихованні дітей не брав. Припускає, що [PERSON] та [PERSON] вживали наркотичні засоби, а також вважає, що наркотичні засоби знаходились у будинку у відкритому доступі. У судовому засіданні заслухано неповнолітню [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що батьки участі в її вихованні не беруть, з матір`ю вона не спілкувалась більше року, вважає, що їх потрібно позбавити батьківських прав. Висновком Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.05.2021 року № 104-3789 рекомендовано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 62-67). Одне із фундаментальних прав дитини, закріплених у ст. 23 Конвенції ООН про права дитини є право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Так, п.п. 2 та 3 ч. 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини або жорстоко поводяться з дитиною. У п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Поняття психологічного насильств розтлумачено у п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) суд зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Системний аналіз указаних вимог свідчить про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.09.2020 року у цивільній справі № 357/12295/18, від 29.04.2020 року у цивільній справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 року у цивільній справі № 760/468/18, від 11.03.2020 року у цивільній справі № 638/16622/17, від 02.10.2019 року у цивільній справі № 461/7387/16-ц та від 08.05.2019 року у цивільній справі № 409/1865/17-ц. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі досліджених доказів установлено те, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , тривалий час проживають з бабусею [PERSON] , яка створила дітям належні умови для розвитку, навчання та проживання; [PERSON] та [PERSON] усунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, а також те, що перебування дітей під їх опікою, безпосередньо поведінка відповідачки, яку суд розцінює як жорстоке поводження внаслідок застосування психічного насильства по відношенню до дітей, що спричинило побоювання їх за свою безпеку, загрожувало їх життю та здоров`ю, суд заслухавши думку неповнолітньої [PERSON] , а також врахувавши ставлення малолітнього [PERSON] , висловлене під час консультативного спілкування з дитячим психологом, дійшов висновку про те, що за встановлених обставин є підстави для застосування такого виключного і надзвичайний способу впливу на недобросовісних батьків, як позбавлення їх батьківських прав з підстав, передбачених п.п. 2 та 3 ч. 1 ст.164 СК України. При цьому суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо їх наміру піклуватися про дітей у майбутньому, оскільки вони є голослівними та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами у їх сукупності. Будь яких дій спрямованих на реалізацію цих намірів під час розгляду справи ними не вжито. У разі зміни свого ставлення до дітей, зміни обставин, що стали підставою для позбавлення їх батьківських прав, відповідачі не позбавлені можливості звернутися до суду в загальному порядку з підстав, передбачених ст. 169 СК України, з позовом про поновлення батьківських прав. Інші доводи сторін, що не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків у межах предмету та підстав позову, зокрема, акти обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від 18.03.2021 року (а.с. 50-52), характеристики відповідачки від 27.01.2021 року, від 16.03.2021 року та від 24.12.2020 року (а.с.56-58) судом не оцінюються, оскільки не стосуються часу існування спірних правовідносин. Так, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Окрім цього суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки ці свідки перебувають у родинних відносинах із відповідачкою. Крім того, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що відповідачі є хронічними наркоманами, а тому п. 4 та 3 ч. 1 ст.164 СК України судом до спірних правовідносин не застосовується. За таких обставин вимога позову [PERSON] про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є особами працездатного віку, враховуючи стан їх здоров`я, виходячи із засад розумності та справедливості, а також враховуючи інтереси дітей, які проживають з позивачкою, суд дійшов висновку, що на їх утримання з кожного з відповідачів дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з підстав, передбачених ч. 3 ст. 166 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат шляхом стягнення суми сплаченого судового збору з відповідачів на користь позивачки та в дохід держави.

Outcome: approved