Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що 19 січня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Одночасно з цим, позивачка зазначає, що через різні погляди сторін на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони припинили шлюбні стосунки і починаючи з березня 2021 року проживають окремо. Вона не бачить можливим примирення, вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. За таких обставин, позивачка просить суд розірвати шлюб. Пі Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, проте на адресу суду надіслала заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Ухвалою суду від 02 червня 2021 року визнано обов`язковою особисту участь позивача у судових засіданнях під час розгляду даної справи. Відповідно до ухвали суду від 04 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі та без фіксації технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Таким чином, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. 19 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04. (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25 квітня 2019 року Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 45. (а.с.4). В матеріалах справи наявна заява позивача від 04 жовтня 2021 року, в якій вона позов підтримує, просить розглядати справу без її участі та без фіксації технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.48). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. (а.с.53). Також, встановлено, що наразі між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Проживають окремо. Позивач не має наміру поновлювати шлюбні стосунки, оскільки їх подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд вважає, що надання сторонам строку для примирення не доцільне, оскільки сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а тому дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до роз`яснень , викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При таких обставинах, враховуючи те, що з часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, суд приходить до висновку, що надання сторонам строку для примирення є недоцільним і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище - « [PERSON] », про що 05 листопада 2021 року надіслала на адресу суду відповідну заяву. (а.с.56). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача надалі іменуватися цим прізвищем відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved