Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Крюківський РВ у м.Кременчуці УДМС в Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Згідно довідки №42 від 19.11.2013 року, виданої об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] вона разом з сином, [PERSON] дійсно проживає за вищевказаною адресою. Вона постійно сплачує комунальні послуги, та інші платежі, утримує квартиру в належному стані. З 13.06.2001 року в квартирі [ADDRESS] також зареєстрований й відповідач, [PERSON]. Однак, зважаючи на різні життєві обставини відповідач за вказаною адресою не проживає протягом тривалого часу, а саме близько 10 років, комунальні послуги не сплачує, житлову площу не використовує, його особисті речі в квартирі відсутні. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між Відповідачем та нею стосовно його проживання або збереження за ним житлової площі за період його відсутності не існує. Відповідач також не є членом її сім'ї чи її родичем. В зв'язку з тим, що відповідач досить тривалий час за вказаною адресою не проживає, житлову площу не використовує, вона неодноразово зверталась до нього з листами щодо добровільного зняття його з реєстраційного обліку. Відповідач в усній формі повідомив їй що виконає її прохання, однак фактично свою обіцянку не виконав та місце реєстрації не змінив. Вважає, що такими діями відповідач [PERSON] створює їй перешкоди у користуванні вказаною квартирою по причині проведення нарахувань по оплаті за комунальні послуги, порушуючи її права як власниці щодо володіння, користування і розпорядження належним на праві власності житловим приміщенням. Оскільки [PERSON] у вказаній квартирі [ADDRESS] не проживає більше 10 років, вважає, що є всі підстави для визнання даної особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності за місцем проживання більш як 6 місяців. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася з невідомих суду причин. Представник третьої особи УДМС України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, направив до суду заперечення відповідно до якого в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зобов'язання УДМС України в Полтавській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] просив відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Суд вислухавши думку позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 квітня 2008 року, що видане Першою Кременчуцькою державною за р.№4-358 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається із адресної довідки адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Полтавьскій області від 29.12.2013 року відповідач [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований з 15.06.2001 року. Актами про не проживання від 25.07.2011 року, 17.09.2012 року та 14.11.2013 року складених головуючим ОСББ -4 Логвинюк Л.Н. в присутності членів правління Білоконь Л.А. та Кузьменко А.А. встановлено, що відповідач [PERSON] квартирі [ADDRESS] не проживає та його особисті речі відсутні. 11.11.2013 року на адресу відповідача [PERSON] було [PERSON] направлено лист, відповідно до якого остання запропонувала [PERSON] знятися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], однак вказаний лист залишений без задоволення. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин не проживає більше десяти років, участі у сплаті витрат на утримання квартири не бере, судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, в зв»язку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про зобов»язання Крюківський РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] то суд приходить до наступних висновків. Згідно ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто виходячи з вказаних положень Закону, рішення суду у цивільній справі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, само по собі є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов»язання Крюківський РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] є безпідставними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, то з відповідача [PERSON] на її користь необхідно стягнути сплачені судові витрати.

Outcome: partial