Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якій вказує, що з 30 жовтня 2001 року по 25 березня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У їхній сім'ї народилося двоє дітей, які на сьогодні є неповнолітніми і проживають разом з нею в [ADDRESS]. У період перебування у зареєстрованому шлюбі нею та відповідачем набуто спільне майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], та з приватизованої земельної ділянки площею 0.1000 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка знаходиться за цією ж адресою. Шлюб між сторонами розірваний в 2015 році. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив провести поділ спільного сумісно придбаного майна подружжя таким чином, щоб за позивачкою було визнане право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і на 2/3 частини земельної ділянки, а за відповідачем було визнане право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарським будівлями і на 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться біля будинку. На обґрунтування позовних вимог вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їх неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки і вона вважає цю обставину такою, за наявності якої при поділі спільного сумісного майна подружжя можна відступити від рівності часток подружжя при поділі їх спільного сумісного майна. Відповідач і його представник позов не визнали, представник відповідача пояснив, що житловий будинок ним було завершено будівництво до реєстрації шлюбу, а прийнятий житловий будинок в експлуатацію в той період, коли шлюб зареєстрували, цей факт він пояснює тим, що необхідно було отримати висновки комісії на що затрачено значний час. Не заперечує виділити 1/2 частину земельної ділянки в інтересах двох неповнолітніх дітей. Відмовити в задоволенні позову про виділення житлового будинку позивачеві. Вказав, що він надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2001 року. 25 березня 2015 року шлюб розірвано. В період проживання в зареєстрованому шлюбі сторонами набуто право на житловий будинок [ADDRESS] і приватизовану земельну ділянку виділену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Матеріали справи свідчать, що сторони набули за час шлюбу житловий будинок з господарськими будівлями і земельну ділянку. Ці об'єкти права власності належать їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із матеріалів справи видно, що згідно рішення №13 виконкому Валківської міської ради [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку і передано дану земельну ділянку 08 вересня 1993 року згідно договору №56 для її цільового використання. Житловий будинок розташовано в [ADDRESS], прийнято в експлуатацію 13 лютого 2002 року, що підтверджується видачею свідоцтва про право власності на вказане житло від 21 березня 2002 року на підставі рішення виконкому Валківської міської ради від 28 лютого 2002 року №59, і видано технічний паспорт на даний житловий будинок реєстраційний номер 27-2910. Відповідач вважає, що житловий будинок розподілу між подружжям не підлягає так як він побудований без участі позивачки, всі будівельні матеріали придбано за його особисті грошові кошти, а шлюб зареєстровано 30 жовтня 2001 року. Сторони до реєстрації шлюбу підтримували фактичні шлюбні відносини, що підтверджується фактом народження дитини 25 квітня 2000 року, доньки Ірини, а також копією свідоцтва про встановлення батьківства, виданого 29 червня 2000 року, де батьком дитини значиться відповідач [PERSON] Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі) виникає з моменту завершення будівництва, а коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, - то з моменту такої реєстрації. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва, відповідно до вимог ст. 331 ЦК України. Відповідачем не представлено доказів, які б спростовували дані про те, що житловий будинок це є власністю відповідача. А майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Підстав для виділення більшої частини спільного майна, а саме 2/3 частини житлового будинку і 2/3 частини земельної ділянки позивачці, суд не вбачає,так як при вирішенні спору про розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна необхідно керуватися ст. 70 Сімейного кодексу України при наявності підстав для збільшення частки одного з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 70 Сімейного Кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Суду не надані докази про те, що відповідач вчинив такі дії стосовно сумісного майна подружжя. Посилання на те, що з позивачкою проживають двоє неповнолітніх дітей суд не може визнати обставинами, за наявності яких можна відступити від рівності часток у сумісному майні подружжя. Матеріали справи свідчать, що відповідач за рішенням суду сплачує позивачу аліменти на утримання дітей у встановленому законом розмірі, тобто приймає участь у їх утриманні. Відповідно Пленуму Верховного Суду України сам факт проживання дітей із одним із подружжя, не достатньо для збільшення його частки в спільному майні подружжя. Відповідачем, як доказ по справі, надано довідку про те, що домоволодіння по [ADDRESS] було електрифіковано 12 жовтня 1998 року, а газифіковано 18 вересня 1998 року, але даний факт не дає підстав, визнати що житловий будинок було завершено будівництвом, по-скільки він не був прийнятий в експлуатацію. Інших доказів відповідачем не представлено. При вирішенні спору між сторонами суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, встановлені по справі, що мають істотне значення. Висновки суду підтверджуються фотокопією свідоцтва про право власності на житловий будинок за реєстровим номером 2910 виданого 21 березня 2002 року про належність будинку, що знаходиться в [ADDRESS] на праві приватної власності [PERSON]; Фотокопією технічного паспорта на будинок №44, що знаходиться в [ADDRESS], у якому вказано, що власником будинку є [PERSON]; Фотокопією Державного акта на право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] серії [NUMBER] про те, що земельна ділянка площе. 0.1000 га, що знаходиться в [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]; Фотокопією рішення Валківського районного суду від 25 березня 2015 року про розірвання шлюбу. Фотокопією договору №56 про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 08 вересня 1993 року, з якого вбачається, що земельна ділянка для будівництва житлового будинку була надана 08 вересня 1993 року; Фотокопією довідки Валківського РВЕ від 20.07.15 року про те, що будинок [ADDRESS] був електрифікований 12.10.1998 року, газифіковане домоволодіння 18.09.1998 року. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає за необхідне майно подружжя розділити в рівних долях, виділивши по 1/2 частини житлового будинку і 1/2 частини земельної ділянки кожному. В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Outcome: partial