Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 23 березня 1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Позивач зазначає, що відповідач на протязі чотирьох років зраджує її, періодично уходить до іншої жінки. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 15 квітня 2018 року. Майновий спір відсутній. 11 травня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187\~ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні на 22 червня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та віднести судові витрати з судового збору за її рахунок. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 березня 1990 року у Булунському відділі ЗАГС с. Тіксі Якутія, актовий запис № 29, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб Серія І-СН №442418 /а.с. 4/. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Малькова» /а.с. 4/. Встановлено, що з 15 квітня 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір відсутній. За змістом ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved