Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та усунення порушення прав власника, який мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2006 року, на теперішній час в провадженні суду перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Позивач вказав, що під час шлюбу, вона стала власницею земельної ділянки площею 0,0633 гектарів, розташованої на території м.Бердянська Запорізької області, садове товариство «Городник», земельна ділянка [NUMBER] , на теперішній час адреса зазначеної земельної ділянки є: [ADDRESS] . Окрім того, на вказаній земельній ділянці під час шлюбу, позивач та відповідач по взаємній домовленості між собою, побудували садовий будинок. Право власності на заначений садовий будинок у позивача виникло на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Позивач вказав, що добровільно поділити спільне вищезазначене майно подружжя, яким на цей час одноосібно користується відповідач, він не бажає. Крім того, відповідач з квітня 2020 року однособово користується зазначено земельною ділянкою та садовим будинком, замінивши замки на хвіртці воріт до земельної ділянки та вхідних дверях садового будинку. Влітку 2019 року він там проживав разом зі своєю новою співмешканкою, доступу до належних їй на праві власності земельної ділянки та садового будинку їй не дає, чим порушує її права власника та скоює перешкоди в користуванні нею, не надає можливості в літній час там відпочивати, висаджувати овочі та збирати фрукти. Відповідач відмовляється надати позивачу ключі від нових замків та заперечує проти її мешкання у садовому будинку, оспорює її права власника та користувача. В судове засідання позивач не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2006 року, за період якого, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Градовою В.Г. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17012342 від 29.01.2014 року, позивач стала власницею земельної ділянки, площею 0,0633 гектарів, розташованої на території [ADDRESS] , кадастровий номер 2310400000:01:010:0289. Встановлено, що на вказаній земельній ділянці під час шлюбу, позивач та відповідач, по взаємній домовленості між собою, побудували садовий будинок під літ. «А», з прибудовами «а» та «а1» загальною площею 27,3 кв.м.; «Б» - навіс загальною площею 7,2 кв.м.; «В» - вбиральня; №1 - паркан; №2 - паркан; №3 - хвіртка; №4 - ворота; №5 - зливна яма; №6 - колодязь водопровідний; І- замощення. З`ясовано, що право власності на заначений садовий будинок у позивача виникло на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЗП №181190361833, виданої 05.02.2019 року департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області та, яке було зареєстровано 25.02.2019 року під номером запису 30479892, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157811272 від 27.02.2019 року. Згідно п.2 рішення сорок дев`ятої сесії міської ради VII скликання від 30.08.2018 року №12 проїзду, що розташований у м.Бердянську в районі СТ «Городник», присвоєно назву - проїзд Весняний. В ході судового розгляду сторони визнали той факт, що вищевказане майно придбано в період шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. В силу вимог ст.60 СК України кожна річ, набута подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, корис\-тування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, як це встановлює ст. 65 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. ч. 2, 3 статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власно\-сті є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі по\-ділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. В ході судового розгляду встановлено, що шлюбний договір між сторонами не укладався, будь-яких домовленостей щодо поділу земельної ділянки та дачного будинку між ними немає. Крім того, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, судом встановлено не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя, що не спростовувалося ані позивачем, ані відповідачем під час судового розгляду. В ході судового розгляду встановлено, що з квітня 2020 року [PERSON] однособово користується зазначеною земельною ділянкою та садовим будинком, замінивши замки на хвіртці воріт до земельної ділянки та вхідних дверях садового будинку, доступу позивачу до належних до земельної ділянки та садового будинку не дає, чим порушує її права власника та скоює їй перешкоди в користуванні ними, відмовляється надати позивачу ключі від нових замків та заперечує проти її мешкання у садовому будинку, оспорює її права власника та користувача. Згідно ст. 317 ч.1 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання свої майном. Статтею 321 ч.І ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved