Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності і проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні не заперечувала (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, з розміром аліментів погодився, просив розглядати справу без його участі, проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні не заперечував (а.с. 22). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 209942 (а.с. 4). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 346916, сторони від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області № К-326/02-23 від 28.07.2017 року проживає з позивачем (а.с. 5, 6). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою за місцем мешкання матері та не заперечується відповідачем; відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, не працює, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача, суду не надані. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який на даний час не працює, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інформації про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача і дитини, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 грн., з 1 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн., однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, і тому можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, а визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved