Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач понад рік ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дитиною, не цікавиться життям та здоров'ям доньки, не виявляє бажання піклуватись про неї, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не сплачує заборгованості по аліментах. Лише декілька разів приходив до школи та цікавився навчанням дитини. 15.06.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Тетіївській райдержадміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. заявлений позов підтримали. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, посилаючись на письмове заперечення (а.с.38-39). Представник служби у справах дітей та сім?ї Тетіївської районної державної адміністрації Мартін О.М. в судовому засіданні підтримала наданий службою висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що вже близько року не бачили щоб батько малолітньої [PERSON] приходив навідувати доньку. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексуУкраїни. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 11.11.2008 року у них народилася донька [PERSON] Після розірвання шлюбу 16.02.2010 року позивачка разом з донькою проживають окремо від відповідача, а відповідач відповідно виконавчого листа Тетіївського районного суду від 09.06.2009 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки близько року, не надавав матеріальної допомоги, не сплачував аліменти. Заборгованість по аліментах станом на 01.05.2017 року становила 8144 гривні. Це стало підставою для збирання позивачкою документів для подання позову до суду про позбавлення відповідача батьківських прав. Встановлені судом обставини підтверджуються: копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), довідкою виконавчого комітету Тетіївської міської ради Київської області № 4130 від 22.06.2017 року (а.с.8), довідкою Тетіївського РВ ДВС № 3374 від 22.05.2017 року про заборгованість по аліментах (а.с.9), висновком комісії з питань захисту прав дитини при Тетіївській райдержадміністрації від 15.06.2017 року (а.с.11-12). Водночас у справі встановлено, що відповідач частково сплатив заборгованість по аліментним платежам на утримання доньки, що підтверджується довідкою Тетіївського РВ ДВС № 4700 від 18.07.2017 року (а.с.31). В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що протягом всього часу після розлучення з позивачкою він продовжував піклуватися про доньку - надавав матеріальну допомогу, купував речі, іграшки, давав кишенькові гроші. Крім того навідував дитину у школі, спілкувався з нею, цікавився її життям, навчанням, здоров'ям. Лише близько року через матеріальні труднощі він не в повній мірі сплачував аліменти за рішенням суду. На даний час він офіційно працевлаштувався, сплачує поточні аліменти та погашає заборгованість. В подальшому має намір повноцінно приймати участь у вихованні дитини, належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Згідно наданої характеристики Тетіївського НВК «Гімназія-ЗОШ I-III ступенів» [PERSON], батько дитини на протязі навчального року декілька разів приходив до школи і спілкувався з дочкою, цікавився навчанням та поведінкою (а.с.10). Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] умисно не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, на даний час він прагне належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, повноцінно приймати участь у вихованні доньки, а тому позбавлення його батьківських прав є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов?язками щодо дитини в суді не доведені. А тому суд вважає, що у задоволенні вимог про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити.

Outcome: dismissed