Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього як таким, що втратив право користування квартирою № 83, що знаходиться в будинку № 75 по вул. Калініна м. Олександрії. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є співвласницею цієї квартири. 6 червня 2015 р. її колишній зять та член сім`ї відповідач [PERSON] вже більше року не користується квартирою, в оплаті комунальних послуг участі не приймає, а проживає в Російській Федерації. 6 червня 2015 р. він подарував належну йому 1/4 частину цієї квартиру своєму синові [PERSON]. На зняття з реєстрації у відповідача немає часу. Реєстрація відповідача в квартирі створює складнощі для усіх членів родини у вирішенні питання реалізації майна. До судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, на повторний виклик в судове засідання не зявився. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що позивачці на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 6 червня 2015 р. відповідач подарував належну йому 1/4 частину трикімнатної квартири своєму синові [PERSON] Відповідач [PERSON] в цьому жилому приміщенні не проживає з 2012 р., що підтверджується актом розпорядженням від 10 червня 2015 р., затвердженим директором КП «Житлогосп», однак зареєстрований, про що свідчить довідка Олександрійського МВ УДМС України в Кіровоградській області. Позивач просить визнати відповідача як таким, що втратив право користування житлом, оскільки він понад рік не користується жилим приміщенням. Суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з такого: Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Підстави припинення права власності передбачені ст. 346 ЦК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Системний аналіз цих норм права дозволяє зробити висновок про те, з переходом права власності до іншої особи попередній власник втрачає право користування житлом і, навпаки, його набуває новий власник. Підтвердженням цього висновку є Ухвала Верховного Суду України від 13.07.2011 року, в якій зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника та збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Доказом припинення права власності відповідача і набуття цього права позивачем є договір дарування частини квартири від 6 червня 2015 р. та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відтак існують законні підстави для визнання відповідача як таким, що втратив право користування житлом, Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved