Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування своїх вимог вказує, що з 25.11.2005 року по 28.01.2013 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28 березня 2016 року з відповідача в її користь на утримання малолітніх дітей стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На даний час стягуваних з відповідача аліментів недостатньо для утримання дітей. Покликаючись на те, що відповідач є молодого віку, працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того, зазначає, що у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, адже він не виконує зобовязання по матеріальному утриманню своїх дітей, відповідно до рішення суду. Станом на 29 серпня 2017 року згідно довідки-рахунку, виданої державним виконавем Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON], сума заборгованості по аліментах [PERSON] в її користь на утримання дітей становить 73228,07 грн.. На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.196 СК україни, просить стягнути з відповідача в її користь 2928,00 грн. неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що відповідач [PERSON] не ухиляється від сплати аліменти на дітей. На даний час останній офіційно не працює, однак намагається вчасно та в повній мірі сплачувати аліменти. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] дітей не відвідує, аліменти не сплачує, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2013 року розірвано (а.с.9). В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що стверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ №026825, серії І-ЕГ №106023 (а.с.5, 6). Встановлено також, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28.03.2016 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], на підставі рішень Луцького міськрайонного суду від 04.09.2009 року та від 31.10.2011 року та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.8). Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Судом встановлено, що діти проживають з матірю (а.с.7) та перебувають на її утриманні, відповідач добровільно іншої, крім аліментів, допомоги на утримання дітей не надає, аліменти сплачує не повному обсязі, оскільки є заборгованість по аліментах (а.с.10, 11, 12), не бере участі у додаткових витратах, не проявляє ініціативи у вихованні дітей. Разом з тим, при визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2017 року Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років - 1777 грн., меншим, ніж 50 відсотків якого не може бути розмір аліментів, а також, враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є меншим за передбачений законом мінімум. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх малолітніх дітей, тієї обставини, що обовязок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовна вимога щодо про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню частково, слід збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 900,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідок-рахунку Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області заборгованість [PERSON] за виконавчим листом станом на 29.08.2017 року становить 73228,07 грн. (а.с.59, 60, 61). Зазначена заборгованість не виплачена відповідачем позивачу добровільно. Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки відповідач не вжив усіх заходів для погашення заборгованості, при цьому не довів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування неустойки. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводились стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року становить 2928,00 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо стягнення неустойки (пені) та стягує з відповідача на користь позивача неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 2928 грн. 00 коп.. Крім того, суд приходить до висновку, що згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1280 грн. судового збору.

Outcome: partial