Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як чоловік вів себе по відношенню до неї та її сина від першого шлюбу агресивно, зловживав спиртними напоями, внаслідок чого вони припинили подружні відносини та протягом останнього року проживають окремо. За час окремого проживання, стали чужими людьми. Через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється. За таких обставин вважає, що шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище Ланюк. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач у поданій до суду позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, зазначивши, що позов підтримує. Представник позивача адвокат [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, позов позивача підтримала. При цьому, просила у разі неявки відповідача в судове засідання, провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 128531, виданого 13 липня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 13 липня 2016 року, про що складено відповідний запис за № 93. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Лихач», дружині «Ланюк». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, протягом останнього року проживають окремо. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved