Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свій позов мотивувала тим, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина весь час проживає разом з позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ухиляється від свого обовязку щодо участі в утриманні дитини. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, відповідно до якої просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду справи. Суд ухвалює провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини серії 1-АМ № 161445 від 10 березня 2010 року (а.с.3). Дитина проживає разом з матірю по вул. Серафімовича,22 в м. Вінниці та знаходиться на її утриманні. Позивачу важко самій утримувати дитину, нести всі витрати з приводу цього. Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в судове засідання не зявився, доказів щодо надання чи неможливості надання такої допомоги суду не надав. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України стосовно обовязку батьків утримувати дітей та його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обовязок батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач працездатна особа, а утримання дитини потребує певних коштів. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги дитині та неможливості утримувати дитину суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок обох батьків по її утриманню, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі про який клопоче позивач, а саме - 1/4 частки всіх видів заробітків (доходів) відповідача. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто в даній справі з 07 серпня 2015 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (розмір судового збору визначений з урахуванням дати подання позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved