Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком № 46 по вул. Мира в с. Косино Мукачівського району. Свої вимоги мотивує тим, що є власником будинку № 46 по вул. Мира в с. Косино Мукачівського району, однак в будинку зареєстрований [PERSON], який в будинку не проживає з 2014 року, на даний час його місцезнаходження невідоме. Таким чином реєстрація відповідача в квартирі створює незручності, додаткові витрати на його утримання, порушує її право, як власника, на вільне користування та розпорядження своїм майном, у звязку з чим просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з наведених підстав у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися за невідомих причин, повідомлялись належним чином через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України,на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Представник третьої особи - Обавської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2007 року, домоволодіння за адресою: будинок № 46 на вул. Миру в с.Косино Мукачівського району на праві приватної власності належить [PERSON]. Факт не проживання відповідача [PERSON], [INFO], в спірному будинку підтверджується актом від 23.10.2017 року, складеного комісією виконавчого комітету Обавської сільської ради Мукачівського району. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України) Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування будинком № 46 на вул. Мира в с.Косино, Закарпатської області у звязку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved