Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ще до народження сина, відповідач у липні 2017 року залишив позивачку та поїхав у Кіровоградську область до своїх батьків. Про те, що вона народила сина, написала відповідачу, але відповіді ніякої не отримала. Син знаходиться повністю на її утриманні, його долею батько не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, всі витрати по утриманню дитини вона несе сама. Тому, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в судовому порядку на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином (згідно поштового повідомлення, яке повернулось до суду виклик отримав 19 квітня 2018 року) до судового засідання не зявився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзиву на позов, суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] зареєстрували шлюб 07 грудня 2015 року який був зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, актовий запис № 11 (а.с. 3). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно довідки виданої 24 січня 2018 року виконавчим комітетом Партизанської селищної ради Генічеського району Херсонської області [PERSON] не працює, офіційного місця роботи та трудового стажу не має (а.с.5). Згідно з нормами ч.ч. 8, 9\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, доходів не має, перебуває у декретній відпустці, стан здоровя позивачки та дитини нормальний. Відповідач постійного місця роботи не має, але працює неофіційно, стан його здоровя нормальний, інших утриманців не має. Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивачки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її долею не цікавиться, оскільки неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, її батько зобовязаний надавати матеріальну допомогу дитині, за таких обставин, та враховуючи факт неспроможності позивачки самостійно забезпечити дитину всіма необхідними матеріальними благами, необхідними для її належного фізичного та духовного розвитку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття в судовому порядку. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved