Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 600 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі з відповідачем 01.02.2003 народився син [PERSON], та 07.09.2006 народився - [PERSON]. Відповідач проживає окремо у своїх батьків. Позивачка проживає разом з дітьми у власному будинку, які перебувають на її утриманні. Враховуючи вимоги Сімейного кодексу України, просить позов задоволити. Позивач у судове засіданні не з'явилася , подала клопотання про те, що згідна на розгляд справи у її відсутності, просить її позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився вдруге, хоча був повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому порядку, про що свідчить поштові повідомлення. Тому суд вважає, що справу необхідно вирішити на підставі наявних доказів у справі, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 6 липня 2002 року зареєстрували шлюб у відділ ЗАГС адміністрації м. Новочеркеська Ростовської області. Від шлюбу 01.02.2003 у сторін народився син [PERSON], а 07.09.2006 - син [PERSON]. З листопада 2014 року сторони не ведуть спільний побут і господарство та проживають окремо, неповнолітні діти сторін залишилися проживати з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо їхнього утримання. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За умовами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України). Відтак, враховуючи матеріальне становище позивача та дітей, матеріальне становище відповідача, який не працює, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обов'язків сторін щодо дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей до їх повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на кожну дитину. При ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд врахував, що позивач є особою молодого віку, працездатним, має змогу працевлаштуватися та сплачувати аліменти. У відповідності до вимог ч.1 ст.79 ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 25 квітня 2017 року та в порядку ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України допускається негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України). Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 640 грн. судового збору.

Outcome: approved