Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав батьків щодо неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], але фактично вихованням дитини не займаються, матеріально дитину не забезпечують, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток. Неповнолітня проживає разом з бабусею - [PERSON], яка виховує її, взяті на себе обов'язки виконує сумлінно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої донки - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи належним чином були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області Озмитель Д.Д. в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області Павлюк О.В. в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Вільнянської РДА. Представник третьої особи Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав: Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 15 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 січня 2002 року зроблено відповідний запис №02 (а.с 19). У відповідності до пенсійного посвідчення серії [NUMBER], судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером та отримала пенсію за віком, починаючи з березня 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 7703 грн. 70 коп., що підтверджується довідкою за № 957, виданою управління пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області виданою 09 серпня 2016 року. Згідно довідки за № 21-10/247 виданої 13 серпня 2016 року ДЗ «Відділковою клінічною лікарнею ст. Запоріжжя II, судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в ДЗ Відділкової клінічної лікарні ст. Запоріжжя II Дп «Придніпровська залізниця» прибиральницею. Відповідно до довідки про доходи за № 129 виданої ДЗ Відділкової клінічної лікарні ст. Запоріжжя II ДП «Придніпровська залізниця» суд встановив, що [PERSON] отримала заробітну плату у період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року в розмірі 26013 грн. 71 коп. З наданої картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, а також медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичному огляду працівника, судом встановлено, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я. Згідно акту обстеження житлово - побутових умов сім'ї [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], судом встановлено, що сім'я [PERSON] проживає у власному будинку, житловою площею 83, 5 кв.м., склад сім'ї - господарка будинку [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою з 11 жовтня 2001 року, її онука - [PERSON], яка проживає з 26 грудня 2003 року по теперішній час без реєстрації. Будинок з пічним опаленням, електропостачанням, на земельній ділянці є водопостачання. Дитина в 2016 році успішно закінчила В.Криничанську школу, та з теперішнього часу зарахована до ДНЗ «Запорізький професійний промисловий ліцей», в будинку бабусі має окрему кімнату, необхідні меблі для сну, навчання відпочинку, зберігання речей. На присадибній ділянці обробляється город, є підсобне господарство, бабуся забезпечує онуці належне харчування відповідно до її віку. Дитина забезпечена усім необхідним одягом та взуттям. Батьки [PERSON] з дитиною не проживають, мати з грудня 2003 року, а батько з лютого 2011 року, вихованням доньки не займаються, до дитини не навідуються, матеріально не утримують, її життям не цікавляться. Виховання та матеріальне забезпечення дитини здійснює бабуся - [PERSON], яка є працюючим пенсіонером (а.с.18). У відповідності до характеристики на [PERSON], виданої директором школи КЗ «Верхньокриничанської ЗОШ I-II ступенів 19 вересня 2016 року судом встановлено, що на час навчання [PERSON] у вказаному учбовому закладі, її вихованням опікувалася лише бабуся, яка цікавилася навчанням дитини та відповідально ставилася до її виховання. Батьки жодного разу не відвідували школу та не цікавилися успіхами дитини ( а.с. 21) Згідно висновку Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області за № 02-03/655 15 листопада 2016 року, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] [INFO] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до висновку Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-14/463 від 17 жовтня 2016 року, Михайлівська РДА як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає інтересам дитини. Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідачі вихованням дитини не займаються, коштів на її утримання не надають. В матеріалах справи є наявні чисельні докази винної поведінки відповідачів, яка, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків. Характер поведінки відповідачів, їх особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідачів про необхідність зміни їхнього ставлення до виховання дитини; відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідачів, а не дитини, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьками своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON], маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї дитини, не вчиняють відповідних дій, свідомо ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляють до неї ніякої батьківської турботи, не займаються її вихованням, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідачів від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст. 169 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved