Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 24 жовтня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № 534 від 24.10.2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у них народилося двоє дітей, донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначила, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали ряд обставин, які зумовлені різними поглядами на життя, шлюб носить тільки формальний характер, шлюбні відносини фактично припинені ними уже більше двох років, створив нову родину з іншою жінкою та має від неї дитину, продовження таких шлюбних відносин суперечить її інтересам, а тому подальше його існування вважає недоцільним, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] .. Крім того зазначила, що від спільного шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .. На сьогоднішній день діти проживають з позивачкою. 25 листопада 2021 року відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, щодо розміру аліментів вказав наступне, ним оплачується кредит, який було спільно з позивачкою отримано 25.09.2017 року в АТ «Кредитбанк» 104365,05 грн. з кінцевим строком повернення до 13.09.2024 року, кредит від 16.10.2019 року отриманий в АТ «ОТП Банк» в розмірі 50 000,00 з кінцевим строком повернення до 16.10.2024, 19.12.2019 спільно з позивачкою було отримано кредит в АТ «КредіАгріколь Банк» в розмірі 75312,00 з кінцевим строком повернення до 18.12.2024 року, а тому враховуючи, що він самостійно виконує кредитні зобов`язання, оплачувати суму аліментів яку просить позивач,він не може, тому просить призначити мінімальний розмір аліментів. 04 листопада 2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судовому засіданні 21 грудня 2021 року: позивач з`явилася, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Зазначила, що визнає кредитні зобов`язання які виникли в їх сім`ї, підтверджує, що кредит оплачує відповідач тому погоджкється на запропоновану відповідачем суму. відповідач у судове засідання з`явився, зазначив, що проти задоволення позовної заяви в частині розірвання шлюбу не заперечує, але не згоден щодо розміру аліментів, підтримав доводи викдалені у раніше поданому відзиві. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області між [PERSON] , [INFO] та Крон (дівоче [PERSON] ), [INFO] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 534 від 24.10.2009 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 04.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.02.2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Діти проживають та перебувають на утриманні позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст.110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу залишити позивачу її шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини то суд зазначає наступне. Як випливає з позовної заяви, між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які будуть сплачуватися на утримання спільних малолітніх дітей та способу їх сплати. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України(далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181\~СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Крім того, згідно із ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте сторонами, не досягнуто згоди, щодо розміру та порядку сплати аліментів, а тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, згоди досягнутої сторонами від час судового засідання, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей по забезпеченню їм рівня життя, необхідного і достатнього для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожного з дітей, починаючи з дня подачі позову та до досягнення повноліття. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 06 жовтня 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 908 гривень судового збору на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial