Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав наведених у заяві та вказала, що перебуваючи з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі в них 27 грудня 2007 року народилася дочка [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Він працює неофіційно, достойно заробляє та має змогу надавати матеріальну допомогу. Вона не має ніяких доходів, крім пенсії по інвалідності дитини.\~Просила ухвали рішення про стягнення щомісячно з [PERSON] аліментів на неповнолітню дочку в розмірі 2500 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував свого обов'язку утримувати дочку, однак погоджується сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Більшу суму не спроможний сплачувати, оскільки на даний час перебуває в іншому шлюбі та має на утриманні ще одну малолітню дитину, окрім цього здійснює догляд за пристарілою бабусею. Він офіційно не працює, має лише сезонні тимчасові заробітки. Просив про часткове задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серія 1-НМ №087859, виданого 21 січня 2008 року Вербилівською сільською радою Рогатинського району, 27 грудня 2007 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON]. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судо встановлено, що після розірвання шлюбу дитина проживає з мамою [PERSON] за адресою: с.Залужжя Рогатинського району Івано-Франківської області та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею\~51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» для дитини віком від 6 до 18 років встановлений розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень; Положеннями\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~ поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком з 6 до 18 років. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Отже, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить із розміру встановленого законом прожиткового мінімуму на дітей віком з 6 до 18 років. З \~врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища і стану здоровя дитини та платника аліментів, а саме, що неповнолітня дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства, а тому потребує затрат на лікування, те, що відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину та те, що він є\~молодою, фізично здоровою\~\~людиною,\~працює на тимчасових роботах і не має постійного доходу, взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд прийшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти\~в твердій грошовій сумі в розмірі по 850,00 гривень\~\~щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів необхідно розпочати з дня предявлення позову, тобто з 19 липня 2016 року та проводити до досягнення дитиною повноліття. Також, суд застосовує п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України та допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.3 ст.88 ЦПК України, де вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial