Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування та встановлення факту проживання однією сім»єю понад п'ять років, вказавши, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову, оскільки нею не надано належно оформлених документів, що підтверджують право на спадкування. Актом комунального підприємства від 07.04.2014 року підтверджується , що позивач проживала з померлою однією сім»єю більше 5 років і була прописана у спадковій квартирі в серпні 2012 року. Померла [PERSON] проживала у спадковій квартирі зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON] була інвалідом 1 групи з 2000 року, вона потребувала постійного догляду, який позивач здійснювала. Спадкодавець [PERSON] також стала інвалідом І групи з 2011 року. За станом здоров'я вона доглядати за хворою матір'ю не могла, тому заявник стала доглядати за двома інвалідами 1 групи, надаючи їм матеріальну, фізичну та іншу допомогу, витрачала свої кошти на придбання продуктів, одягу, взуття, меблів, лікарських засобів і інших сімейних речей і проживала однією сім'єю з померлими . За життя [PERSON] склала на її ім'я заповіт як члену сім'ї на спадкове домоволодіння та довіреність для оформлення спадщини після її чоловіка. Після смерті [PERSON] вона продовжувала проживати однією сім'єю з [PERSON], та здійснювала за нею догляд. Крім цього проживаючи з померлими як член сім»ї вона придбала в квартиру меблі, : ліжко, тумбу для білизни, стільці, а також техніку: телевізор, холодильник, а також сантехніку, продукти харчування, одяг та інші речі. З померлими позивач спілкувалася з 1963 року, а з початку 2008 року переїхала до них на постійне місце проживання в квартиру [ADDRESS]. Зважаючи на те, що у померлої [PERSON] немає спадкоємців за заповітом, та немає спадкоємців першої, другої, третьої черги , позивач за ст.. 1264 ЦК України, має право на спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги. Позивач постійно проживала з померлими, постійно доглядала за ними, купувала ліки та все необхідне для харчування, лікування та життя померлих [PERSON] та [PERSON], вони довіряли їй та вважали членом сім»ї. Встановлення юридичного факту проживання позивача однією сім»єю з спадкодавцем понад 5 років до часу відкриття спадщини необхідно позивачеві для оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Тому заявник просить встановити факт сумісного проживання її з померлою [INFO] року [PERSON] однією сім'єю з березня 2008 року по день смерті - [INFO] року не менше як 5 років до часу відкриття спадщини , визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом та визнати за нею право на спадкування за законом майна у вигляді квартири [ADDRESS], , що залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судовому засіданні представника позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві, наполягала на їх задоволенні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила відповідно позовної заяви позовні вимоги задовільнити. Представник позивача [PERSON] 23 03 2016 року до суду не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує . Представник заінтересованої особи виконкому Довгинцівської районної у місті ради Таборовець Н.В. в судовому засіданні поклалася на розсуд суду. Вислухавши позивача представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що за життя відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 402 від 21.08.2013 р. [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] (л.с.10 - копія свідоцтва, л.с. 12 - копія техпаспорту). [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 20 - копія свідоцтва про смерть). Після смерті [PERSON], заявник [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 березня 2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину а законом після смерті [PERSON] у зв'язку з ненаданням належним чином оформлених документів, що підтверджують права на спадкування (л.с. 15 - копія постанови). Згідно акту від 07.04.2014 р., завіреного майстром дільниці КП «Послуга» Нечипоренко С.І. та в.о. головного інженера Лозінської О.Д., зазначено, що заявник [PERSON] проживала однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] з березня 2008 року по [INFO] р. за адресою [ADDRESS] (а.с. 18 - копія акту). У довідці КП «Послуга» від 24.03.2014 року зазначено про реєстрацію [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-17 - копія довідки). Відповідно до ксерокопії паспорту позивач [PERSON] зареєструвалася за вищезазначеною адресою з 20 08 2013 року ( л.с. 7-8) . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знала [PERSON] з 1976 року. Як вона захворіла то за нею доглядала позивач. Коли вона приходила до них то вона бачила позивачку і та проживала з [PERSON] Однак підтвердити напевно, що позивач проживала разом з померлими може лише з 2010 року. Догляд і [PERSON] і [PERSON] потрібен був , позивач постійно піклувалася про них. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем [PERSON] з 2011 року , працювала дільничним лікарем та там познайомилися, вона знає, що позивач постійно доглядала за [PERSON] та за [PERSON]. Купувала їм ліки та оплачувала всі процедури необхідні для лікування. Свідок бувала в помешканні померлої [PERSON] в квартирі [ADDRESS] два рази на тиждень. Позивач постійно приводила до лікарні [PERSON] та постійно надавала матеріальну допомогу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка [PERSON] знала її з 1988 року. [PERSON] з 2008 року проживала з [PERSON] та її матір»ю. Вони були як одна сім»я, позивач піклувалася про них так як вони були інвалідами . Позивач постійно допомагала їм матеріально , та була як донька. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктами 20, 21постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»визначено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно листа Запорізької обласної державної адміністрації управління освіти та науки Державного навчального закладу «Пологівський професійний ліцей» № 333 від 10.11.2014 року, вбачається, що [PERSON] працює на посаді бібліотекаря в ДНЗ « Пологівський професійний ліцей» з січня 1980 року по теперішній час ( тобто на листопад 2014 року ) . Протягом останніх років вона часто відпрошувалася з роботи, брала відпустки без збереження заробітної плати та дні за рахунок чергових відпусток за сімейними обставинами. (а.с. 50 - справа № 211/3187/14 - ц). Суд вважає, що позивачем не доведено факт сумісного проживання більше 5 років з померлою [PERSON] з 2008 року до моменту смерті [PERSON], так як позивач постійно протягом цього періоду працювала кожного дня у м. Запоріжжя на посаді бібліотекаря ДНЗ « Пологівський професійний ліцей» ( лише відпрошувалася з роботи та брала відпустки ) , отже вона фізично не могла кожного дня їздити після роботи в м. Кривий Ріг та постійно проживати з померлою [PERSON], бути з нею постійно пов'язаною спільним побутом, мати постійні взаємні права та обв'язки, як того вимагає ст. 3 СК України . Суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] стосовно того, що [PERSON] з 2008 року проживала з [PERSON] та її матір»ю, критично відноситься суд і до складеного акту ( л.с. 18 ) , оскільки твердження свідка і складений акт спростовується довідкою з навчального закладу . А інші допитані в судовому засіданні свідки підтвердити факт сумісного проживання можуть лише з 2010 та 2011 року. Судом дійсно встановлено, що позивач допомагала померлим [PERSON] та [PERSON], купувала їм ліки, одяг, продукти харчування, меблі, техніку, оплачувала всі процедури необхідні для лікування та допомагала всім необхідним у їх житті та побуті, але це не є доказом того, що вона постійно проживала зі спадкодавцем понад п»ять років на час відкриття спадщини. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що викладені позивачем обставини не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а отже суд вважає заявлені вимоги необхідно залишити без задоволення. На підставі вищевикладеного ст. ст. 10, 60, 212-215 , 256,259 ЦПК України, суд-

Outcome: dismissed