Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 червня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 73. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з 2017 року, причиною стало втрата порозуміння та довіри, складність у відношеннях при вирішенні сімейних питань. Представника позивач, [PERSON], надав суду письмову заяву про розгляд справи без позивача, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року за клопотанням представника відповідача, [PERSON], подружжю було встановлено строк на примирення 2 місяці. Сторони можливості врегулювання справи мирним шляхом не використали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 05 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 73. Сторони припинили подружні відносини спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні звязки. У відповідності до\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося, причиною стало . різні інтереси, різні погляди на життя, в сімї відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з 2017 року. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторонами не використана можливість врегулювання спору мирним шляхом, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище «Толста». Витрати по справі підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved