Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В позові зазначає, що з відповідачем у справі з 26.10.2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, проте на сьогоднішній день їхня сім'я фактично розпалася та питання про розірвання шлюбу вирішується в судовому порядку. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після розпаду сім'ї залишилися проживати з позивачем та перебувають на її утриманні, оскільки останнім часом відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи те, що нинішні матеріальні та духовні потреби малолітніх дітей вимагають значних матеріальних витрат, позивачу важко задовольняти їх лише за власний рахунок, а відповідач, як батько дітей, також повинен приймати участь в утриманні дітей, тому вона звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., по 2500 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON], будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлена про місце, дату та час проведення засідання у справі, не з'явилася. Однак, на адресу суду подала заяву, в якій судове засідання просила проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також, в своїй заяві вона вказувала, що вона уточнює свої позовні вимоги у зв'язку з тим, що вона не має письмових доказів про те, що відповідач зможе платити їй аліменти в сумі 5000 грн., тому просить суд стягувати з відповідача 1/3 частину з усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області сторони уклали шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 693, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 26.10.2007 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.02.2010 року, в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05.11.2013 року, в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON]. Відповідно до довідки № 409 від 06.08.2018 року, виданої квартальним комітетом №17 виконавчого комітету Уманської міської ради, син [PERSON] та сина [PERSON] проживають з позивачем [PERSON] в с. Перейма Балтського району Одеської області. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України. Таким чином, з огляду на вік дітей, прожитковий мінімум для них, обов'язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей. Суд вбачає підстави до задоволення позову в розмірі 1/3 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття, так як добровільно відповідач коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved