Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] \~звернулася\~ до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить визнати\~незаконним рішенняРади трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 06.05.2020 року про зняття з неї коштів за не відпрацьовані години згідно табелю обліку робочого часу за квітень 2020 року та зняття коштів в розмірі 5% від заробітної плати від задекларованих пацієнтів за квітень 2020 року, а також наказу № 52-к про виконання цього рішення, посилаючись на те, що вона, працюючи лікарем-терапевтом Тетіївської АЗПСМ, виконувала свої трудові обов`язки, виходячи з умов, створених для роботи лікаря в період карантину, пов`язаного з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 і трудової дисципліни не порушувала - 17.04.2020 року вона в процесі роботи виїжджала по телефонному дзвінку до хворої для надання медичної допомоги, яка перебувала в критичному стані і з якою у неї була укладена декларація на лікування, а 30.04.2020 року, приймаючи хворих у спеціально обладнаному кабінеті для прийому хворих з підозрою на COVID-19, та виявивши такого хворого, вона змушена була йти додому щоб прийняти душ, оскільки душовою кабіною кабінет не обладнаний. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини (а.с.1-2). Представник відповідача КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Думанський В.П. в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовних вимог не визнає, посилаючись на наданий відзив на позовну заяву (а.с.20-22). Свідок [PERSON] , який працює завідувачем Тетіївською лабораторією ЗПСМ, суду пояснив, що спеціально обладнаний кабінет для прийому хворих з підозрою на COVID-19 в КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» почав працювати лише 06.05.2020 року, до цього часу прийому пацієнтів в ньому ніхто не проводив. За 17.04.2020 року жодного виклику лікаря в медичній документації зафіксовано не було. 17.04.2020 року та 30.04.2020 року [PERSON] була відсутня на робочому місці без поважних причин, а тому він написав про це доповідну записку. Свідок [PERSON] , який працює заступником головного лікаря КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги», суду пояснив, що 17.04.2020 року та 30.04.2020 року [PERSON] була відсутня на робочому місці, при цьому про свою відсутність нікого не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 06.05.2020 року Рада трудового колективу КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» в складі дев`яти чоловік, розглядаючи питання порушення трудової дисципліни лікарем-терапевтом Тетіївської АЗПСМ [PERSON] , на підставі доповідних записок завідувача Тетіївської АЗПСМ [PERSON] від 17.04.2020 року та 30.04.2020 року, актів про відсутність на робочому місці від 17.04.2020 року та 30.04.2020 року (а.с.25,27) та актів про відмову надати пояснення від 28.04.2020 року та 04.05.2020 року (а.с.26,28), вирішила зняти з [PERSON] кошти за не відпрацьовані години згідно табелю обліку робочого часу за квітень 2020 року та зняти доплату в розмірі 5% від заробітної плати від задекларованих пацієнтів за квітень 2020 року (копія протоколу засідання а.с.5). На підставі даного рішення Ради трудового колективу головним лікарем КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Думанським В.П. 06.05.2020 року видано наказ № 52-к про перерахунок заробітної плати [PERSON] (а.с.6). Відповідно до\~ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 КЗпП України\~визначено, що\~\~трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування. Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що вона трудової дисципліни не порушувала, на робочому місці була відсутня з поважних причин - 17.04.2020 року виїжджала по телефонному дзвінку до хворої для надання медичної допомоги, яка перебувала в критичному стані і з якою у неї була укладена декларація на лікування, а 30.04.2020 року, приймаючи хворих у спеціально обладнаному кабінеті для прийому хворих з підозрою на COVID-19, та виявивши такого хворого, вона змушена була йти додому щоб прийняти душ, оскільки душовою кабіною кабінет не обладнаний. Проте доказів цього суду не надала. Так, не підтверджено належними доказами того, хто саме 17.04.2020 року викликав лікаря для надання медичної допомоги і куди, не додано копії укладеної декларації на лікування, не підтверджено чи був зафіксований даний телефонний дзвінок і де саме, а також скільки часу витратила позивач на надання такої допомоги, оскільки згідно акту № 1 про відсутність на роботі від 17.04.2020 року [PERSON] була відсутня на робочому місці з 11 години до кінця робочого дня. Не підтверджено належними доказами і того, що 30.04.2020 року позивач проводила прийом хворих у спеціально обладнаному кабінеті КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги» для прийому хворих з підозрою на COVID-19 та виявила такого хворого, оскільки як встановлено із пояснень представника відповідача [PERSON] , який є головним лікарем КП «КНП «Тетіївський центр первинної медико-санітарної допомоги», даний кабінет запрацював лише 06.05.2020 року. Крім того, наказом МОЗ № 772 від 28.03.2020 року затверджено Стандарти медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)», згідно яких медичний працівник, який виявив особу, що відповідає визначенню випадку COVID-19: 1) реєструє випадок в формі первинної облікової документації № 060/о «Журнал обліку інфекційних захворювань» та заповнює форму первинної облікової документації № 058/о «Екстрене повідомлення про інфекційне захворювання, харчове, гостре професійне отруєння, незвичайну реакцію на щеплення», затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 січня 2006 року № 1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 червня 2006 року за № 686/12560 (далі ф. № 060/о та ф. № 058/о) та здійснює інформування керівництва закладу охорони здоров`я для організації подальшого клінічного спостереження, своєчасної медичної допомоги та протиепідемічних заходів індивідуального рівня і на рівні громади; 2) в строк до 2-х годин з моменту встановлення випадку COVID-19, за ф. № 058/о, інформує лабораторний центр МОЗ України за адміністративно територіальною належністю; 3) в разі поступлення особи, яка відповідає визначенню випадку COVID19, в заклади охорони здоров`я, що надають цілодобову стаціонарну медичну допомогу, проводиться відбір зразків матеріалів (додаток 3) та забезпечується транспортування з відповідним направленням (додаток 4) відібраних зразків у лабораторний центр МОЗ України за адміністративно-територіальною належністю. Проте доказів того, чи були зроблені [PERSON] відповідні дії до матеріалів справи не додано. А тому є недоведеним твердження позивача про те, що нею було виявлено хворого з підозрою на COVID-19. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами неправомірності прийнятого рішення відповідачем, а тому суд в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Outcome: dismissed