Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ КБ ПриватБанк» про визнання кредитного договору таким, що припинив дію, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 травня 2008 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №PLL0GK0000000056, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 110 003,50 грн. зі сплатою 1,67 % на місяць на суму залишку за користування кредитом, 3% одноразово винагороди за надання кредиту, 5,04 % в рік винагороди за резервування ресурсів. За умовами договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця у сумі 2346,31 грн. для погашення заборгованості за кредитом , яка складається із : заборгованості за кредитом , за відсотками, винагороди, комісії. В забезпечення виконання кредитних зобов»язань за цим договором виступає іпотека однокімнатна квартира загальною площею 30,40 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Станом на 16.12.2015 року вона достроково погасила кредит, але як виявилося у січні 2016 року Банк нарахував додатково заборгованість за резервування ресурсів в сумі 45532,85 грн. Згідно п. 8.5. Договору при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту, позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0% від суми кредиту, що погашається достроково. Вважала такі дії та вимоги банку неправомірними та просила суд : визнати кредитний договір від 26 травня 2008 року №PLL0GK0000000056 таким, що припинив свою дію з 16.12.2015 року. (а.с. 23-25). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та прохала його задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача ПАТ КБ ПриватБанк» в судове засідання повторно не з»явився, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, від відповідача заяв про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило. У відповідності до ст. ст. 224 225 ЦПК України судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 26 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого на даний час є відповідач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №PLL0GK0000000056 за умовами якого позичальнику надано кредит на строк з 26.05.2008 р по 26.05.2028 року включно в сумі 132 653 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу , згідно п.7.2. даного договору. Періодом щомісячної сплати визначено строк з 10 по 17 число кожного місяця. (п.8.1.) П.8.1. кредитного договору визначено, що в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2346,31 грн. згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором , що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У кредитному договорі зазначено, що забезпечення виконання позичальником зобов»язань за даним Договором виступає іпотека квартири за адресою [ADDRESS]. (п.8.3.). Згідно п. 8.5. Кредитного договору при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту, позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0% від суми кредиту, що погашається достроково. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.12.2015 року № 894697912 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №PLL0GK0000000056 від 26.05.2008 року по тілу позики становила 2588,67 грн., по відсотках 8,64 грн. (а. с. 14). Відповідно до трьох квитанцій від 16.12.2015 р. [PERSON] внесла в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі 2588,67 грн. та 8,64 грн. грошові кошти в розмірі 2597,31 грн. платежами по : 1753,44 грн., 76,31 грн., 767,56 грн. (а. с. 37) Як вбачається із виписки по кредитному договору 16.12.2015 року [PERSON] сплачено борг за кредитним договором в розмірі 2597,31 грн. (погашення тіла кредиту - 2588,67 грн. , погашення відсотків - 8,64 грн.), за згідно даної виписки станом на 16.12.2015 року заборгованість [PERSON] перед відповідачем відсутня (графи 2-9 виписки). (а.с. 11-13). Також згідно виписки про погашення по кредиту станом на 29.02.2016 р. у [PERSON] значиться погашеною заборгованість за кредитним договором станом на 16.12.2015 р. (а.с. 38-42). Разом із тим, не дивлячись на дострокове погашення всього боргу за кредитним договором відповідно до кредитної виписки ПАТ КБ ПриватБанк нарахував [PERSON] додатково заборгованість за резервування ресурсів в сумі 45 532,85 грн. (а.с. 11). Пунктом 4 Кредитного договору передбачено, що для виконання зобов'язань за даним договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту (додаток №2) до даного договору і надає позичальнику право на їх використання. За надане право зазначене у п. 4.1 договору позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у п. 8.1 договору. Нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів (додаток №2 до договору) за фактичну кількість днів резервування ресурсів, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснюється щоденно з моменту підписання договору. (п.4.3.) При останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума, сказана у графіку погашення кредиту (додаток №2 до договору). (п.4.4.) Винагорода за резервування ресурсів сплачується щомісяця з щомісячним платежем за кредитом від дня нарахування згідно ст. 4.2 договору. У випадку повного погашення кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за кредитом. (п.4.5.). Відповідно до п. 3.6 кредитного договору позичальник сплачує банку винагороду , в розмірі й у строки, зазначені в п. 8.1 даного договору. Якщо згідно з п. 8.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди , то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п. 8.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Згідно п. 3.3 кредитного договору , нарахування відсотків, а також винагород, передбачених п.п. 7.2 та 8.1 договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену п. 7.1. Згідно з ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп 2011 розтлумачено положення п.п.22,23 ст.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, які поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь - яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту є нікчемною. Отже, сплата винагороди за резервування кредитних ресурсів не є самостійним зобов'язанням за вказаним кредитним договором, а є похідним від основного кредитного зобов'язання, у зв'язку з виконанням позивачем обов'язку повернення суми кредиту у відповідача після цього відпала потреба у резервуванні таких ресурсів, і відповідно до останнього по нарахуванню такої винагороди неправомірні, оскільки ним фактично поставлено питання про сплату винагороди за послугу, яка вже не надається. Виходячи з викладеного, суд вважає, що умовами договору про надання кредитних коштів передбачено сплату позичальником винагороди за резервування ресурсів за фактичну кількість днів резервування до дати погашення кредиту, якою в тому числі є дата дострокового погашення кредиту, тобто 16 грудня 2015 року. Інших умов нарахування винагороди при достроковому погашенні кредиту умовами договору не передбачено, а тому дії банку щодо нарахування такої винагороди після дострокового погашення кредиту є неправомірними. Відповідно до п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тому вимоги позивача щодо визнання кредитного договору від 26 травня 2008 року №PLL0GK0000000056 таким, що припинив свою дію з 16.12.2015 року відповідають способам захисту цивільного права та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України у зв»язку з задоволенню позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved