Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначала,\~що 18\~серпня 2016\~року зареєструвала\~шлюб з\~відповідачем,\~про що\~в книзі\~реєстрації шлюбів\~Дзержинського районного\~у місті\~Харкові відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Харківській області\~зроблено актовий\~запис №586.\~Від шлюбу\~мають двох\~дочок:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які проживають\~разом з\~нею та\~знаходяться на\~її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони мають протилежні погляди на життя та сімейні відносини, різні інтереси, між ними постійно виникають сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, тому шлюбні стосунки не можуть бути поновленими. Крім того, позивач зазначила, що раніше вже перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2002 року, який було розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2015 року. Після чого сторони помирились і знов зареєстрували шлюб. Спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. 13 березня 2019 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187\~ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2019 року провадження по вищезазначеній справі зупинено у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення тривалістю три місяці. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2019 року відновлено провадження у справі, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, 11 липня 2019 року особисто надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала та просила судові витрати з судового збору залишити за її рахунок. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280\~ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 серпня 2016 року у Дзержинському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №586, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] /а.с.5/. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 28 травня 2003 року /а.с. 6/ та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 18 грудня 2007 року /а.с.7/. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Згідно зі ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач стверджує, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а спільне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Судовим розглядом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами у справі припинені, їх сім`я існує формально, оскільки позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить її інтересам, волевиявлення якої спрямоване на розірвання шлюбу. Сторонам надавався строк для примирення, яке не відбулося. За змістом ч.1 ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. З огляду на наведене, та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст.51 Конституції України), суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141\~ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved