Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник зазначала, що 23 липня 2008 року її рідна сестра [PERSON], [INFO], склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїй сестрі заявниці [PERSON]. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. В січні 2018 року заявниця прийняла для себе рішення скласти заповіт на своє майно на сестру - [PERSON] При перевірці документів нотаріусом було виявлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявниці, вона не є сестрою заповідачу, а сторонньою особою. Так, в свідоцтві про народження, виданого 17 вересня 1935 року, вказано імя «Емілія». 23 січня 2018 року відділом запису актів цивільного стану адміністрації міського округу Спаськ-Дальній Приморського краю Російської Федерації повторно видано свідоцтво про народження, в якому вказано імя заявниці «Емілія», хоча всі інші документи: паспорт, свідоцтво про одруження, трудова книжка, диплом, ідентифікаційний код, правовстановлюючі документи на квартиру оформлені на імя «Емма». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування спадщини» від 23.02.2017 р. № 1910-УІІІ (далі - Закон № 1910), заявниця буде звільнена від оподаткування податком з доходу фізичних осіб вартості спадщини, яку від спадкодавця одержують онуки, а також члени сімї другого ступеня споріднення, до яких віднесені рідні брати та сестри, баба, дід. Оскільки при визначенні ставки податку обєкту спадщини та дарунку застосовуються положення ст. 174 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), зміни щодо звільнення від оподаткування родичів другого ступеня споріднення та онуків стосуються також договорів дарування. До прийняття цих змін обєкти спадщини та дарунок для родичів першого ступеня споріднення оподатковувались за нульовою ставкою, ставка податку для інших спадкоємців чи обдарованих становила п'ять відсотків від вартості майна. У пп. 174.2.2. п. 174.2 ст. 174 Податкового кодексу України зазначено, що за ставкою, пять відсотків оподатковується вартість всього спадкового майна, особами, які не є родичами першого ступеня споріднення для спадкодавця. Таким чином, для особи, яка не є членом сімї встановлюється ставка оподаткування в розмірі 5% від вартості успадкованого майна. Враховуючи те, що заявниця є рідною сестрою заповідача [PERSON], вона не зобовязана сплачувати цей податок. Тобто, визнання факту родинних відносин необхідно для неї та для її сестри. Факт родинних\~стосунків між\~ними підтверджується,\~зокрема,\~спільним прізвищем\~їхніх батьків,\~які вказані\~у свідоцтві\~про народження\~сестри та\~свідоцтві про\~народження заявниці,\~а саме:\~батько -\~[PERSON],\~мати -\~[PERSON] та фотознімки. Окрім того, [PERSON] підтверджує те, що заявниця є її рідною сестрою. Посилаючись на викладене, просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а саме: [PERSON], [INFO], є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявниця [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судове\~засідання заінтересована\~особа [PERSON]С не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася 02 вересня 1937 року в місті Спаськ-Дальній Приморського краю, Російська Федерація, 08 серпня 1960 року зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], та змінила прізвище з «Беляєва» на «Карташова» (а.с.5-7). 23 січня 2018 року відділом запису актів цивільного стану адміністрації міського округу Спаськ-Дальній Приморського краю Російської Федерації повторно видано свідоцтво про народження на імя [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.11). Згідно паспорта громадянина України та свідоцтва про народження, заінтересована особа [PERSON] народилася 10 листопада 1935 року в місті Спаськ ДВК, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.8,12). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в повному обсязі.

Outcome: approved