Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 3000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі який розірвано рішенням суду від 26.05.2017 р. від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач спочатку допомагав сину матеріально однак останнім часом коштів на утримання сина не надає, на неодноразові звернення про матеріальну допомогу не реагує. Син перебуває на її повному утриманні. Відповідач має змогу надавати допомогу на утримання сина оскільки працює неофіційно, має достатньо високий рівень доходу, має у власності нерухоме майно та транспортні засоби, має добрий стан здоровя, працездатний, інших дітей не має. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задоволити. Суду представник позивача пояснив, що відповідач має у власності транспортний засіб «Фольксфаген», а також ? частину квартири. Позивач суду пояснила, що стан здоровя дитини задовільний, син відвідує школу, має задовільний стан здоровя, періодично відповідач бере сина на вихідні до себе, останній раз добровільно надав їй 1000,00 грн. в минулому році на утримання сина, відповідач їздить на іншому транспортному засобі ніж зареєстрований за ним по документах. Відповідач та його представник в суді позов визнали частково в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду відповідач та його представник пояснили, що він постійної роботи не має, останній раз працював декілька місяців в м.Дунаївці в 2017 р., отримував заробітну плату біля 6000,00 грн. за місяць; має певні проблеми із здоровям, є учасником АТО, перебував на військовій службі рік по контракту, дійсно є співвласником двокімнатної квартири інша частка якої належить його матері пенсіонерці, автомобіль «Фольксваген» старий, декілька років стояв на стоянці, за той час вийшов з ладу, надав його в ремонт та користування товаришу, має намір його підлагодити, тимчасово користується іншим транспортним засобом свого знайомого; періодично забирає сина до себе в пятницю і на вихідні дні, цей час син перебуває в нього на утриманні. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 27.10.2007 р. перебували в шлюбі який розірвано рішенням суду від 26.05.2017 р. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Стан здоровя дитини задовільний, дитина відвідує загальноосвітню школу. Відповідач з листопада 2017 р. матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, працездатного віку, постійної роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками. Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем та його представником не надано суду належних доказів, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, не встановлено їх і судом. Та обставина, що відповідач є власником ? частини квартири, загальна площа якої складає 37,6 кв.м, власником автомобіля «VOLKWAGEN», 1985 р. випуску, не свідчить про спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі в якому просить позивач. Як встановлено судом, відповідач офіційно не працює, офіційних доходів в 2016-2018 роках не отримував, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду(індивідуальні відомості про застраховану особу(форма ОК-5) від 12.03.2018 р. Згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Камянець-Подільської міської ради № 5626 від 01.03.2018 р. відповідач як отримувач державної соціальної допомоги з 01.01.2017 р. по 28.02.2018 р. на обліку в Департаменті не перебував. Суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника щодо можливості сплачувати аліменти тільки в мінімальному розмірі. При цьому суд враховує, що відповідач працездатного віку, інших утриманців не має, тривалий час працює неофіційно, мати з якою він проживає є пенсіонером і отримує державну пенсію. З врахуванням наведеного, а також враховуючи, що відповідач періодично бере сина до себе на вихідні дні, утримує його цей час, а тому суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved