Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. З моменту розірвання шлюбу і на даний час відповідач не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться фізичним, духовним розвитком дітей, не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначила, що у випадку визнання відповідачем позову, відмовиться від сплати аліментів відповідачем на її користь на утримання дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, але заборгованість виникла у зв'язку з відсутністю джерела доходу. Зазначив, що на даний час їздить на сезонні роботи, бажає брати участь у вихованні дітей, особисто спілкується з дітьми в телефонному режимі, просив не позбавляти його батьківських прав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шишук С.І., в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, пояснила суду, що комісією з питань захисту прав дитини було розглянуто питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Перед прийняттям рішення, органом опіки та піклування було заслухано пояснення сторін по справі, проведено бесіди з дітьми, проаналізовано ситуацію сторін та встановлено, що сторони проживають окремо, створили нові сім'ї, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, однак дана обставина не може свідчити про свідоме нехтування від виконання батьківських обов'язків, а тому підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] не встановлено. Просить у задоволенні позову відмовити. В процесі розгляду справи, в присутності орган опіки й піклування Любомльської РДА - Шишук С.І., було опитано неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Діти пояснили, що батько їх відвідує, хоч і не часто, дарує подарунки, інколи телефонує. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює продавцем у магазині в с.Заболоття Ратнівського району. Про наявність негативних відносин між сторонами по справі знає зі слів позивача, ствердила ту обставину, що відповідач відвідував дітей у школі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Статтею 18 Конвенції про права дитини регламентовано, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей..., зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Пунктом 16 абзацу 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до роз'яснень пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з'ясовувати позицію й обґрунтування відповідача. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (аркуш справи 5). Діти проживають з позивачем (аркуш справи11). З копій рішень Любомльського районного суду Волинської області від 20 травня 2014 року від 20 січня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей (аркуш справи 6 - 9). З копії довідки - розрахунку, виданої Шацьким РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області встановлено, що на виконанні у ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та станом на 15 грудня 2017 року існує заборгованість в сумі 20 967, 80 гривень (аркуш справи 9). В судовому засіданні [PERSON] з приводу заборгованості по аліментах пояснив, що він офіційно не працевлаштований, заборгованість виникла у зв'язку з відсутністю джерел існування, крім того, має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу. На даний час працює за наймом, умислу ухилитись від сплати аліментів не було. Згідно з частиною 4 статі 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, матері, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України). У матеріалах справи наявний висновок Любомльської РДА Волинської області, який визначає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON], є недоцільним та не відповідає інтересам дітей (аркуш справи 61-62). В судовому засіданні встановлено, що висновок наданий на підставі матеріалів, зібраних органом опіки та піклування, обґрунтований результатом обстеженням місця проживання позивача, досліджено характеристику відповідача, відібрано пояснення у сторін, проведено бесіди з дітьми, враховано думку дітей та відповідача щодо його участі у вихованні дітей. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи відповідача про те, що він, хоч і не цілком належно виконував свої батьківські обов'язки по відношенню до дітей, зважаючи на життєві обставини, однак і не нехтував ними, відвідував дітей у школі, дарував подарунки. На сьогоднішній день він бажає відновити стосунки з дітьми та брати участь у їх вихованні. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, а тому суд вважає, що позов є передчасним та таким що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed