Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02 червня 2017 року Голованівським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №21. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини між сторонами фактично не підтримуються протягом трьох місяців. Можливості зберегти сім'ю немає. На примирення не згодна. Відповідач не зважаючи на відсутність у нього заперечень ухиляється від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.06.2017 року, Голованівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №21. В судове засідання позивач не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати у його відсутність. Проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2017 року учасники справи зареєстрували шлюб у Голованівському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 02 червня 2017 року (а.с. 4). Від спільного подружнього життя учасники справи дітей не мають. З довідки Семидубської сільської ради Голованівського району слідує, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] її чоловік [PERSON] у вказаному будинку не проживає, а-с.7. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи не підтримуються протягом трьох місяців, сумісно не проживають . За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між учасниками справи остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде припушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не надала до суду заяву про зміну їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ст. ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Позивачем не заявлена вимога щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved