Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права, як члена сім`ї, на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Свій позов мотивувала тим, що з липня 2011 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Вона з чоловіком та дітьми від першого шлюбу проживали по [ADDRESS] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, виховували дітей, але свої відносини не реєстрували у відділі РАЦС. Так трапилося, що [PERSON] 21.05.2015 року героїчно загинув під час бойового завдання по збереженню територіальної цілісності та незалежності України поблизу м. Горлівка Донецької області. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на призначення одноразової грошової допомоги мають право члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця. Тож, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне позивачці для призначення і виплати їй, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги. [PERSON] вказала, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] між ними були нормальні стосунки до того моменту, як позивач почала просити одноразову грошову допомогу. Таким чином, у неї з відповідачами виник спір про право на призначення та отримання 1/3 частини грошової допомоги після смерті [PERSON] . Оскільки відповідачі заперечують її право як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, позивач вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. З огляду на зазначене, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд встановити у судовому порядку факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з липня 2011 року по день його смерті [INFO] та визнати за нею право, як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця [PERSON] , на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Судові витрати просила стягнути з відповідачів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 01\~червня 2018\~року було прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та залученодо участі в справі в якості співвідповідача Херсонський обласний\~військовий комісаріат. В судовому засіданні: Позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, надали суду пояснення аналогічні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили проти позову в повному обсязі, вважають заявлені вимоги необґрунтованими з наступних підстав. Позивачка дійсно проживала в будинку їхнього сина, але не як його дружина. Вона сказала [PERSON] , що живе в квартирі з матір`ю, дорослим братом і двома дітьми. Так як син жив у будинку один, із співчуття він запропонував [PERSON] жити у нього за умови, що вона з дітьми буде доглядати за будинком та подвір`ям. Син все одно допізна був на роботі і будинок був без нагляду. Мови про якесь одруження ніколи не обговорювалось. Син жалкував, що пустив [PERSON] в будинок і після повернення з АТО мав намір запропонувати їй звільнити помешкання. [PERSON] наголосив, що їх син ніколи не мав думки будувати сімейні відносини з [PERSON] . За життя [PERSON] це питання ніколи не виникало, оскільки позивачка знала на яких умовах живе в будинку сина і якби вона наполягала на одруженні, то їй би довелося звідти піти. Зараз, коли сина немає, і він не може зазначене позивачем заперечити, [PERSON] вирішила зробити його своїм чоловіком шляхом неправдивих свідчень та фіктивних документів. Все заради того, щоб отримати гроші. Ніякого спільного господарства чи спільного бюджету у них не було. Поки син був вдома, він сам працював на городі, сплачував комунальні послуги та заповнював своєю рукою відповідні платіжні документи. Коли [PERSON] був на службі, комунальні послуги дійсно сплачувала [PERSON] , але коштами, які він їй присилав. Син просив, щоб комунальні сплачував відповідач-2, але через те, що [PERSON] не мав доступу до лічильників, останній відмовився. Відповідач-1 пояснив, що йому відомо, що син відмовив позивачці в реєстрації у своєму будинку, бо достовірно знав про її непорядність, мало того, він забрав зі свого будинку домову книгу, всі документи на будинок і приніс їх в дім батьків, сказавши, що так буде краще. Це ще раз доводить, що [PERSON] не вважав [PERSON] своєю дружиною, при цьому, не вірив їй та вважав, що та може піти на любу підлість. Навіть у книжковому клубі вони були зареєстровані окремо й окремо отримували свої замовлення. Крім того, 5 квітня 2015 року син приходив у відпустку і одразу з автобуса він не пішов до себе додому та до [PERSON] , а прийшов до батьків, де до півночі сидів і тільки потім пішов до себе додому. Тоді син розказував, що побувши в АТО зрозумів ціну життю та вчинкам, сказав, що вони з колишньою дружиною [PERSON] наламали дров і [PERSON] , як повернеться додому назовсім все налагодить. На [PERSON] син теж проводив час з батьками, вони разом їздили до брата в [PERSON] . Навіть на свята син не проводив час з позивачкою. При мобілізації, [PERSON] у особистій справі мобілізованого в графі сімейний стан вказав: «розлучений», так як вважав себе холостим. Рідними в анкеті він вказав лише батьків, брата та доньку, хоча інші військові вказували і своїх цивільних дружин. Син розумів, що якщо із ним щось трапиться, то [PERSON] нічого не отримає, і це була його воля, на це у нього були свої причини. Коли [PERSON] потрібні були речі для армії, то їх купували він та дружина відповідач-2 за свої кошти, а бронежилет, спальний мішок та каску придбали за допомогою сільської ради. Все це возила сину [PERSON] . Тоді [PERSON] навіть і не згадувала про [PERSON] . Не згадувала і тоді, коли він загинув. Похорони сина лягли на плечі батьків. Допомагали сторонні люди, односельці, але теж ніяк не так звана цивільна дружина. Лише коли постало питання про виплату допомоги членам загиблого військовослужбовця, позивач заявила про себе, як про дружину сина. Відповідач-1 просив суд врахувати його позицію та відмовити [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідачів-1,2 [PERSON] надав суду заперечення, якими вказав, що із позову не зрозуміло до кого з відповідачів направлені вимоги позивача, що суперечить положенням підпункту 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, якими передбачено необхідність зазначення в позові змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Більш того, відсутність такого змісту позовних вимог унеможливлює постановлення судового рішення, так як згідно ст. 266 ЦПК України, у разі постановлення судового рішення проти кількох відповідачів, суд повинен зазначити в якій частині рішення стосується кожного з відповідачів, що з урахуванням принципу диспозитивності, визначеному ст. 13ЦПК України, позбавляє суд можливості вирішити спір, якщо про це не буде відповідної вимоги сторони. Стосовно вимоги щодо встановлення факту проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю в період з листопада 2011 року по 21 травня 2015 року, [PERSON] вказав, що в цей період [PERSON] мала статус одинокої матері та отримувала державну соціальну допомогу як одинока матір, яка не перебуває у шлюбі. Ця обставина підтверджує факт відсутності сімейних відносин між позивачем [PERSON] . Крім того, представник відповідачів-1,2 Іпатов В.В. наголосив, що навіть у разі наявності фактичних сімейних відносин без реєстрації шлюбу між позивачем та померлим сином відповідачів-1,2, [PERSON] не набуває статусу особи, якій законодавство надає право на отримання державної грошової допомоги на умовах та підставах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975. Зважаючи на вищевикладене, представник відповідачів просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні її вимог у повному обсязі. Представник [INFO] заперечив проти позову, надав відзив, в якому вказав, що позовна заява не містить жодних обставин, які б підтверджували, що Херсонським обласним військовим комісаріатом порушено, не визнано чи оспорюються права, свободи чи інтереси позивача. Посилання [PERSON] на те, що через протидію [PERSON] та [PERSON] . Херсонським ОВК вимагається судове рішення суперечить дійсним обставинам справи. Позивачем не було надано за місцем проходження служби військовослужбовця документів, що підтверджують факт того, що вона є членом сім`ї, батьком або утриманцем загиблого військовослужбовця [PERSON] . Херсонський ОВК повинен діяти в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а отже, без надання необхідних документів від позивача, відповідач-3 не має права направити документи для розгляду та призначення виплати одноразової грошової допомоги. Крім того, у [INFO] відсутні повноваження про визнання права на отримання та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до вимог чинного законодавства України. Так, відповідно до п. 4.5 наказу Міністра оборони України від 14.08.2014 року № 530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, здійснюється виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і провів захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975. Таким чином, керівник уповноваженого органу - обласний військовий комісар тільки приймає та реєструє всі документи, які подає військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Та надсилає їх до розпорядника бюджетних коштів до Департаменту фінансів МО України. Розпорядник бюджетних коштів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органу для видання наказу та виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Таким чином, саме розпорядник бюджетних коштів, а саме Департамент фінансів міністерства оборони України уповноважений приймати рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та відповідно визнавати право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача-3 наголосив, що [INFO] є неналежним відповідачем у вказаній справі, а позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив суд відмовити у задоволенні позову. Таким чином, суд,

Outcome: dismissed