Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 26 грудня 2005 року та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що протягом останніх років сумісного проживання сімейне життя подружжя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Тривалий час вони проживають окремо. Між ними припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновлювати які вони не бажають. Крім того, після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та сину [PERSON] [INFO], не допомагає, участі у вихованні сина не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати сина, це і змушує її звернутися до суду з позовом. Аліменти на її користь на утримання сина просить стягнути у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю не виникає. Згоди про утримання дитини не досягнуто. Крім того, в наданій до суду письмовій заяві [PERSON], посилаючись на вищевказані обставини, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище «Герасименко». Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач на задоволенні позову наполягає, а відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин справа розглядається за відсутності сторін та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони є громадянами України, про що свідчать фотокопія їх паспортів. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 26 листопада 2005 року Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області. Актовий запис №22. До матеріалів справи додано оригінал свідоцтва про шлюб (а.с.10, 16). Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.04. [INFO] (а.с.11). [PERSON] навчається у пятому класі Першотравневої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Зміївської районної ради Харківської області, про що свідчить довідка вищевказаного навчального закладу(а.с.7). Із довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.08. 2016 вбачається, що [PERSON] проживає разом із матірю (а.с.6). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у звязку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає відновити своє дошлюбне прізвище «Герасименко» про що вказала в письмовій заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище Герасименко . Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо клопотання позивача про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів, крім наведеного вище, суд враховує і обставини зазначені в ст.182 Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач просить стягнути аліменти починаючи з 01 жовтня 2016 року. Клопотання про негайне виконання рішення, в порядку визначеному ст. 367 ЦПК України, не заявлене. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову повністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору 551,20 грн.(а.с.1). Крім того, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір 551,20 грн. А тому,

Outcome: approved