Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 30.01.2015 року в розмірі 2\~500 000,00 (два мільйона пятсот) гривень; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за гарантійним листом від 30.01.2015 року в розмірі 10\~000 гривень; -стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 6\~090 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 30 січня 2015 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики за яким [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 2\~500 000 (два мільйона пятсот) гривень для купівлі житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Таїрове, вул.. Бризова, 133/1, з терміном повернення до 30.11.2015 року. Після підписання договору позики [PERSON] склав розписку про фактичне отримання коштів, що були предметом договору позики. В той же день, 30.01.2015 року [PERSON] написала гарантійний лист відповідно до змісту якого, вона гарантує [PERSON] своєчасне повернення [PERSON] грошових коштів за договором позики. Як стверджує позивач, у звязку з не вжиттям [PERSON] заходів щодо вчасного повернення боржником позичених коштів, їй була нанесена моральна шкода, яку вона оцінює в 10\~000 гривень. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься її заява, відповідно до якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, від представника відповідача [PERSON], до суду надійшла заява, відповідно до якої [PERSON] визнає заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо нього та просить суд провести розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, встановивши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно з яким, останній позичив у позивача грошові кошти в розмірі 2\~500 000 гривень та зобовязався їх повернути до 30 листопада 2015 року. Договір укладався в письмовій формі та з дотриманням вимог ст.203 ЦК України щодо чинності правочину. Крім того, відповідач [PERSON] склав розписку, яка міститься в матеріалах справи, про фактичне отримання від позивача позичених ним коштів за договором позики від 30.01.2015 року. Такі обставини відповідачем під час розгляду справи не заперечувалися, тому, відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України (обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню), суд вважає доведеним та достеменно підтвердженим факт укладання між сторонами договору позики, на який вказує позивач та який міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана\~\~вчинити\~\~на\~\~користь\~\~другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Беручи до уваги вищевикладене, проаналізувавши всі обставини справи та враховуючи законодавчо закріплені імперативні норми щодо виконання сторонами позикового зобовязання, суд вважає повністю обґрунтованою та правомірною вимогу позивача щодо стягнення з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 2\~500 000 гривень. Разом з тим, суд не може погодитись з твердженнями позивача щодо завдання їй [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10\~000 гривень з огляду на наступне. 30.01.2015 року [PERSON] склала гарантійний лист, відповідно до якого, вона гарантує позивачу повернення відповідачем [PERSON] грошових коштів в розмірі 2\~500\~000 (два мільйона пятсот) гривень за договором позики від 30.01.2015 року. Однак, за положенням ст. 560 ЦК України, хоча гарант і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, але гарантом може виступати лише банк, страхова організація або інша фінансова установа. Натомість, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо наявності у [PERSON] статусу фінансової установи та складала гарантійний лист вона як фізична особа. Тому, суд не сприймає гарантійний лист від 30.01.2015 року як належний та достовірний доказ наявності у [PERSON] будь-яких зобовязань за складеним нею гарантійним листом, тобто, даний лист не створює для сторін жодних правових наслідків, зокрема прав та обовязків. Таким чином, відсутність зобовязань у [PERSON] перед позивачем за гарантійним листом кореспондує відсутність у позивача можливості заявляти будь-які вимоги похідні від зазначеного гарантійного листа. Відповідно до положень\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь позивача суд приймає до уваги, що згідно з ч.1\~ст. 23 ЦК України\~\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивачем не вказано, яке її право порушено і в чому, враховуючи положення ч.2\~ст. 23 ЦК України, полягає її моральна шкода. У суду відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди, так як позивачем не наведено доказів про заподіяння їй моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати позивача: судовий збір в розмірі 6 090 грн.

Outcome: partial