Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль та визнання права власності на ? частку автомобіля. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що з 2003 року по [INFO] року вона мешкала з [PERSON] без реєстрації шлюбу однією сім'єю за її адресою. Мешкали вони як чоловік та дружина, вели спільне господарство. 19.01.2010 року за спільні кошти ними було придбано автомобіль ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до висновку Верховного Суду України, зробленого за результатами розгляду справи № 6-97 цсіІ (постанова від 20.02.2012 року) та «Аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ Верховного суду України за 2013 рік: при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що зазначена норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними слалися установлені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Так як вона має намір визнати своє право власності на спільне майно, але не може це зробити в досудовому порядку, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2003 року по [INFO] року, визнати автомобіль марки ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, але мешкають однією сім'єю її та [PERSON], визнати за нею право власності на ? частку автомобіля марки ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) [NUMBER]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала і пояснила, що відповідачі є дітьми померлого [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді спірного автомобілю і [PERSON] та [PERSON] подали до Старобільської ДНК заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що вона і відповідач [PERSON] є дітьми померлого [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді спірного автомобілю і вони з братом подали до Старобільської ДНК заяви про прийняття спадщини після смерті батька. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що він знає позивача [PERSON], яка проживала з [PERSON] як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу приблизно вісім років, який помер у [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. У 2010 році [PERSON] купив автомобіль, вони разом з [PERSON] шукали, де зайняти кошти на його придбання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що вона знає позивача [PERSON], яка проживала з [PERSON] як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу з 2003 року по день його смерті, який помер у [INFO] року, за адресою: [ADDRESS], вели спільний побут. Вони у них позичали гроші на автомобіль. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що він знає позивача [PERSON], яка проживала з [PERSON] як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу з 2003 року по день його смерті, який помер у [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у суду не викликають сумнівів, тому що вони не протиречать іншим показанням, а також доповнюють інші докази по справі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він знає позивача [PERSON], яка проживала з [PERSON] як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу приблизно чотири роки. [PERSON] розповідав йому, що він придбав новий автомобіль сам за свої кошти. Про те, що [PERSON] купив автомобіль разом з [PERSON], він йому не казав. У свідоцтві про смерть вказано, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 54 років. З довідки Старобільської міської ради від 24.11.2014 р. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] позивач [PERSON] проживає з сином [PERSON] та з нею проживав цивільний чоловік [PERSON] з 2003 року по день смерті [INFO] року та був похований з вищевказаної адреси. З копії актового запису про розірвання шлюбу № 128 вбачається, що 23.09.1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 2003 року по [INFO] року жила разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Що стосується вимог позивача [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль та визнання права власності на ? частку автомобіля, то в цій частині в задоволенні позову суд відмовляє за необґрунтованістю у зв'язку з наступним: Те, що померлий [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 18 вересня 1987 року відділом РАЦС Старобільського райвиконкому Ворошиловградської області актовий запис № 290. Факт родинних відносин померлого [PERSON] з донькою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 06 вересня 2007 року відділом РАЦС Старобільського РУЮ Луганської області актовий запис № 113. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді транспортного засобу марки ВАЗ 21114 реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) [NUMBER], який належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ВРЕР м. Старобільська при УДАІ УМВС України в Луганській області [NUMBER]. Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Об'єктом права спадкування є спадок. До складу спадщини входять ті права та обов'язки, які переходять до спадкоємців. У зв'язку з цим суд вважає, що вказаний автомобіль є спадковою масою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]- діти померлого [PERSON] мають право на спадкування за законом першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України. У зареєстрованому шлюбі на момент смерті [PERSON] не перебував. Згідно ст. 1269 ЦК України у відповідний строк передбачений ст. 1270 ЦК України відповідачі, як спадкоємці, особисто надали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що вищевказаний транспортний засіб не є спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та позивача по справі [PERSON] У зв'язку з цим в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль та визнання права власності на ? частку автомобіля суд відмовляє за необгрунтованістю. На підставі наведеного та ст.ст.1222, 1223, 1261, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: partial