Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з 22 серпня 2003 року є власником будинку [ADDRESS] . 18.12.2008 року зареєструвала у своєму домоволодінні чоловіка [PERSON] 11.09.2018 року шлюб між ними в судовому порядку розірвано, з 2018 року відповідач у належному їй будинку не проживає, в утриманні будинку та сплати комунальних послуг участі не приймає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.56/. Третя особа виконавчий комітет П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, проти заявлених вимог заперечень не мають/а.с. 58/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 серпня 2009 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.17/. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу /а.с.10/, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно/а.с.11/. Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2018 року шлюб укладений 11.08.2009 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвано /а.с. 16/. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області № 1036 від 22.06.2020 року та домової книги [PERSON] , [INFO] , з 28.11.2008 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] /а.с.12-14/. Згідно акту депутата П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак з 2018 року у вказаному будинку не проживає /а.с.15/. У відповідності до ст.\~47\~Конституції України кожен громадянин України має право на житло. Відповідно до ч. 4, 5 ст.\~9\~Житлового Кодексу\~Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст.\~150\~Житлового Кодексу\~Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~156\~ЖК члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і вправі вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобов`язує. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно із ч. 2 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не з`являється понад два роки, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved