Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей [PERSON] 15.08.2006 року та [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24.04.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Геннадієвичем. До укладення шлюбу вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них 15.08.2006 року народився син [PERSON]. Сімейне життя не склалося, відповідач пійшов із сім'ї і 26.05.2011 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу 11.02.2012 року у них народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач життям синів не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, не цікавиться їх здоровям. Молодший син [PERSON] навіть не бачив батька і не знає його. Аліменти на дітей відповідач не сплачує. Тобто він ухиляється від свого обов'язку щодо виховання дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Від позивача до суду надійшла письмова заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглядати справу без його участі. Від третьої особи -Служби у справах дітей Красноградської районної державної адміністрації надійшла письмова заява, в якій просять розгляд справи проводити за відсутності їх представника, і прийняти рішення відповідно до діючого законодавства. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2008 року, який був розірваний рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26.05.2011 року (а.с.5). До реєстрації шлюбу, вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них 15.08.2006 року народився син [PERSON] (а.с.7), а після розірвання шлюбу, 11.02.2012 року у них народився син [PERSON] (а.с.8). Діти проживають разом з матір'ю, відповідач разом з ними не проживає, вихованням і утриманням дітей займається позивачка, відповідач ніяким чином не намагається спілкуватися з синами, не цікавиться їх життям і навчанням, не займається їх вихованням, аліменти на їх утримання не сплачує. Вказані факти підтверджуються довідкою депутата Красноградської міської ради [PERSON], в якій зазначено, що батько [PERSON] та [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, аліментів не сплачує, матеріальної та моральної підтримки з боку батька взагалі немає, що підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), а також це визнає сам відповідач. Суд вважає, що дане ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей суперечить моральним засадам суспільства і свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Зазначені факти як окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей батьком, свідоме нехтування ними, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків і не бажання займатися вихованням дітей Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що [PERSON] не займається та не бажає займатися вихованням синів [PERSON] та [PERSON], що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Питання щодо стягнення аліментів, вирішено в судовому порядку раніше. Судові витрати по справі не підлягають стягненню, так як позивачка не просила про їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved