Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . В жовтні 2008 року до позивача звернувся відповідач, який є чоловіком її доньки [PERSON] з проханням прописатися в її квартирі за вищевказаною адресою, на що позивач погодилася та у зв`язку із чим 18.10.2008 року відповідач був зареєстрований в її квартирі. Однак, з червня 2013 року [PERSON] в вищевказаній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей відповідача в квартирі не має, і взагалі квартирою відповідач не цікавиться. Однак, добровільно відповідач не бажає знятись з реєстрації місця проживання в квартирі позивача. На підставі викладеного, [PERSON] змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала телефонограму про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 02 квітня 2020 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідно до договору дарування від 18.10.2001 року, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 6827 - позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . З акту депутата Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Мамчур В.В. від 16.09.2019 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не проживає, особистих речей немає та за вказаною адресою останній не проживає з 2013 року. Відповідно до будинкової книги квартири [ADDRESS] вбачається, що в цій квартирі зареєстровані - [PERSON] з 18.10.2001 року, [PERSON] з 18.10.2008 року та [PERSON] з 26.11.2009 року. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Реєстрація відповідача у квартирі належній позивачу порушує її право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачу, у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад один рік, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved