Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 2/4 від усіх видів доходів, та аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 від усіх видів доходів, оскільки дитина [PERSON], [INFO], проживає з нею. Остаточно, подавши уточнюючу позовну заяву, позивач просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі: на утримання дітей у розмірі 1600,00 грн. та на власне утримання - 400,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав в частині стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з підстав, викладених у поданому ним письмовому запереченні. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві і заяві про уточнення позовних вимог, та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення усіх позовних вимог заперечив. Суду пояснив, що відповідач допомагає дітям матеріально. Просив позов задовольнити в частині стягнення 1/3 усіх видів доходу відповідача на утримання дітей. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що із встановлених обставин справи випливають сімейні правовідносини, а також, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2005 року між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 22.11.2005 року та, відповідно, свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03.08.2006 року, та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.02.2013 року (а.с.а.с. 5, 6, 7). Про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, що підтверджується довідкою про доходи ГУДКС України та ніким не спростовується, стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі не є необхідним, а можливе стягнення у частці від доходу, що є доцільним з огляду на положення ч. 3 ст. 181 СК України. За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У даному випадку позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на користь неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що відповідач інших зобов'язань по сплаті аліментів не має, працює та має стабільний дохід, суд дійшов висновку, що з нього слід стягувати аліменти на користь позивача у частці від доходу - 1/3 щомісячного доходу відповідача, яка на переконання суду може в певній мірі забезпечити потреби дітей і не ускладнить матеріальне становище відповідача. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до пункту 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі, суд виходив з положень ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», та вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини, як і дітей, у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років суд врахував матеріальний стан позивача, яка не працює, відповідача, і вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/20 щомісячного доходу відповідача зможе забезпечити якнайкращий баланс інтересів сторін, оскільки нижчий розмір аліментів спричинить скрутне матеріальне становище позивача, а вищий - скрутне матеріальне становище відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, від сплати яких звільнена позивач, в користь держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 84, 180, 181 ч.3, 182, 184 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial