Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій в остаточних позовних вимогах просила збільшити розмір аліментів, що стягують на її користь з [PERSON] на підставі рішення суду від 28 вересня 2012 року на утримання дочки - [PERSON], [INFO], з 30 % до 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня набрання чинності рішенням суду про зміну розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона 21 вересня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. На даний час шлюб розірвано. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2012 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що вона одна не може в повному обсязі забезпечити дитину, тому вважає, що відповідач по справі, який є здоровим та працездатним зможе сплачувати аліменти в більшому розмірі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2017 року провадження по справі відкрито. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с. 25/, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. В зв'язку з неявкою належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 12 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №41, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] /а.с. 3/. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23 січня 2014 року /а.с. 4/. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 6-7/. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. 17 травня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до Сімейного кодексу України щодо визначення мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти та непрацездатні члени сім'ї, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дитини, відповідачем, суду не представлено. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Докази щодо стану здоров'я, який унеможливлює сплачувати аліменти у збільшеному розмірі відсутні. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо збільшення розміру аліментів відповідачем не надано. З огляду на наведене, враховуючи, рівний обов'язок батьків щодо утримання дочки, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, а саме: 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved