Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки від 25.07.2011 року, посилаючись на те, що 25 липня 2011 року між її матірю [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 10,80 га, кадастровий номер 6522985900:03:053:0020, зареєстрований у відділі Держкомзему в Іванівському районі за №652290004000491, строком на десять років. 30 серпня 2015 року орендодавець [PERSON] померла, після чого вона (позивачка) успадкувала спірну земельну ділянку. 13.04.2017 року вона звернулась до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди на підставі його п.40, однак той відмовив їй. Посилаючись на ст.ст.526, 651 ЦК України, п.4 ст.32, п.11 ст.31 Закону України «Про оренду землі» просила задовольнити позов та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. та витрати повязані з оплатою правової допомоги в сумі 6000,00 грн. 11 грудня 2017 року позивачка надала до суду заяву про зміну предмету позовних вимог, згідно якої, позивачка просить: заборонити [PERSON] здійснювати будь-який обробіток шляхом проведення агротехнічних заходів, здійснювати посів та збирання врожаю на земельній ділянці площею 10,80 га, кадастровий номер 6522985900:03:053:0020, на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, що належить їй на праві власності, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. та витрати повязані з оплатою правової допомоги в сумі 6000,00 грн. (а.с.38). Змінені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04.12.2017 року державним реєстратором внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення дії договору від 25.07.2011 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], індексний номер №38619785. Відповідач не визнає її вимог щодо можливості їй самостійно господарювати на власній земельній ділянці, вважає договір оренди дійсним, засіявши соняшником її земельну ділянку. Вказані дії відповідача порушують її права як власника земельної ділянки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав змінені позовні вимоги своєї довірительки, просив позов задовольнити. Уточнив п.5.1 щодо терміну дії договору про надання правової допомоги адвокатом від 12.05.2017 року, а саме вважати, що договір діє до моменту набрання законної сили рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву (а.с.108), згідно якого, позов не визнає та зазначає, що п.37 договору оренди землі, згідно якого договір припиняється у разі смерті фізичної особи - орендодавця, не відповідає положенням діючого законодавства, а тому не може застосовуватись будь-якою із сторін для припинення дії спірного договору. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України «Про оренду землі», зокрема статтею 31, яка не містить в своєму змісті такої умови для припинення договору оренди землі як - смерть фізичної особи орендодавця. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу надану адвокатом не визнає з причин невизнання позову, крім того, вважає нерівноцінним розрахунок часу щодо участі адвоката позивачки. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачка в квітні 2017 року листом повідомила відповідача про намір розірвати договір в односторонньому порядку, мотивувавши тим, що після смерті [PERSON]Б та отримання земельної ділянки у спадщину самостійно бажає обробляти її. Відповідач не погодився на розірвання договору, оскільки до отримання листа від позивачки, останній вже обробив та засіяв спірну земельну ділянку соняшником і розірвання договору оренди в квітні 2017 року спричинило би відповідачу матеріальних збитків. Про смерть орендодавця відповідач дізнався від позивача лише в квітні 2017 року. Після припинення дії договору оренди землі 04.12.2017 року, відповідачем не чиняться жодним чином перешкоди позивачці у користуванні, володінні та розпорядженні спірною земельною ділянкою. Восени 2017 року відповідач зібрав врожай і більше земельну ділянку не обробляв та нічим не засіював. В судовому порядку дії державного реєстратора щодо внесення запису про припинення дії договору відповідачем не оскаржуються. Вважає, що на даний час між сторонами відсутній спір. Заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2011 року між [PERSON] («Орендодавець») та [PERSON] («Орендар») був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого 27.07.2011 року у відділі Держкомзему в Іванівському районі Херсонської області за № 652290004000491 (а.с.7-8). Згідно умов Договору оренди землі, [PERSON] було передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 10,80 га, кадастровий номер 6522985900:03:053:0020, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, з терміном оренди 10 років та переважним правом поновлення його на новий строк. Договір підписано сторонами. Вказана земельна ділянка передана орендарю за актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (а.с.9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.2016 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] (яка померла 30.08.2015 року) є її донька позивачка [PERSON] (а.с.12, 14, 89); спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з вказаної земельної ділянки (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка є власником вказаної земельної ділянки площею 10,80 га, дата державної реєстрації 10.03.2016 року (а.с.13). 13.04.2017 року позивач направила на адресу відповідача односторонню угоду про розірвання договору оренди землі від 30.01.2017 року, посилаючись на пункт 40 Договору оренди землі від 25.07.2011 року з підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи (а.с.15-16, 18). Вказана одностороння угода відповідачем отримана 18.04.2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17). Відповідач заперечив щодо розірвання договору в односторонньому порядку, направивши позивачці листа 15.05.2017 року (а.с.19-20), зокрема він зазначає, що вимога про розірвання договору оренди землі надійшла до нього лише 18.04.2017 року, вже після того, коли ним були виконані комплексні сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, площею 10,8 га на території Трохимівської сільської ради Іванівського району Херсонської області. Дострокове розірвання договору призведе до завдання йому збитків. 04.12.2017 року державним реєстратором Відділу економіки і регіонального розвитку Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення дії договору оренди землі від 25.07.2011 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.90). Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги (змінені) зазначає, що відповідач, не маючи правових підстав, чинить їй перешкоди в цьому шляхом здійснення обробітку цієї земельної ділянки та здійснення посіву та збору врожаю, що змушує її вимагати усунення порушень її права самостійно господарювати на землі, що передбачено ст.391 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відновлення становища, яке існувало до порушення (п.3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч.1 ст. 387 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Таким чином, з моменту державної реєстрації припинення договору оренди земельної ділянки між сторонами - 04.12.17 року припинено користування відповідачем [PERSON] земельною ділянкою, належною [PERSON] На порушення вимог ст.ст.12,81 ЦПК України позивачем не представлено достатньо доказів, що відповідачем, після припинення дії договору оренди землі, чиняться їй перешкоди у користуванні чи розпорядженні належної їй земельною ділянкою, зокрема, що на спірній земельній ділянці здійснено її обробіток та посів або проведені агротехнічні заходи, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обємі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, до яких належать і витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на відмову в задоволенні позову судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed