Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус [PERSON], про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 17 лютого 2018 року померла її мати [PERSON] 17.02.2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку за адресою Миколаївська область. смт. Казанка вул. Миру, буд. 307 та земельний пай . Вона є спадкоємцем за заповітом від 14.11.2018 року, складеного ще при житті її померлою матерію [PERSON] про те, що вона заповідає все її майно в рівних частках кожному [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 17 серпня 2018 року у приватного нотаріуса Новоархангельського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим № 716 вона подала заяву про відмову від спадщини, як вона вважала на користь своєї сестри [PERSON], яка також є спадкоємцем за заповітом. Заяву було відправлено за місцем відкриття спадкової справи приватному нотаріусу Казанківського районного нотаріального округу [PERSON]. Разом з тим позивач вважає свою відмову від прийняття спадщини недійсною, оскільки вона здійснена внаслідок помилки. Так, позивач вважала, що її заява в дійсності є заявою про прийняття спадщини спільно з відповідачкою. З огляду на викладене позивач просила визнати її відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини . Сторони у судове засідання не з'явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності і задоволення її позовних вимог. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] подали до суду заяву, в якій позов позивача визнають та просять розглянути справу за їх відсутності . Третя особа приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася , причини неявки суду не відомі, про час і місце слухання справи повідомлялася судом належним чином. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України , неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] померла 17.02.2018 році, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20.02.2018 року , Серія І-ФП № 274993 . Позивач є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.03.1964 року , серії V-УР № 0711585 та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 25.09.1983 року, І-ОЛ № 385666, згідно з яким позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище «\~Гобжелянова» на шлюбне прізвище «Шелюженко» . Згідно заяви про відмову від спадщини [PERSON] від 17 серпня 2018 року, засвідченої приватним нотаріусом Новоархангельського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим № 716 вбачається, що вона від спадщини відмовилася і претензій до того, щоб Свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( незалежно від складу спадкового майна ) було видане на ім'я її сестри [PERSON] не має. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2018 року, винесеної приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане [PERSON] в звязку з тим, що нею подано у встановлений законодавством шестимісячний строк заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 17 лютого 2018 року. Згідно з ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України \~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статті Кодексу передбачено якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами ч. 1 ст. 229 ЦК України \~якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст. ст.\~ 225, 229-231, 233 ЦК України. Відповідно до\~ ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України ). Згідно з ч. 2\~ ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 17.02.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Статтею 1273 ЦК України \~передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~ ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України \~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Якщо у спадкоємця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини виникає бажання отримати спадщину, то він або його представники можуть відкликати заяву про відмову від спадщини та в встановленому законом порядку подати заяву про прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно з правилами про дійсність правочинів. Тобто заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо така заява мала місце, то вона в судовому порядку може бути визнана недійсною. Крім того, відмова від спадщини це односторонній правочин, який в силу вимог ст. 229 ЦК України\~може бути визнаний судом недійсним. Виходячи зі змісту позову, позивач не розуміла, що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, що вона позбавляє себе права розпоряджатись успадкованим майном. Позивач вважала, що її заява є передумовою для оформлення спадкових прав спільно з відповідачем, її сестрою [PERSON] . Таким чином, оскільки на момент звернення до нотаріуса позивач не розуміла природу та наслідки вчинення нею одностороннього правочину - відмову від спадщини, суд дійшов висновку, що мала місце помилка спадкоємця щодо обставин, які мають істотне значення (щодо прав та обов'язків спадкоємця), а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 328 ЦК України \~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ ст. 79 ЗК України\~земельна ділянка може бути об'єктом права власності. За приписами ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування , вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, необхідною умовою застосування вказаної правової норми є поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач через поважні причини пропустив строк на прийняття спадщини. Вирішуючи питання про період часу, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Згідно з п. 24 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. За таких обставин,\~\~суд приходить до переконання, що\~\~додатковий строк тривалістю два місяці буде достатнім для позивача для подання заяви для прийняття спадщини. Крім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України ). Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать про законність вимог позивача, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved