Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визначити частки у спільному сумісному майні та визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 17 грудня 2008 року, на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вона разом з відповідачами набули у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Отримавши свідоцтво про право власності на житло, вони зареєстрували його в Єдиному Державному електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 25969786 та отримали витяг, у якому не визначена частка у спільному майні. Позивач зазначає, що в зазначеній квартирі вона зареєстрована разом з відповідачами, однак останні тривалий час не користуються своєю власністю, не приймають участі у сплаті комунальних послуг. Маючи на меті розпорядитися своєю власністю на свій розсуд, [PERSON] звернулася до нотаріуса для вирішення цього питання, однак нотаріусом в усній формі позивачу було розяснено її право на визначення часток, після чого вона зможе на свій розсуд розпорядитися своєю власністю. При цьому позивач зазначає, що між співвласниками квартири не було спору щодо розмірів часток у спільній сумісній власності, жодного договору між ними щодо розміру часток не існує, тому [PERSON] просить визначити їх рівними, тобто по 1/3 частці кожному, та визнати за нею, право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, до початку судового розгляду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідачі не зявилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, зі згоди позивача, провів заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 грудня 2008 року Новомосковською міською радою, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Державна реєстрація спільної сумісної власності на зазначену вище житлову квартиру була здійснена 26.12.2008 року, про що свідчить відповідний витяг (а.с. 7). У відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності, у відповідності до вимог ст. 356 ЦК України. Право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, належить співвласнику, відповідно до вимог ч.1 ст. 370 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні наявність іншого договору щодо спірного майна не встановлено, підстав для зменшення або збільшення частки кожного співвласника також не знайдено, а тому суд приходить до висновку, що частки кожного зі співвласників у квартирі [ADDRESS], є рівними, тобто по 1/3. Вимоги ст. 364 ЦК України передбачають право співвласника самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Ст. 328 ЦК України передбачене набуття права власності на підставах, не заборонених законом. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині визначення часток співвласників квартири та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved