Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 20.02.1999 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1. При реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище відповідача, а дошлюбне її прізвище - [PERSON]. З відповідачем від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. За останній рік їхнього подружнього з відповідачем життя дедалі частіше між ними почали виникати сварки, які у деяких випадках переростали у конфлікт. До теперішнього часу вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що призвело до відсутності взаєморозуміння між ними, будь якої підтримки зі сторони відповідача по відношенню до неї, як до своєї дружини, так і до своїх неповнолітніх дітей. Намагання з її сторони та спроби весь цей час зберегти сім?ї та налагодити повноцінні сімейні відносини очікуваних результатів не надали. відповідач взагалі не має бажання жити інтересами сім?ї, дбати про її добробут та благополуччя. До того, він зухвало ставиться до своїх сімейних обов?язків пов?язаних з матеріальним забезпеченням родини, веденням спільного господарства та приймання участі у вихованні дітей. Відсутнє і будь-яке належне ставлення з його боку до неї, як до своєї дружини, мають випадки зловживання алкогольними напоями та рукоприкладство. На теперішній час відповідач фактично не має бажання жити інтересами повноцінної родини, нехтує сімейними цінностями, не цікавиться долею своєї сім?ї та ігнорує будь-які зауваження з приводу своєї негативної поведінки, яка тільки руйнує шлюбні стосунки. Тому, з огляду на приведені обставини вона дійшла впевненого висновку, що їхня з відповідачем сім?я остаточно розпалася, примирення є неможливим, а спроби збереження сім?ї вважає недоцільними, оскільки факт її існування носить лише формальний характер. Відповідно, зникла можливість бути їхній сім?ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованим і подальше спільне з відповідачем життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме не тільки їхнім інтересам, а також інтересам їхніх неповнолітніх дітей. У своїх письмових заявах позивач та відповідачка просять розглянути справу за їхньої відсутності у судовому засіданні, про що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, які відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України подали заяви, на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім'ю. Отже, на теперішній час шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім'ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі ст. 82 ЦПК України суд вважає необхідним звільнити позивачку від сплати судового збору і стягнути його з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved