Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, покликаючись на те, що після смерті батька [PERSON], 28.09.2003 року відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок загальною площею 3,8624 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. Позивач звернулася в нотаріальну контору для оформлення прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буського району подав лист № 131 від 15.03.2016 року з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 304884, виданого [PERSON] сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] помер 28.09.2003 року, про що зроблено актовий запис №22. Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 071094 від 28.02.2000 року, реєстровий № 1272, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 14.02.2000 року № 72, на земельні ділянки № 1 площею 1,2770 га., № 2 площею 0,4826 га., № 3 площею 2,1028 га., загальною площею 3,8624 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території [PERSON] сільської ради, виданий на імя [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як безспірно встановлено в судовому засіданні спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є донька померлого, позивач по справі [PERSON]. Статтею 256 ЦПК Українивизначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України в п. 1 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, відповідними правилами Цивільного кодексу Української РСР. Часом відкриття спадщини, згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР, визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 цього кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З довідки [PERSON] сільської ради № 746 від 03.11.2015 року, [PERSON], до дня смерті проживав в [INFO]. Заповіт від імені померлого не посвідчувався. Згідно довідки Гумниської сільської ради № 451 від 05.11.2015 року, [PERSON] проживає в с. Чучмани, після смерті батька [PERSON] вступила в управління та розпорядження спадковим майном. Судом встановлено, що позивач фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, однак вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки юридично не освічена та не знала, що потрібно звернутися в нотаріальну контору протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця для оформлення прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача, суд не знаходить.

Outcome: approved