Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.2-3). Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є її донькою. 28 грудня 1992 року вона придбала у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: Приморський р-н, с. Борисівка, вул. Леніна, буд. № 22. Відповідачку у вказаному будинку вона зареєструвала 10.02.2006 року, як члена своєї родини. Згідно довідки Борисівської сільської ради Запорізької області від 10.07.2018 року № 763, [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] (Леніна) , буд. 22, але не мешкає за цією адресою з 2011 року. Таким чином, більше 3 років відповідачка за місцем свого колишнього місця проживання, тобто у її будинку, де вона зареєстрована, не мешкає. Коли у повсякденному житті виникає питання про кількість проживаючих у будинку, відповідачка зараховується як особа, яка проживає у будинку, що створює зайвих труднощів для неї, оскільки це її власність та вона має право розпоряджатися нею на свій власний розсуд. Зокрема, вона, враховуючи відсутність можливості надати доходи відповідачки, не може оформити та отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, оскільки її доходи повинні враховуватися при обчисленні субсидії. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням знятися з реєстраційного обліку, але відповідачка її вимоги не виконала. Зазначене рішення суду їй необхідно для зняття з реєстрації відповідачки та подальшої можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Борисівка, вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22. Стягнути з відповідачки судові витрати. Позивачка [PERSON], та її представник адвокат [PERSON], які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не зявилися. Представник позивачки надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, справу просить розглянути за її відсутності та відсутності позивачки. У випадку неявки відповідачки не заперечує проти розгляду справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення (а.с.21,28). Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив не надала. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивачки у письмовій заяві проти заочного розгляду справи не заперечувала, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.8-9). Згідно із договором, посвідченим 28\~грудня 1992\~року секретарем\~Борисівської сільської\~Ради народних\~депутатів, зареєстрованим в реєстрі за № 294, зареєстрованим в Приморському КПТІ реєстраційний № 442, позивачка є власником житлового будинку №22, розташованого по вул. Леніна в с. Борисівка Приморського району Запорізької області (а.с.13). Відповідно до домової книги реєстрації громадян, які проживають у будинку за адресою: с. Борисівка, вул. Леніна, буд. 22, з 10.02.2006 року по теперішній час за вказаною адресою зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.11-12,30). Згідно довідки Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області № 763 від 10.07.2018 року, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] (Леніна), 22 , але за цією адресою не мешкає з 2011 року. За цією адресою дійсно мешкають [PERSON], [INFO], з сином [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до акту, складеного 09.01.2019 року комісією Борисівської сільської\~ради Приморського\~району Запорізької\~області у складі голови сільської ради, секретаря сільської ради, спеціаліста сільської\~ради, за участю мешканців будинку 22 по вул. Центральна (Леніна) у селі Борисівка Приморського району Запорізької області [PERSON] та [PERSON]В, в будинку № 22 по вул. Центральна (Леніна) села Борисівка Приморського району Запорізької області зареєстрована, але не проживає з 2011 року по теперішній час [PERSON], [INFO] (а.с.29). Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст.\~150\~ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка з 10.02.2006 року зареєстрована як член сімї власника дочка, у будинку №\~22, розташованому по вул. Центральна (до перейменування Леніна) в с. Борисівка Приморського району Запорізької області, що належить на праві приватної власності [PERSON], фактично не проживає без поважних причин у вказаному будинку з 2011 року, участі в оплаті житлово-комунальних послуг, повязаних з проживанням у вказаному будинку, не приймає. В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що позивачка своїми діями заважала праву проживання, і відповідачка був змушена залишити житлове приміщення, в якому зареєстрована, та яке належить позивачці на праві власності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Борисівка, вул. Центральна (до перейменування Леніна), б.22. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., які підтверджені наданою позивачкою квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved