Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що її донька [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що 03 серпня 2014 року її донька [PERSON] померла. Після її смерті малолітня [PERSON] залишилась проживати з позивачекою та її чоловіком [PERSON] та повністю знаходиться на їх утриманні. Батько дитини з того часу проживає окремо і жодних батьківських обовязків не виконує, не приймає участь у вихованні дитини, матеріально не допомагає. В зв'язку із тим, що відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання доньки просить позбавити його батьківських прав відносно неї, а такої призначити її опікуном останньої. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, позивачка [PERSON] допитана як свідок суду показала, що її донька з відповідачем з 2013 року проживали з нею. Через три місяці після народження дитини, в серпні 2014 року, донька померла, а відповідач перейшов проживати за іншою адресою і з того часу свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини не виконує. Внучка повністю знаходиться на її утриманні. Батько дитини з 2014 року взагалі до дитини не приїзджав, не цікавився її здоров'ям, вихованням, ніяким чином матеріально не утримував. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив не позбавляти його батьківських прав стосовно доньки. В подальшому, в судові засідання відповідач не з'являвся та не повідомляв суд про причини неявки, а тому суд вважає, що розгляд справи слід провести у його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Герцаївської РДА про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] та позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання позивачки допитаної як свідка, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.06.2014 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №203357 від 02.07.2014 року. 05.08.2014 року мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №132772 від 05.08.2014 року. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] малолітня [PERSON] проживає з бабусею, позивачкою у справі [PERSON], що видно з довідки Байраківської сільської ради №470 від 02.03.2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 26.12.2016 року. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно ч.ч.1, 4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З довідки Байраківської сільскої ради №470 від 02.03.2016 року, характеристики на [PERSON] та інформації про стан виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON] від 14.03.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] з донькою не проживає, вихованням дитини займається бабуся [PERSON], батько дитиною не цікавиться, з серпня 2014 року дитину жодного разу не відвідував, з його боку немає ніякої фінансової та матеріальної допомоги. Зазначені обставини підтверджуються також показаннями допитаної як свідка позивачки [PERSON] З висновку органу опіки та піклування Герцаївської РДА №01-32/21 від 24.12.2016 року вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням доньки не займається, не відвідує доньку з серпня 2014 року, не спілкується з нею, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не проявляє до неї батьківської турботи, матеріально не забезпечує. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. За таких обставин суд вважає, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав по відношенню до його доньки. Згідно ч.ч.1-3 ст.243 СК України опіка та піклування встановлюються над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється на дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка та піклування на дитиною встановлюється органом опіки і піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи подання органу опіки та піклування від 26.12.2016 року та родинні відносини позивачки [PERSON] з малолітньою [PERSON], у відповідності до положень ч.4 ст.167 СК України, суд приходить до висновку про доцільність передання дитини їй під опіку, оскільки вона має переважне право і фактично з часу смерті матері дитини здійснює за нею догляд та забезпечує належні умови для її проживання та виховання. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по даній справі. На підставі ст.150, ч.ч.1,4 ст.155, 157, ч.1 ст.164, 243 Сімейного кодексу України, ст.58, ч.3 ст.60 ЦК України та

Outcome: approved