Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 20.10.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2204. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20.10.2006 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитини: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2016 року, спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім»ї не можливе. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матірю»ю. Примирення вважає не можливим. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2204. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - «[PERSON]» (а.с.3). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім'ю. Спору щодо розподілу майна не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved