Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути аліменти з [PERSON], [INFO] на її утримання в розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] віку 3-х років. [PERSON] позов мотивує тим, що сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Донька потребує матеріальних витрат на належне харчування, на одяг, лікування, так як з народження хворіє. Позивач, через малий вік дитини, не має змоги працювати та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Посилаючись на ст. 84, 180, 183, 191 СК України просить її вимоги задовольнити. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач, не погодившись із вказаними позовними вимогами, надав суду відзив, відповідно до якого просить позовну заяву залишити без задоволення, посилаючись на статтю 84 СК України, в якій зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А оскільки сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, дана обставина визнається позивачем, а позивач статуса «Дружина» не має, тому вимоги є безпідставними. Позивачем відповідь на відзив суду надана не була. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, внаслідок чого, в них, 25 квітня 2017 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №475 від 13 грудня 2017 року [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідно до судового наказу, що виданий Фастівським міськрайонним судом 18 грудня 2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON],[INFO]. Частиною 1 статті 2 Сімейного кодексу України визначено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Частиною 4 статті 3 СК України визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 1 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною 2 статті 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Шлюб є підставою виникнення прав та обов'язків подружжя - це передбачає частина 1 статті 36 СК України. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Також, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно правової позиції постанови Верховного суду України від 13.04.2016 року у справі №6-3066цс15, за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових-сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя, тощо. Підставою для подачі даного позову до суду позивач зазначила статтю 84 Сімейного кодексу України. Проте, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачка не перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вона не набула статусу «дружина», а тому у неї відсутнє право на утримання її батьком дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Інших підстав позову позивачкою не наведено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, а також, те, що позивачем визнається, а відповідачем не оспорюється факт відсутності реєстрації шлюбу, що згідно приписів частині 1 статті 82 ЦПК України не підлягає подальшому доказуванню та спростуванню, а також, враховуючи приписи частини 2 статті 21 СК України, суд прийшов до висновку, що норма закону, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме ч. 2 ст. 84 СК України, в даному випадку, не передбачає покладання такого обов»язку на відповідача, оскільки стосується лише дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, а статус дружини позивач не отримувала оскільки в шлюбі з відповідачем не перебувала.

Outcome: dismissed