Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], діючої від власного імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання здійснити демонтаж столу-тумби в загальній кухні, в якому просить суд зобовязати відповідачку прибрати з кухні розташованої в квартирі [ADDRESS] кухонні меблі, а саме великий стіл-тумбу, в якому вмонтована пральна машина залишивши лише тільки пральну машину. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 2005 року, позивачці а також [PERSON], діючої від власного імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] належать на праві власності 636/1000 частин в рівних частках квартири [ADDRESS], що складає 63,03 кв.м.Загальна площа вищевказаної квартири складає 99,40 кв.м. Згідно витягу з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації № 579/01-04 від 27.05.2005 року «Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», за позивачкою закріплено нежитлові приміщення площею 1,8 кв.м, і площею 2,5 кв.м, які розташовані в комунальній квартирі [ADDRESS]. Далі позивачка вказує, що їй [PERSON] належить дві житлові кімнати площею 18,9 кв.м, та 18,4 кв.м, а також дві комори площею 2,5 кв.м, та 1,8 кв.м. За відповідачем [PERSON] закріплено житлову кімнату площею 19,1 кв.м, а також три комори площею 4,0 кв.м, 0,6 кв.м, та 1,1 кв.м. В загальному користуванні вищевказаного приміщення знаходяться коридор площею 10,8 кв.м, кухня площею 11,6 кв.м, коридор площею -1,2 кв.м,коридор площею 4,2 кв.м, вбиральня площею -1,4 кв.м. та ванна кімната площею -3,2 кв.м. Самовільно без її дозволу [PERSON] та її син [PERSON], який мешкає у квартирі зі своєю дружиною( які не зареєстровані) зайняли без її згоди площу більше ? частини кухні, розмістили в ній свої речі, встановивши кухонні меблі а також великий стіл тумбу, в якому вмонтована пральна машина, тоді як вона навіть не має можливості навіть присісти на табуретку за обіденний кухонний стіл та встановити свою пральну машину, хоча являється власницею 2,3 спірної квартири і сплачує кошти за надані житлово-комунальні послуги саме за 2/3 площі квартири, чим порушуються її права, що стало приводом для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні 16.11.2016 року позивачка, її представник адвокат [PERSON] та третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову, погодившись у добровільному порядку прибрати з кухні стіл-тумбу в який вмонтована пральна машинка, залишити тільки пральну машину. У звязку з тим, що відповідачка у добровільному порядку погодилася на вирішення спору у судовому засіданні оголошено перерву до 07.12.2016 року. В судовому засіданні 07.12.2016 року [PERSON] повідомила суд, що прибрала великий стіл-тумбу, в який була вмонтована пральна машина, залишила тільки пральну машину, як того вимагала позивачка [PERSON]. [PERSON] не заперечувала проти того, що стіл-тумба, в якій була вмонтована пральна машина, прибрана з того місця де знаходилася раніше, але тепер їй заважає стіл, розташований на кухні в іншому місці, який необхідно пере двинути на 50 сантиметрів. Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідачку, свідка, дослідивши всі матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується, що сторони по справі проживають у [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 2005 року, позивачці а також [PERSON], діючої від власного імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] належать на праві власності 636/1000 частин в рівних частках квартири [ADDRESS], що складає 63,03 кв.м. Загальна площа вищевказаної квартири складає 99,40 кв.м. Згідно витягу з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації № 579/01-04 від 27.05.2005 року «Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», за позивачкою закріплено нежитлові приміщення площею 1,8 кв.м, і площею 2,5 кв.м, які розташовані в комунальній квартирі [ADDRESS]. [PERSON] належить дві житлові кімнати площею 18,9 кв.м, та 18,4 кв.м, а також дві комори площею 2,5 кв.м, та 1,8 кв.м. За відповідачем [PERSON] закріплено житлову кімнату площею 19,1 кв.м, а також три комори площею 4,0 кв.м, 0,6 кв.м, та 1,1 кв.м. В загальному користуванні вищевказаного приміщення знаходяться коридор площею 10,8 кв.м, кухня площею 11,6 кв.м, коридор площею 1,2 кв.м,коридор площею 4,2 кв.м, вбиральня площею 1,4 кв.м. та ванна кімната площею 3,2 кв.м. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності ті інших речових прав» розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В позовній заяві позивачка вказувала, що відповідачка без її згоди встановила стіл-тумбу у кухні загального користування встановивши перегородку, чим збільшила площу, яка мала б знаходиться тільки у її користуванні. Про те в судовому засіданні, відповідаючи на запитання суду , позивачка не заперечувала, що стіл-тумба прибрана, однак вже існує інша перешкода яка заважає їй користуватися 2/3 спільної кухні, а саме стіл відповідачки, який на 50 сантиметрів займає більшу площу, ніж має займати. Одночасно позивачка підтверджувала, що про стіл у позові нічого не вказано, тому що юрист який складав заяву не правильної зрозумів. Таким чином суд, прийнявши до уваги пояснення позивачки в залі суду, пояснення відповідачки, дослідивши письмові документи надані в якості доказів в обґрунтування позову, вважає, що позивачкою конкретно не зазначено та не наведено доказів того, яким чином відповідачка порушила її право на користування спільним приміщенням кухнею, що знаходиться у спільному користуванні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник спільного майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування спільним майном. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності ті інших речових прав» застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суд приймає до уваги будь-які фактичні дані (ст.ст. 57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів. Таким чином, суд надавши оцінку всім доказам представленими суду сторонами по справі, з врахуванням підстав, викладених вище у мотивувальній частині рішення, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову про зобовязання відповідачки [PERSON] прибрати з кухні великий стіл-тумбу, в якому вмонтована пральна машинка, залишивши лише пральну машину.

Outcome: dismissed