Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтовується тим, що з 17 вересня 2005 року позивач проживала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 02 червня 2010 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.06.2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, з сином бачився лише декілька разів. Не приймає ніякої участі у вихованні дитини. З 2010 року вихованням та утриманням сина разом з нею займається чоловік позивачки [PERSON], якого дитина вважає своїм батьком, любить його та поважає. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 червня 2018 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, станом на 27.03.2018 року заборгованість з аліментів складає 8725 грн. 87 коп. Позивач зазначає, що фактично відповідач з 2010 року не цікавиться життям дитини, не відвідував і не відвідує дитину за місцем її проживання з матір'ю, в дитячому дошкільному закладі та школі. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про його духовний і фізичний розвиток сина, не цікавиться станом його здоров'я, не проявляє батьківського піклування, відмовляється від його виховання. Все вищезазначене свідчить про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Позивач вказує, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації щодо міста перебування її та сина, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з батьком та прийманні участі батька у вихованні, тому вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання відповідача виконувати щодо сина батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Тому позивач прохає позбавити відповідача батьківських прав щодо його сина [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідач у наданий в ухвалі суду час не подав до суду відзиву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Ц ПК України. Представник третіх осіб - органу опіки і піклування - Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та служби у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації позов підтримує повністю. Заслухавши позивача, представника органу опіки і піклування, служби у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської райдержадміністрації, які підтримали позов, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що з 17 вересня 2005 року позивач проживала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 02 червня 2010 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.06.2010 року, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, з сином бачився лише декілька разів. Не приймає ніякої участі у вихованні дитини. З 2010 року вихованням та утриманням сина разом з нею займається теперішній чоловік позивачки [PERSON], якого дитина вважає своїм батьком, любить його та поважає. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що батька [PERSON] останній раз бачив минулого літа. Батько з ним не спілкується, навіть за телефоном, ні вдома, ні в школі його не відвідує, навіть з днем народження не вітає і нічого не дарує. Він згоден з тим, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав, оскільки він своїм справжнім батьком вважає чоловіка своєї мами [PERSON] і хоче, щоб той його усиновив. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 червня 2018 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, станом на 27.03.2018 року заборгованість з аліментів складає 8725 грн. 87 коп. З довідки Мечебилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 14.02.2019 № 145 вбачається, що [PERSON] у вихованні та утриманні свого неповнолітнього сина [PERSON] участі не приймає. В характеристиці Мечебилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів на [PERSON] зазначено, що батько дитини [PERSON] жодного разу до школи не з'являвся, батьківських зборів не відвідував, навчанням сина не цікавився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач вже 9 років проживає з нею по сусідству. Колишнього чоловіка позивача, [PERSON], вона за цей час не бачила, до сина він не з'являвся. [PERSON] утримують і виховують його мати та її чоловік [PERSON]. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не цікавиться його долею, не бере участь у його навчанні та вихованні, не проживає разом з дитиною з 2010 року, не проявляє до сина батьківських почуттів, не цікавиться долею дитини, взагалі з нею не спілкується, не відвідує сина ні за місцем його проживання, ні в школі. Відповідач не вживає жодних заходів зі створення умов для нормального проживання і навчання дитини, матеріально його не утримує, що завдає суттєвої шкоди інтересам сина. Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області у наданому до суду висновку від 31.10.2018 року № 01-62/3139 не вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO]. При цьому висновок належним чином не обґрунтований, в ньому не наведені жодні обставини, виходячи з яких орган опіки і піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, більш того, обставини, наведені у висновку, суперечать цьому. Зазначений висновок також суперечить наведеним вище встановленим в судовому засіданні обставинам. Тому суд не приймає як доказ зазначений висновок, оскільки він внутрішньо суперечливий, необґрунтований, суперечить іншим доказам у справі та, на думку суду, не відповідає інтересам дитини. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Відповідач не має намірів змінити ситуацію та ухиляється від утримання та виховання сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач по справі не був позбавлений інформації щодо місця перебування позивача та дитини, позивачем не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але свідоме небажання виконувати щодо дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідач матеріально не утримує дитину, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітнього сина [PERSON], свідомо ухиляється від спілкування з дитиною та її виховання, причому робить це без поважних причин, а тому суд вважає, що є всі передбачені наведеним вище чинним законодавством України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина. За вказаних обставин суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], оскільки таке рішення відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved