Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просить суд стягнути з останнього 78 903,29 грн., одержаних ним за продаж її автобуса марки «Рута», модель 20, 2007 року випуску. Зазначила, що 14 травня 2007 року між нею та ВАТ «Часовоярський ремонтний завод» був укладений договір поставки №438, за яким вона придбала та зареєструвала в Світловодському МРЕВ автобус марки «Рута», модель 20, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 02 червня 2009 року вона видала нотаріально оформлену довіреність на ім'я [PERSON] строком до 02 червня 2029 року, уповноваживши його укладати правочини щодо розпорядження вказаним транспортним засобом, в тому числі і продавати, і з того часу автобус знаходився у володінні відповідача. У лютому 2012 року їй стало відомо, що 20 травня 2011 року [PERSON] продав її автобус, за 78 903,29 грн. третій особі, проте виручені від продажу кошти їй не передав. На її звернення у грудні 2014 року [PERSON] відмовився повертати їй кошти, в зв'язку з чим вона звернулася до суду. Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Пояснив, що [PERSON] є сестрою колишньої дружини [PERSON] - [PERSON], і на прохання своєї сестри [PERSON], придбаний у травні 2007 року автобус позивачка передала по довіреності відповідачу, як професійному водієві для заробітку - отримання прибутку. За придбаний у кредит автобус позивачка розрахувалася з банком самостійно. Позивачка уповноважила відповідача на відчуження автобусу якщо його використання буде не рентабельним. Відповідач використовував автобус займаючись перевозками пасажирів, потрапив у ДТП, відремонтував автобус і продав його, але про це не повідомив позивачку та не повернув їй гроші за які продав її автобус. Посилаючись на положення ст.239 ЦК України представник позивача просив позов задовольнити. Відповідач та його представник під час судового засідання позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що був одружений з [PERSON], сестрою якої є позивачка [PERSON] За усною домовленістю [PERSON] одержала кредит і на вказані гроші придбала автобус «Рута», який надала йому для заробітку. Він погасив кредит, але доказів про це у нього не має. Керуючи вказаним автобусом він потрапив у ДТП, розбив автобус, і після його ремонту, продав у травні 2011 року приблизно за 80000 грн. Одержані від продажу автобуса кошти він не повертав [PERSON], так як за них він з колишньою дружиною [PERSON] купили квартиру [ADDRESS], співвласниками якої є він та [PERSON] по ? частині. Про продаж автобуса позивачка знала, оскільки для продажу автобуса надавав згоду її чоловік, але позивачка стала вимагати повернути гроші після того як він розлучився у січні 2012 року з її сестрою [PERSON] В судовому засіданні досліджено надані сторонами докази на підставі яких встановлено обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, з Договору поставки №439 від 14 травня 2007 року видно, що [PERSON] придбала в ВАТ «Часовоярський ремонтний завод» новий автобус «Рута», 2007 року випуску. Відповідно до Кредитного договору №117/07 від 18 травня 2007 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «Національний кредит» Банк надав позивачці кредит у сумі 87052 грн. шляхом оплати розрахункового документу Позичальника безпосередньо з його позичкового рахунку на поточний рахунок, що належить «ВАТ «Часовоярському ремонтному заводу» для оплати придбаного автобусу «Рута». В забезпечення вимог Банку за Кредитним договором [PERSON] на підставі Договору застави транспортного засобу від 18 травня 2007 року передала у заставу Банку придбаний автобус «Рута». В зв'язку з пошкодженням внаслідок ДТП заставного майна - автобус «Рута», у забезпечення вимог Банку за Кредитним договором [PERSON] на підставі Договору застави транспортного засобу від 20 вересня 2007 року передала у заставу Банку інше заставне майно - побутову техніку та меблі, що знаходилися у її квартирі. З копій квитанцій видно, що позивачка [PERSON] повернула АКБ «Національний кредит» кредитні кошти, одержані на придбання автобуса «Рута». Довіреністю від 02 червня 2009 року [PERSON] уповноважила [PERSON] укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду) за ціну та на умовах за своїм розсудом, належним їй автобусом «Рута». На підставі заяви №5567 від 19 травня 2011 року [PERSON] зняв з обліку автобус «Рута» для його продажу. 20 травня 2011 року [PERSON] через ФОП [PERSON] продав [PERSON] вказаний автобус «Рута», і 21 травня 2011 року вказаний автобус «Рута» було зареєстровано за [PERSON] в Центру ДАІ з обслуговування м. Кременчук та Кременчуцького району УДАІ МВС України в Полтавській області. З копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження №172 від 20 травня 2011 року видно, що ринкова вартість автобуса «Рута», власником якого є [PERSON], складає 78903,29 грн. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON], як сестрі [PERSON] (на даний час - [PERSON]), було відомо про те, що [PERSON] - чоловік її сестри, продав автобус для придбання квартири. У серпні 2011 року свідки допомагали подружжю [PERSON] перевозити речі на нову квартиру і на новосіллі була присутня [PERSON] з чоловіком. За столом казали, що квартиру придбали за гроші одержані від продажу автобусу. З копії Договору купівлі-продажу квартири від 03 червня 2011 року видно, що [PERSON] та [PERSON] купили по ? частці квартири кожний у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З копії розписки [PERSON] від 03 червня 2011 року видно, що вона отримала від покупців за квартиру 14000 доларів США. Відповідно до письмової заяви відповідача [PERSON] від 22 липня 2015 року він продав автобус «Рута» за готівку близько 80 тисяч гривень. В судовому засіданні заслухано пояснення сторін, досліджені з їх участю письмові докази та допитано свідків. В судове засідання 03 серпня 2015 року відповідач та його представник, будучи повідомленими про його час і місце не з'явилися, причин неявки не повідомили, в зв'язку з чим, за письмовою згодою представника позивача, який просив завершити розгляд справи за його відсутності, суд ухвалив про завершення судового розгляду за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін в останнє судове засідання, його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, у їх єдності та сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві),Є а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу ч.1 ст.658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару. Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Діючи за довіреністю від 02 червня 2009 року від імені [PERSON] [PERSON], як уповноважений представник продавця, вчинив правочин продаж автобуса «Рута», власником якого була [PERSON], і одержавши за правочином від покупця [PERSON] грошові кошти в розмірі 78903,29 грн., не повернув їх власнику автобуса - позивачці [PERSON], мотивувавши, що вказані кошти він витратив на придбання собі квартири у спільну сумісну власність з дружиною [PERSON], яка є сестрою позивачки. Доводи відповідача [PERSON] про те, що за одержані внаслідок продажу автобуса кошти він придбав з сестрою позивачки квартиру, не доведені достовірними, належними та допустимими доказами, та не впливають на виниклі правовідносини між [PERSON] та [PERSON] оскільки не звільняють його від обов'язку, як представника [PERSON], повернути належні їй грошові кошти, одержані від продажу її автобуса. На підставі викладено, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 78903,29 грн., які він одержав внаслідок продажу належного позивачці автобуса «Рута», та утримує їх без достатніх правових підстав. З підстав ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 790 грн.

Outcome: approved