Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого прохала суд увалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 22 серпня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, актовий запис №766. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - [PERSON] . В обґрунтуванні позову вказала, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області 22 серпня 2015 року за актовим записом № 766. Спільних дітей з відповідачем не має. Під час шлюбу між ними часто виникали сварки, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З липня 2019 року вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Відповідач постійно перебуває за кордоном, через що у них відсутня домовленість про розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. Спору, щодо майна між ними немає. Враховуючи вищевказані обставини, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, тому звернулася до суду з даним позовом. На судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Відповідач на судове засідання не з`явився, направив суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Враховуючи наявні клопотання сторін, суд, на підставі ст. 247 ЦПК України, вирішив провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 22 серпня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, актовий запис №766, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.08.2015 року. Під час шлюбу у сторін дітей не народилося. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені тривалий час, оскільки позивач із відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Отже, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Outcome: approved