Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу особі, мотивуючи свою вимогу тим, що постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері, у зв'язку з різним зазначенням у різних документах прізвища померлої. Представник заявниці [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області до суду не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви. Згідно ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] року (а.с. 5, 8). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 16 червня 1967 року батьками зазначено «[PERSON], [PERSON]» (російською мовою) (а.с.8). 24 серпня 1985 року [PERSON] одружилася, у зв'язку з чим було змінено прізвище на [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року померла мати заявниці [PERSON] (а.с.7). 21 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Державним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 12 березня 2012 року прізвище власника зазначено «[PERSON]» (а.с. 9, 10), а в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2015 року померла записана на прізвище «[PERSON]» (а.с.7). У посвідченні члена об'єднання «Діти війни - України» серії [NUMBER] від 01 грудня 2011 року вказано прізвище «[PERSON]» (українською мовою) (а.с.11). У посвідченні виданого Дворічанським управлінням праці та соціального захисту населення Харківської області серії [NUMBER] від 14 липня 2003 року вказано прізвище «[PERSON]» (українською мовою) (а.с.12). У пенсійному посвідчені [NUMBER] від 15 серпня 1994 року вказано прізвище «[PERSON]» (російською мовою) (а.с.13). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знали [PERSON] та її родичів досить тривалий час, мали дружні стосунки. Підтвердили факт того, що справжнє прізвище померлої - [PERSON] (українською мовою). Помилки в написанні прізвищ в різних документах і різні часи пов'язані з тим, що до недавнього часу російська мова була державною мовою в Україні, і тому документи в різні роки складалися на різних мовах та в різних варіантах. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Заявницею надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Встановлення даного факту дає право заявниці на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері. За таких обставин справи суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу є обґрунтованою. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається заявниця, як на підставу своїх вимог, заслухавши пояснення її представника, приймаючи до уваги думку зацікавленої особи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved