Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: будинок відпочинку літ. «Г» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., будинок відпочинку літ. «В» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., адміністративна будівля літ. «Б» загальною площею 120 кв.м., їдальня літ. «А» загальною площею 120 кв.м., будинок відпочинку літ. «Є» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., туалет літ. «З» площею 12 кв.м., сторожка літ. «Ж» площею 6 кв.м., будинок відпочинку літ. «Д» площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., сторожка літ. «И» площею 6 кв.м., будинок відпочинку літ. «Е» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.02.2014 року [PERSON] позичила в неї грошові кошти в сумі 20 000 гривень та зобов'язалась повернути їх до 01.06.2014 року. Також, сторони домовились, що у разі, якщо [PERSON] не зможе вчасно повернути кошти, відповідач передасть у власність [PERSON] нерухоме майно. Оскільки, відповідач все ж таки не змогла повернути позичені кошти, [PERSON] передала позивачу вищезазначене нерухоме майно, однак, не має можливості його оформити. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно з яким відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 20 000 гривень, та зобов'язалася повернути їх до 01.06.2014 року. Згідно ст. ст. 526, 527, 530, 532, ЦК України, зобов'язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. Вчасно повернути позичені кошти відповідач не змогла, тому сторони дійшли згоди щодо передачі належного відповідачу нерухомого майна, а саме: будинок відпочинку літ. «Г» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., будинок відпочинку літ. «В» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., адміністративна будівля літ. «Б» загальною площею 120 кв.м., їдальня літ. «А» загальною площею 120 кв.м., будинок відпочинку літ. «Є» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., туалет літ. «З» площею 12 кв.м., сторожка літ. «Ж» площею 6 кв.м., будинок відпочинку літ. «Д» площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., сторожка літ. «И» площею 6 кв.м., будинок відпочинку літ. «Е» загальною площею 120 кв.м., житловою площею 90 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 627 ЦК України: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вже майже 3 місяців позивач вільно користується та володіє зазначеним нерухомим майном. За цей час відповідач жодного разу не намагалася повернути у своє володіння майно та ніяким чином не перешкоджала позивачу в користуванні майном. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошових коштів переданих боржником позивачем, та які становлять його зміст, боржник виконує інші дії, а саме передає нерухоме майно кредиторові. Аналізуючи положення статті, об'єктом відступного може бути нерухоме майно. Розмір відступного встановлюється сторонами. Відступне має бути оформлено договором, в якому вказується розмір відступного, порядок та строк його надання. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним державним органом. Проте, вказаним положенням не передбачено можливості проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано у якості відступного, тому суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, тим самим захистити її майнові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved