Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Відкритого Акціонерного Товариства « Слов»янський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача контролером ВТК з 22 травня 1979 року по 27 червня 2000 року. Згідно записів у її Трудовій книжці у відповідності до Наказу ( Розпорядження) №325 від 17 травня 1979 року вона була прийнята до відповідача на роботу в адміністративно- господарський відділ ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» допоміжним працівником, згодом працювала на різних посадах. З 01 січня 1999 року ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Наказом (Розпорядженням) № 818 від 27 червня 2000 року вона була звільнена з роботи. При її звільненні з підприємства відповідач був зобов»язаний провести з нею повний розрахунок, однак, цього не зробив, мотивуючи це скрутним становищем. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виплатити їй заборговану заробітну плату, але кожний раз отримувала відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні робітника виплата грошових сум, які йому належать, проводиться підприємством в день звільнення. У випадку спору про розмір сум, належних робітнику при звільненні, власник зобовязаний в зазначений вище термін в любому випадку виплатити суму, яку він не оспорює. На момент її звільнення такого спору між нею та відповідачем не було. На час її звільнення і по теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідача перед нею складає 498 грн 49 коп згідно Листа арбітражного керуючого ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» вих № 15-04/33/41Б від 15 квітня 2015 року. В зв»язку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на її користь заборгованість по заробітній платі 498 гривень 49 коп. Крім зазначеного, незаконними діями відповідача їй була спричинена і суттєва моральна шкода, яка пов»язана з трудовими правовідносинами, яка виявилась у її моральних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем її законних прав і інтересів, що гарантовані Конституцією України та трудовим законодавством ( ст. 237-1 КЗпП України) в частині своєчасного отримання винагороди за свій труд. Порушення відповідачем її трудових прав привели до втрати її налагоджених і нормальних життєвих зв»язків, через що вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Через провину відповідача вона не змогла своєчасно і в повному обсязі оплачувати необхідні платежі, податки і збори, передбачені законодавством, нести витрати по утриманню житлового будинку, в якому мешкає, а також належним чином харчуватись і вдягатись, утримувати свою сім»ю тощо. Внаслідок чого вона стала нервовою, роздратованою та пригніченою, стан її здоров»я погіршився, в т.ч. через тривалий час порушення відповідачем її законних прав і інтересів. Таким чином, причинену їй відповідачем моральну шкоду вона оцінює в 3000,00 грн. Згідно ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 1 Закона України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати» і відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати» підприємства, установи та організації всіх форм господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату, зобов»язані під час цієї заборгованості заробітної плати нараховувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 ( із змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року № 692). В зв»язку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі, а саме з 01 липня 2000 року по день постанови судом рішення 01 липня 2015 року 498 гривень 49 коп х 239, 51%/100%/ = 1193 гривень 93 коп. Розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі з 01 червня 2000 року по 01 липня 2015 року. 498 гривень 49 коп х 39,75% /100% = 198 гривень 15 коп. Просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства « Слов»янський керамічний комбінат» міста Словянська, Донецької області, код ЄДРПОУ № 00204895, на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 498 гривень 49 коп, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1193 гривень 93 коп, три відсотки річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі у сумі 198 грн 15 коп, та компенсацію моральної шкоди у сумі 3000 грн. До судового засідання позивач [PERSON] не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 10). 16 вересня 2015 року від позивача надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 14 ). Представник відповідача Відкритого Акціонерного Товариства «Слов»янський керамічний комбінат» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України ( а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється судом на адресу відповідача ним не отримується ( а.с.13). Згідно до вимог абз 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з»явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Відкритого Акціонерного Товариства Слов»янський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги в частині виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати, трьох відсотків річних від простроченої суми задоволенню не підлягають, а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов»язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов»язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача в період з 22 травня 1979 року ( Наказ про прийняття на роботу № 325 від 17 травня 1979 року) по 27 червня 2000 року ( Наказ про звільнення № 818 від 27 червня 2000 року) ( а.с. 5-6). З 01 січня 1999 року Відкрите акціонерне товариство «Слов»янський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виплатити їй заборговану заробітну плату, але кожний раз отримувала відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. При її звільненні з підприємства відповідач був зобовязаний провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Станом на час звільнення [PERSON] з підприємства заборгованість по заробітній платі відповідача складає 498 грн. 49 коп., згідно Листа арбітражного керуючого ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» ( а.с. 3-4), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України « Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв»язку з індексацією за рахунок власних коштів ( стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року. Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо). Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв»язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Із роз»яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов»язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв»язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року №663 ( з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків ( величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв»язку з несвоєчасним виконанням рішення. Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 ( зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати ( проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу ( особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Однак, в судове засідання позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження виплати їй відповідачем ВАТ Слов»янський керамічний комбінат заборгованості по заробітній платі у розмірі 498 грн. 49 коп (а.с. 3-4). Також позивачем [PERSON] у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду даних про відмову власника або уповноваженого ним органу - Відкритого Акціонерного Товариства «Слов»янський керамічний комбінат» у виплаті компенсації. Крім того, в матеріалах справи відсутні данні про розмір заборгованості по місяцях, за які вона утворилася. Тому саме з цих підстав позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів її виплати задоволенню не підлягають. Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків(втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем, а має самостійне юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Засади та сутність інституту моральної шкоди розкривається в ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків . Судом встановлено, що у період трудових відносин з підприємством були порушені права [PERSON], а саме, право на оплату праці, оскільки заборгованість по заробітній платі відповідачем ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» не виплачена до теперішнього часу. Так, звільнений працівник, якому з вини підприємства несвоєчасно виплатили належні при звільнені суми, має право вимагати відшкодування завданої при цьому моральної шкоди. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У звязку з тим, що протиправними діями відповідача ВАТ «Слов»янський керамічний комбінат» - дійсно були порушені трудові права позивача, що вимагало від [PERSON] додаткових зусиль, у звязку з порушенням звичайного укладу його життя, але суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень є завищеними та підлягають зменшенню до розміру 1000,00 грн, зазначена сума є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача. Не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі у сумі 198 грн 15 коп, оскільки такі виплати не передбачені нормами Кодексу Законів про працю України, який регулює відносини між позивачем та відповідачем. Також, у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з чим, з відповідача ВАТ Слов»янський керамічний комбінат, на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру та 121,80 грн. за вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial