Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 04.03.2016 року виконавчим комітетом Смолигівської сільської ради, Ріпкинського району,Чернігівської області, актовий запис № 01; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04.03.2016 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з квітня 2017 року. Спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки, будучи в нетверезому стані відповідач допускає фізичні образи, що виражається в рукоприкладстві. Відносно відповідача відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, в якому позивач є потерпілою. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає не можливим. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Примирення між нею та відповідачем не можливе. Згідно ухвали суду від 22.09.2017 року , позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб із відповідачем , посилаючись на обставини, зазначені в позові та присвоїти дошлюбне прізвище - « [PERSON]». Додатково пояснила, що з відповідачем проживала менше одного року, після народження дитини два місяці не бачились. Потім хотіла наладити відносини , але не вдалось , відповідач її побив. На час розгляду справи в суді , вступив у законну силу вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року про визнання відповідача винним у вчиненні відносно неї кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, бажання щодо примирення не висловлював. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню , з наступних підстав: Судом встановлено, що 04.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Смолигівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, Україна, актовий запис № 01. Прізвища чоловіка та дружини після одруження - «[PERSON]» (а.с.8). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред»явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.08.2017 року відповідача по справі, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо дружини [PERSON] Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім'ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved