Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування яку в подальшому уточнила з тих підстав, що 14/25 частки домоволодіння №8 по пров. Бердянському в м. Маріуполі належала на праві власності її бабусі [PERSON], яка 13.12.1993 р. померла. Після смерті бабусі залишилася спадщина у вигляді вказаного домоволодіння. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті бабусі був її батько [PERSON], який помер 01.07.2014 року та [PERSON], яка у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] не зверталася. Батько з 1985 р. по день смерті бабусі був зареєстрований та мешкав разом зі своєю матірю за адресою пров. Бердянський б. 8 в м. Маріуполі, та фактично прийняв після її смерті спадщину у вигляді спірного домоволодіння оскільки мешкав у спірному домоволодінні, сплачував комунальні послуги, робив капітальний ремонт будинку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом у вигляді 14/25 частки домоволодіння №8 по пров. Бердянському в м. Маріуполі яку вона прийняла оскільки звернулася до приватної нотаріальної контори м. Маріуполя нотаріуса [PERSON] із відповідною заявою у встановлений законом строк, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини відсутності правовстановлюючих документів. Окрім неї спадкоємцем після смерті батька є [PERSON] дружина покійного батька, яка відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Просила визнати право власності на ? частки спірного домоволодіння, що зареєстроване за [PERSON] порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від них надійшли письмові заяви в якій вони просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки визнаний відповідачами в повному обсязі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю виданого виконкомом Жданівської міської ради народних депутатів 03.05.1988 р. № 393, яке зареєстроване в Жданівському БТІ 03.05.88 р. за №12219 [PERSON] набула у власність 14/25 частки будинку №8 по пров. Бердянському в місті Маріуполі (а.с. 15, 52, 83, 88, 91, 92). Згідно технічної характеристики обєкту нерухомого майна та технічного паспорту 14/25 частки домоволодіння №8 по пров. Бердянському у м. Маріуполі має загальну площу 59,4 кв.м., житлову площу 32,5 кв. м. та складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. а-1, погребу літ. а/п, житлової прибудови літ. А2-1, нежитлової прибудови літ. А3-1, нежитлової прибудови літ. а2-1, вбиральні літ. Е, огорожі №1, воріт №2, самовільних будівель і споруд не має (а.с. 16, 17-19). З свідоцтва про смерть VI-НО №473350 зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського РВК від 13.12.1993 р. вбачається, що [PERSON] померла 13.12.1993 р. про що зроблено відповідний актовий запис №1022 (а.с. 11). Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спірна спадщина відкрилася після смерті [PERSON], померлої 13.12.1993 року тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року. Як вбачається із спадкової справи №207/1994 заведеної після смерті [PERSON], померлої 13.12.1993 року, заповіту остання не залишила. З заявою про прийняття спадщини 01.06.1994р. №267 звернулася її донька [PERSON] та син [PERSON] 30.06.1994р. №314. Свідоцтвпо про право на спадщину жодному з осіб не видавалося. (а.с.77-81) З приписів ст. 549 ЦК УРСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Померлий 01.07.2014р. [PERSON], як вбачається з вищенаведеної спадкової справи до нотаріальної контори за прийняяттям спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Проте він фактично проживав за адресою розташуванння домоволодіння, його місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку з 18.03.1985р., про що свідчить домова книга (а.с.41-46), та довідка КСН №167 від 11.11.2014р. (а.с.40). Документів, якіб свідчили про заборгованність з утримання будинку по справі не подано, за таких підстав суд приходе до висновку, що [PERSON] син померлої (а.с.10) фактично вступив в управління спадковим домоволодінням на підставі п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963р. Що стосується заяви про прийняття спадщини [PERSON], слід зазначити, що вона подана до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через поштове відправлення 30.06.1994р. Відповідно до ст. 85 ЦК УРСР 1963р., ст. 87 ЦПК України 1963р. суд враховує строк здачи вказаної заяви на пошту, отже відповідно до штемпелю на конверті значиться дата 20.06.1994р. (оригінал конверту судом оглянуто в судовому засіданні і його копія долучена до справи а.с.96). Таким чином дату подання вказаної заяви слід вважати 20.06.1994р. Встановлений шестимісячний строк прийняття спадщини закінчився 13.06.1994р. Отже [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] померлої 13.12.1993р. після спливу встановленого п.2 ч.1, ч.2 ст. ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шестимісячного строку. Відомості про продовження цього строку в спадковій справі відсутні. Таким чином з наведеного вбачається, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] Що стосується заяви про прийняття спадщини [PERSON], слід зазначити, що вона подана 01.06.1994р. тобто в зазначений шестимісячний строк і в цей строк не зверталася із заявою про відмовіу від спадщини, отже [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину, але не отримала відповідного свідоцтва. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР 1963р. прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття. Таким чином з урахуванням наведеного суд приходе до висновку, що 14/25 частки будинку №8 по пров. Бердянському в місті Маріуполі, що належав [PERSON], яка померла 13.12.1993 р. в рівних частках, тобто по 7/25 часток успадкували [PERSON] та [PERSON], який помер 01.07.2014 року. (а.с.38) Як вбачається із спадкової справи №49/2014 заведеної після смерті [PERSON] останній заповіту не залишив, із заявою про прийняття спадщини звернулася донька пормерлого - [PERSON]., с заявою про відмову від спадщини на користьУткі-Откі А.Ю. звернулася дружина померлого - [PERSON], іншіх осіб якіб бажали прийняти спадщину не зверталися, із домової книги не бвачається про наявність зареєстрованого місця проживання спадкоємця першої черги, що постійно проживав на час смерті із спадкодавцем (а.с.33-61). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус [PERSON] відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок (а.с.61). В абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірний будинок не зареєстровано (а.с.69, 70) і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01.07.2014 року у вигляді 7/25 частки будинку №8 по пров. Бердянському в місті Маріуполі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268-1270, 1296-1298 ЦК України. \~

Outcome: approved