Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що вона з 28 лютого 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають. Діти проживають разом з нею та потребують коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати дітей. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про його задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 21). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним особисто судової повістки 20.01.2017 та поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду за закінченням строку зберігання (а.с. 19,21). А отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 28 лютого 2008 року виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 04, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 2). В шлюбі у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, відповідно, серії 1-КИ № 183937, серії І-КИ № 450647, виданих виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актові записи № 51, 53 (а.с. 3,4). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 4545 від 02.11.2016 (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дітей сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання неповнолітніх дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved