Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2004 року. Протягом сумісного проживання подружжя не знаходить між собою спільної мови, мають різні погляди на життя. В сімї відсутнє взаєморозуміння і, як наслідок, між сторонами склалися неприязні відносини, при яких подальше проживання разом стало неможливим. На даний час між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сімї не приймають. Вказуючи на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача, в порядку ст. 88 ЦПК України, сплачений нею судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала, проти надання часу для примирення категорично заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наданих доказів. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Алімбаєва) [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області, запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №180306 (а.с.4). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено наданими до суду копіями свідоцтв про народження(а.с.6,7). З наданих суду доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання дітей між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу, згідно її заяви, залишити прізвище Нестеренко. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 10,11,57,58,59,60,88,174,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.110, 112,113,115 Сімейного кодексу України, суд, -

Outcome: approved