Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій зазначає, що між сторонами був зареєстрований шлюб 26.12.2008 відділом РАЦС Тростянецького РУЮ Сумської області за актовим записом №196. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] .. Протягом останніх трьох років між подружжям виникають сварки, стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і повага, кожен живе своїм життям. Фактично сім`я припинила своє існування, збереження шлюбу не є доцільним. Посилаючись на норми статей 55, 104, 105, 110, 112 СК України позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] . Також позивач, вказуючи на те, що дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю, а відповідач є працездатним, має постійне місце роботи, інших дітей чи утриманців не має, посилаючись на норми ст.ст. 181, 182 СК України, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із дня пред`явлення позову до суду до повноліття дитини. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав, сторони просили розглянути справу у їх відсутності. З огляду на вказане суд визнав за можливе вирішити спір у відсутність сторін, за наявними матеріалами. Як установлено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що заявлення позову у частині розірвання шлюбу здійснене позивачем у межах правоздатності і відповідно до законодавства, а саме ст.ст.110, 112, ч.2 ст.114 СК України, доказами - свідоцтвом про шлюб, виданим 26.12.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області підтверджується факт перебування сторін у шлюбі із 26.12.2008, актовий запис №196 (а.с.7), а визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи, інтереси інших осіб. Частиною першою ст.110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємні подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Як встановлено ст.56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, з`ясувавши причини поданого позову, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Крім того, судом установлено, що сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8), який зареєстрований і проживає із матір`ю [PERSON] (а.с.9). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Оскільки відповідач позовні вимоги у частині стягнення аліментів визнав, тому суд, відповідно до ст.183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, який має регулярний заробіток, інших утриманців, крім сина, немає, та враховує вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі і визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вирішує наявний спір, тому є підстави для прийняття судового рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем не знайдено, тому відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у повному обсязі Позивач у заяві до суду просила не стягувати із відповідача судовий збір на її користь, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved