Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 30.05.1997 року. В шлюбі в них народилося троє дітей. Старша дочка на даний час є повнолітньою. Сторони разом не проживають, діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року позовну заяву прийнято до судового розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання. До початку першого судового засідання, позивачем подано заяву про зміну (збільшення) позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за період з 22 січня 2019 року по 31 листопада 2020 року в розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а за період з 01 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття в розмірі по 2500 гривень щомісячно, але не більше 21000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача адвокат Гай І.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що відповідач має нерегулярний (нестабільний) заробіток, позивачем не надано жодних доказів того, що він має можливість сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 травня 1997 року, який рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.11.2018 року розірвано. (а.с.5-6) В шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони вказані батьками дитини (а.с.7,8). Як роз`яснено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч.2\~ст.184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у\~ст. 3 ЦК України\~засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дітей, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною, суд приходить до висновку, що вона може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей. Доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти та непрацездатні члени сім`ї, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дітей, відповідачем, суду не представлено. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, відповідач не заперечує щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі, просить визначити розмір аліментів на утримання дитини, виходячи з мінімального розміру, а саме в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи вищенаведені правові норми та подані суду докази, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, дані про особу відповідача, який на момент розгляду справи є працездатним та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення старшим із дітей повноліття. Суд вважає, що стягнення аліментів у вказаному розмірі буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дітей поданий до суду 22 січня 2019 року. Зважаючи на вказане, аліменти на утримання дітей необхідно стягувати з дня подання позову до суду 22.01.2019 року.. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 768,40 гривень, виходячи зі ставки судового збору на день подання позовної заяви до суду, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial