Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON]; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON]. За життя вона заповіту не складала, позивач є спадкоємцем V черги за законом. Позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Також не може документально підтвердити факт проживання на день смерті разом із спадкодавцем. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав суду заяву з проханням завершувати розгляд справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Представник Солов'ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 даної статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом, з матеріалів справи та наданих в судове засідання нотаріусом спадкової справи 217/2017, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (аркуш спадкової справи 3). За життя остання заповіту не складала, позивач є спадкоємцем V черги за законом (аркуш справи 77). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш спадкової справи 1). З довідок Солов'ївської сільської ради № 423 від 20 червня 2018 року, №426 від 02 липня 2018 року, №647 від 28 листопада 2017 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] протягом 6 років до дня смерті проживала разом з [PERSON] у будинку останньої ([ADDRESS]) без реєстрації, позивач здійснювала догляд за [PERSON], надавала матеріальну допомогу, купувала продукти харчування, медикаменти, забезпечувала паливом, сплачувала податок за землю (аркуш справи 7, 76-77). З досліджених в судовому засіданні рахунків за електроенергію по будинку [ADDRESS], стверджується та обставина, що комунальні платежі сплачувала позивач (аркуш справи 79-85). З довідки № 660 від 16 листопада 2017 року Солов'ївської сільської ради Старовижівського району вбачається, що [PERSON] здійснила організацію похорону [PERSON] (аркуш справи 9 ) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з грудня 2002 року була обрана секретарем Солов'ївської сільської ради Старовижівського району. Зазначила, що [PERSON] після смерті чоловіка проживала в будинку сама, родичів, окрім позивача, в селі не мала, за станом здоров'я потребувала стороннього догляду, з 2003 року проживала у будинку [PERSON], свій будинком періодично опалювала, обробляли город. Згідно з частиною 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що позивач проживала однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] понад пять років до дня смерті останньої, оскільки були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 27). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з випискою з по господарської книги №2 с.Солов'ї (аркуш справи 10) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в по [ADDRESS]. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (аркуш справи 20-24). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Солов'ївській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 54). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому у є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], що залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved