Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 28 серпня 2010 року, від якого народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. 05 червня 2017 року відповідач із застосуванням фізичної сили вигнав позивачку із їхнього спільного будинку в якому вони проживали разом із дітьми, забрав дітей та вивіз їх у невідомому напрямку. [PERSON] неодноразово погрожував [PERSON] фізичною розправою та наносив тілесні ушкодження, доказом чого є письмові звернення останньої до Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. З червня 2017 року [PERSON] проживає у будинку своїх батьків в с. Вища Кропивна Немирівського району Вінницької області, окремо від відповідача, разом із своїм сином [PERSON] .. Старший син - [PERSON] , проживає із відповідачем. Однак в серпні 2017 року відповідач забрав силою до себе і молодшого сина. Позивачка вважає, що малолітні діти повинні проживати разом із матір`ю, а тому звернулась до суду з вказаним позовом. Також ставить питання про стягнення аліментів із відповідача на її користь на утримання дітей. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи служби у справах дітей Немирівської РДА Вінницької області Оцупок Н. М. в судовому засіданні пояснила, що вважає за необхідне визначити місце проживання дітей біля матері [PERSON] , яка має постійне місце роботи та проживання, має всі необхідні умови для виховання дітей. Відповідач на засідання служби не з`явився, по телефону в грубій формі відмовився приймати участь у розгляді питання про визначення місця проживання дітей. Також просить врахувати ту обставину, що малолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] особливо потребують материнського піклування в такому віці. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Пояснив, що позивачка зраджувала йому в подружньому житті, а тому шлюб було розірвано. В даний час обидва сина проживають разом з ним, перебувають на його повному утриманні, забезпеченні всім необхідним. Мати дітей їх вихованням не цікавиться, дітей майже не відвідує, постійно влаштовує скандали, а тому в задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали покази, що являються сусідами [PERSON] .. Діти проживають в гарних умовах, доглянуті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що являється батьком відповідача. Діти проживають в сім`ї сина в гарних умовах. Між його сином і невісткою склалися неприязні відносини. Мати рідко відвідує дітей,декілька разів влаштовувала скандали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що працює на посаді директора школи в якій навчаються малолітній [PERSON] .. Дитину в школу приводи і забирав батько. Мати дитини звернулася з заявою про переведення дитини в іншу школу, однак виникла сварка і батько забрав дитину додому. Через деякий час ситуація повторилася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні покази. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що працює на посаді соціального працівника. Мати дитину в школі майже не відвідувала. Малолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що бажають проживати разом з батьком. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в ході судового засідання 28 серпня 2010 року позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем, однак рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Під час подружнього життя у сторін народилися діти: син [PERSON] [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.8) та син [PERSON] [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Органу опіки та піклування Немирівської районної державної адміністрації від 08.09.2017 року № 0134-609, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] біля матері [PERSON] в с. В . Кропивна Немирівського району Вінницької області. ( а.с. 15-16). За змістом ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дітей, що стало підставою для подачі позову про визначення місця проживання дітей до суду. Враховуючи, що на даний час обидві малолітні дитини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з відповідачем [PERSON] , який самовільно їх забрав, внаслідок свого віку мають особливу потребу в материнській турботі та піклуванні. Відповідач чинить перешкоди в спілкуванні позивачки зі їх дітьми, що підтверджується відповідними актами від 23.10.2018 року та від 11.06.2019 року, застосовує до позивачки фізичне насилля про що свідчать звернення [PERSON] до органів поліції 11.06.2017 року, 16.06.2017 року, 26.06.2017 року, 17.08.2017 року та 15.09.2017 року. Орган опіки та піклування Немирівської районної державної адміністрації надав суду висновок про доцільність проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір`ю - [PERSON] , яка характеризується з позитивної сторони ( а.с. 17), має постійне місце роботи та проживання, для виховання та розвитку дітей створені всі умови - наявні іграшки, дитяча література, місце для сну та місце для ігор; в будинку чисто та охайно ( а.с. 18), старший син [PERSON] був зарахований до І класу Вищекропивнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів ( а.с. 20), визначення місця проживання дітей з матір`ю не суперечить інтересам дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відібрання дітей у відповідача та визначення їх місця проживання біля матері підлягають до задоволення. Суд не ставить під сумнів, що відповідачем [PERSON] створено всі необхідні умови для проживання і виховання дітей, що підтвердили в судовому засіданні ряд свідків, а також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, однак враховуючи вік малолітніх дітей, а саме що [PERSON] виповнилося лише чотири роки, а [PERSON] виповнилося 8 років, суд вважає, що саме в такому віці вони особливо потребують материнської опіки та піклування, враховуючи вимоги принципу 6 Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., в якому проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] слід визначити з їхньою матір`ю [PERSON] .. В судовому засіданні було встановлено що і позивачка має необхідні можливості забезпечити нормальні умови для виховання і проживання дітей. Той факт, що малолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні висловили думку, що бажають проживати з батьком, суд не приймає до уваги під час ухвалення рішення, так як в силу свого віку, того, що вони тривалий час були позбавлені можливості спілкування зі своєю матір`ю, а також впливу на них батька [PERSON] та його родичів, вказана обставина не може об`єктивно свідчити про те, що проживання їх саме з батьком, повністю відповідатиме інтересам малолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Однак в судовому засіданні було встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають з відповідачем, знаходяться на його повному утриманні, а тому, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей заявлені передчасно, так як з огляду на вищевказані обставини у позивачки ще не виникло право на стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача, а тому в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити, що не перешкоджає в подальшому позивачці звернутися з аналогічним позов до відповідача в разі проживанні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з нею та перебуванні їх на її утриманні. На підставі викладеного,

Outcome: partial