Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею право на компенсацію від продажу автомобіля марки «Мерседе - спринтер 308», 1999 р.в., д.н.з. [NUMBER], та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію від продажу автомобіля в розмірі 100000 грн. Визнати за нею право на компенсацію від продажу лодочного мотору Mercury М40 та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію від продажу лодочного мотору у розмірі 40000 грн. Визнати за нею право на компенсацію від продажу плавзасобу н/к «Ютонка» прогулянкова та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію від продажу плавзасобу у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.1993 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб в Крюківському районному відділі реєстрації актів цивільного стану м. Кременчука. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу сторони як подружжя придбали пасажирський мікроавтобус «Мерседес - спринтер 308», 1999 р.в., д.н.з. [NUMBER], вартість якого складає 200000 грн., плавзасіб, судно УПБ - 6427 (н/к «Ютонка» прогулянкова), 1979 р.в., вартість якої складає 10000 грн., лодочний мотор Mercury М40, вартість якого складає 80000 грн. А тому зазначене майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Проте відповідач [PERSON] одноособово розпорядився зазначеним майном, а саме після розірвання шлюбу продав його без згоди співвласника [PERSON] Оскільки на даний час у відповідача відсутнє зазначене майно, що унеможливлює його фактичний поділ, тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію від продажу цього майна, враховуючи його ринкову вартість. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися хоча повіломлялися належним чином про місце і час розгляду справи. Представник позивача подала письмове клопотання, в якому просила розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи в порядку, передбаченому ст.74 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.1993 року в Крюківському районному відділі реєстрації актів цивільного стану м. Кременчука між [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб, який рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2013 року - розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON], відновлено дошлюбне прізвіще [PERSON]. Під час шлюбу з [PERSON], [PERSON] придбав майно. Так, 28.06.1998 року [PERSON] придбав судно УПБ - 6427, що підтверджено судновим білетом серія [NUMBER], виданий 28.06.1998 року інспекцією головного реєстратора флоту України., свідоцтвом [NUMBER] про придатність малого судна до плавання, технічним талоном [NUMBER] про проведення технічного огляду. 28.05.2008 року [PERSON] придбав двигун № МЕ - 40М, що підтверджено гарантійним талоном від 28.05.2008 року, договором №06/03040109/2633/02 від 23.05.2008 року про надання кредиту для придбання двигуна. 18.09.2007 року [PERSON] зареєстрував право власності на автомобіль марки «MERSEDES-BENZ»310D 2874» 1999 року випуску, білого кольору, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], що підтверджено Листом РСЦ МВС України в Полтавській області. Листом №3116 від 29.06.2016року, РСЦ МВС України в Полтавській області, повідомило, що згідно автоматизованої системи управління обліком транспортних засобів та водіїв «ДАІ 2000», бази даних «НАІС ДДАІ», автомобіль [NUMBER], який належав [PERSON], 21.10.2014 року перереєстрований на нового власника. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України, передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктами 22, 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. В п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» дано роз'яснення, згідно якого у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ст. 368 ч.2 ЦЕ України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з ч.3 ст. 65 СК України, Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Положення вимог ч.4 ст. 71 СК України передбачені з метою унеможливити зловживання особи, яка бажає одержати певне майно в натурі, захищаючи таким чином інтереси іншого співвласника, який в такому випадку повинен висловити свою згоду на отримання грошової компенсації. В даному випадку, саме позивач ставить питання про отримання грошової компенсації належної їй як дружині 1/2 частини автомобіля, лодки та двигуна, якими одноособово розпорядився її колишній чоловік, відчуживши без її відома та згоди. Доводи позивача про ненадання нею згоди на відчуження відповідачем спільного сумісного майна подружжя - не спростовані. Будь-яких клопотань про призначення експертизи автомобіля лодки та двигуна відповідачем не заявлялись. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Визнати за [PERSON] право на компенсацію від продажу автомобіля марки «Мерседе - спринтер 308», 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію від продажу автомобіля в розмірі 100000 грн. Визнати за [PERSON] право на компенсацію від продажу лодочного мотору Mercury М40 та стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію від продажу лодочного мотору М40 у розмірі 40000 грн. Визнати за [PERSON] право на компенсацію від продажу плавзасобу н/к «Ютонка» прогулянкова та стягнути з [PERSON] на її користь, компенсацію від продажу плавзасобу у розмірі 5000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати на судовий збір 1450 грн.

Outcome: approved