Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 13114,85 грн. з оплати житлово - комунальних послуг та сплачений судовий збір. До початку розгляду справи по суті позивачка відмовилася від своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь вартості сплачених послуг за водопостачання та водовідведення та за електропостачання та просить стягнути з відповідача на її користь 11262,38 грн. з оплати житлово - комунальних послуг. На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , і кожному з них належить 1/2 частка квартири. За період з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2019 року нею було сплачено за комунальні послуги по вказаній квартирі 22652,76 грн., а саме: 15561,00 грн. - за теплопостачання, 863,76 грн. - за вивіз твердих побутових відходів, 6000.00 грн. - управління багатоквартирним будинком. Відповідач, який є власником 1/2 частки квартири та зареєстрований в ній, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на ст. 322 ЦК України, статті1, 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вважає, що відповідач несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а тому з нього на її користь необхідно стягнути 11262,38 грн. у відшкодування 1/2 частки вартості сплачених нею житлово-комунальних послуг. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності позивачка та відповідача на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов відносно стягнення коштів за неналежне виконання договірних зобов`язань підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] і кожному з них належить 1/2 частка цієї квартири. Право власності позивачки на 1/2 частку квартири підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 10 червня 2016 року державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1-1169 (а.с. 18), а право власності відповідача на іншу 1/2 частку квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 08 лютого 2007 року Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради згідно розпорядження № 5/02-р (а.с. 22). Також право спільної часткової власності сторін у справі на вказану квартиру в рівних частках підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 19-21). Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/19944 від 18 вересня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 17), у квартирі по [ADDRESS] позивачка зареєстрована з 19 серпня 2013 року, а відповідач - з 05 січня 1988 року. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що квартира по [ADDRESS] належить у рівних частках позивачці та відповідачу, то вони у рівних частках зобов`язанні нести витрати з утримання цієї квартири. Проте, як стверджує позивачка у своєму позові, відповідач [PERSON] протягом останніх трьох років відмовляється сплачувати свою частку за житлово-комунальні послуги по квартирі, у зв`язку з чим вона самостійно в повному обсязі сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Згідно наданих позивачкою рахунків та квитанцій (а.с. 13-15, 24-29), вона в період з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2019 року сплатила за житлово комунальні послуги 22524,76 грн., а саме: 15561,00 грн. - за теплопостачання, 863,76 грн. - за вивіз твердих побутових відходів, 6000,00 грн. - управління багатоквартирним будинком. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189 - VIII визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункти 5, 6 частини 1 статті 1 Закону). Згідно статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189 - VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1, 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189 - VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог п. 10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VІІІ співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України). Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, відповідач, який є власником 1/2 частки квартири по [ADDRESS] , зареєстрований в цій квартирі, має солідарний обов`язок нарівні з позивачкою, оплачувати вартість житлово-комунальних послуг відповідно до розміру його частки у праві власності на квартиру, тобто в розмірі 1/2 частки нарахованої та сплаченої позивачкою вартості житлово-комунальних послуг. Згідно ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Суд вважає, що позивача отримала право на зворотну вимогу до відповідача про стягнення з нього 1/2 частки сплаченої неї вартості житлово-комунальних послуг в розмірі 11262,38 грн., оскільки вона в період з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2019 року виконала солідарний з відповідачем обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг по квартирі, сплативши їх вартість в розмірі 22524,76 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 11262,38 грн. оплати житлово-комунальних послуг по квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також має бути стягнуто сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved