Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла тітка позивача (рідна сестра матері позивача [PERSON]) - [PERSON], останнім місцем проживання якої був житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Будинок за вказаною адресою належав покійній [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. За час свого життя померла заповіт не залишала. Позивач вказує, що спадкоємці за законом першої черги за померлою [PERSON] відсутні. Спадкоємцями за законом другої черги є: [PERSON] (рідна сестра померлої, мати позивача), [PERSON] (рідна сестра померлої, тітка позивача), [PERSON] (рідний брат померлої, дядько позивача). За відсутності інших спадкоємців, позивач відповідно є спадкоємцем за законом п'ятої черги. Мати позивача [PERSON] та тітка позивача [PERSON] спадщину за померлою [PERSON] не прийняли, оскільки з необхідними заявами про прийняття спадщини до нотаріуча не зверталися. Дядько позивача [PERSON] (відповідач) з заявою про прийняття спадщини також не звертався, однак згідно приписів ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. По смерті тітки позивача її дядько (відповідач), неодноразово заявляв, що здійснить всі дії, необхідні для оформлення спадщини за своєю померлою сестрою та прийме спадщину. Всі документи, що належали покійній [PERSON], по її смерті перебували у відповідача. За такої ситуації позивач [PERSON] не вживала жодних заходів щодо реалізації своїх прав, як потенційного спадкоємця, оскільки її дядько є першочерговим спадкоємцем. Відповідач у спадковому житловому будинку не проживає з 2003 року, від вжиття практичних заходів щодо відмови від спадкування усувається, правовстановлюючі документи, належні покійній родичці передавати відмовляється, мотивуючи це їх втратою. Всі дії щодо утримання та збереження спадкового майна здійснює позивач. Також позивач фактично проживає у спадковому будинку. З питань реалізації спадкових прав позивач самостійно звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. Однак від нотаріуса в усній формі отримала роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу та наявністю неврегульованого спору між потенційними спадкоємцями. Копію документа, що підтверджує належність спадкового будинку померлій [PERSON] витребувано представником позивача з матеріалів КП «Виноградівського РБТІ». За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок у порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Продан О.В. в судове засідання не з'явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвакат Бора Ю.В. належним чином своєчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися,, однак представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню з відповідачем відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON] належним чином своєчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність та підтримання вимог позивача. Третя особа приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. належним чином своєчасно повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] померла тітка позивача (рідна сестра матері позивача [PERSON]) - [PERSON], останнім місцем проживання якої був житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Олешницькою сільською радою від 22.03.2017 року №02-10/564. За час свого життя [PERSON] заповіт не залишала. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме : житловий будинок розташований в [ADDRESS], який належав покійній [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.11.1997 року. Спадкоємці за законом першої черги за померлою [PERSON] відсутні. Спадкоємцями за законом другої черги є: [PERSON] (рідна сестра померлої, мати позивача), [PERSON] (рідна сестра померлої, тітка позивача), [PERSON] (рідний брат померлої, дядько позивача). За відсутності інших спадкоємців, позивач відповідно є спадкоємцем за законом п'ятої черги. Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Мати позивача [PERSON] та тітка позивача [PERSON]- треті особи по справі, спадщину за померлою [PERSON] не прийняли, оскільки з необхідними заявами про прийняття спадщини не зверталися. Дядько позивача, відповідач по справі [PERSON] з заявою про прийняття спадщини також не звертався, однак згідно приписів ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що стверджується довідкою Олешницької сільської ради від 22.03.2017 року № 02-10/565. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно позовної заяви встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово заявляв, що здійснить всі дії, необхідні для оформлення спадщини за своєю померлою сестрою та прийме спадщину. Всі документи, що належали покійній [PERSON], по її смерті перебували у відповідача. За такої ситуації позивач [PERSON] не вживала жодних заходів щодо реалізації своїх прав, як потенційного спадкоємця, оскільки її дядько є першочерговим спадкоємцем. Відповідач у спадковому житловому будинку не проживає з 2003 року, від вжиття практичних заходів щодо відмови від спадкування усувається, правовстановлюючі документи, належні покійній родичці передавати відмовляється, мотивуючи це їх втратою. Всі дії щодо утримання та збереження спадкового майна здійснює позивач, яка фактично проживає у спадковому будинку, здійснює утримання спадкового майна, але внаслідок інертної позиції відповідача не може належним чином здійснювати розпорядження ним у правовій площині: оформити надання комунальних послуг та сплачувати їх, оформити право користування земельною ділянкою, зареєструвати місце проживання, користуватися соціальними пільгами (субсидіями), здійснювати ремонти та проводити інші капітальні вкладення, постійно необхідні для належного функціонування об'єкту житлової нерухомості. Бездіяльність відповідача фактично позбавляє позивача прийняти спадщину у регламентованому порядку. З питань реалізації спадкових прав позивач самостійно звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Стойка С.М. Однак від нотаріуса в усній формі отримала роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу та наявністю неврегульованого спору між потенційними спадкоємцями. Копію документа, що підтверджує належність спадкового будинку померлій [PERSON] витребувано представником позивача з матеріалів КП «Виноградівського РБТІ». Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦКУкраїни, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 07.03.2017 року, встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS], будівництвом завершений (рік будівництва- 1956). Загальна площа житлового будинку становить - 62,8 кв.м., в тому числі житлова -34,8 кв.м. і такий зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 04.11.1997 року, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 04.11.1997 року за № 576. Згідно довідки Олешницької сільької ради від від 21.04.2017 рок № 02-10/667 встановлено, що позивач [PERSON] більше п'яти років проживає у спадковому будинку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved