Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнення сплачених судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, починаючи з червня 2019 року, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених на неї батьківських обов`язків не виконує, не приймає будь-якої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно, дитина знаходиться повністю на її утриманні та піклуванні, у зв`язку із чим звернулася до суду з позовом. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, Відповідач надала нотаріально завірену заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 21). Батько дитини [PERSON] , згідно заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22.06.2020, позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 14.06.2021 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у житті дитини, не цікавиться успіхами сина (а.с. 7). Відповідно до довідки від 14.06.2021 № 438, виданої виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає неповнолітній [PERSON] (а.с. 14). Згідно акту обстеження умов проживання домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 14.06.2021, в даному будинку зареєстровані та фактично проживають [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , будинок складається з 4-х кімнат, умови проживання задовільні, дитина має власну кімнату (а.с. 15). Згідно характеристики, за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за час проживання за вказаною адресою зарекомендувала себе виключно з позитивного боку, відгуки сусідів про неї позитивні, бере участь у громадських справах і має хороші сімейні стосунки (а.с. 20). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України, до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я свого неповнолітнього сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом по його вихованню та матеріальному утриманню, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення її батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі неповнолітнього [PERSON] і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені його права та інтереси. Надані докази є підтвердженням того, що позбавлення матері батьківських прав є доцільним, оскільки відповідач допустила свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов`язків. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не завдасть шкоди життю, здоров`ю та моральному вихованню дитини, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення й надасть можливість в майбутньому, при наявності бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved