Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 23 березня 2012 року. Позовна заява мотивована тим, що 23 березня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 337. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки позивач під час шлюбу захворіла, після чого відповідач почав зневажливо ставитись до позивача та порушувати подружню вірність. Така поведінка відповідача глибоко вразила позивача, принизила її людську та жіночу гідність, в результаті чого позивач втратила довіру до відповідача. Згодом відповідач забрав всі свої речі та покинув позивача. Таким чином, позивач вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не зявилася, однак при подачі позовної заяви до суду, позивач звернулася із клопотанням, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розгляд справи провести у її відсутність та не заперечує щодо винесення заочного рішення.(а.с. 5) Відповідач в судове засідання, призначене на 07.07.2016р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча 21.06.2016р. належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою. (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 23 березня 2012 року [PERSON] та Богданюк (дошлюбне прізвище Безпалько) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 337 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 114955, виданого 23 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. (а.с. 11). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально і відновленню стосунки не підлягають, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «Безпалько», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід зазначити «Безпалько». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved