Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якої просила суд постановити рішення, яким стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2016 року і до моменту досягнення повноліття; стягнути з відповідача на її користь фактично понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі 6764,10 грн. та стягувати з листопада 2016 року по 1000 грн. додаткових витрат на утримання дітей щомісячно. На обґрунтування позовних вимог вказала, що між нею та позивачем 27.09.2003 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія КЕ № 011282, виданим повторно 13.03.2006 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія КЕ № 021339, виданим 23.03.2006 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області та [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КЕ № 067562, виданим 25.03.2008 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сімейні відносини між сторонами не склалися і рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 вересня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. З літа 2014 року позивач з дітьми проживає окремо від відповідача. Станом на сьогоднішній день вона не може з відповідачем дійти згоди щодо розміру та порядку сплати аліментів, тому змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач працює у відокремленому підрозділі «Полтавський загін воєнізованої охорони» ДП « Південна залізниця», має постійний дохід, тому відповідно до ч.3 ст.181 СК України має сплачувати аліменти на утримання дітей в частці від доходу, а саме має бути стягнута 1/2 частка, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до суду. Відповідач нікому аліменти не платить, інших неповнолітніх дітей не має, непрацездатних батьків, інших утриманців не має. Стосовно додаткових витрат на утримання дітей, то діти не один рік навчаються в музичній школі, додатково з репетитором вивчають англійську мову, донька відвідує центр дитячого розвитку, син курси вело механіки. На оплату зазначених занять разом з проїздом на заняття та з занять вона витрачає щонайменше 2000 грн. щомісяця. В жовтні 2015 року хворів син на гострий двобічний гайморит і на його лікуванні було витрачено близько 1500 грн., чеки збереглися на суму 1302, 19 грн. В березні 2016 року донька лікувалася у стоматолога і всього в березні жовтні 2016 року на лікування доньки та пластиночний апарат витрачено 1500 грн. Також, дітям в 2015 році нею було придбана двоярусне ліжко вартістю 3400 грн. та стільці для дітей вартістю 639 грн. кожний суму 1278 грн. Загалом додаткові витрати склали 13528,20 грн. Таким чином, 50 відсотків додаткових витрат становить 6764, 10 грн. та 1000 грн. в подальшому на періодичні витрати. В ході судового розгляду представник позивача адвокат за угодою [PERSON] 14.11.2016 року подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких прохає стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі 7106,10 грн. та стягувати з листопада 2016 року по 512 грн. додаткових витрат на утримання дітей щомісячно; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1700 грн.; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат за угодою [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові та уточненнях до позову і прохала суд їх задовольнити та пояснила, що згідно ч.3 ст.70 Закону України « Про виконавче провадження» обмеження загального розміру всіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків, при цьому це обмеження не поширюється на стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, тобто 50 відсоткове обмеження щодо відрахувань із заробітної плати цілком відповідає нормам чинного законодавства. Згідно ст.7 Закону України « Про державний бюджет на 2016 рік » прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.12.2016 року становить 1637 грн. а згідно ст.7 Закону України « Про державний бюджет на 2017 рік » прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2017 року становить 1689 грн. Тобто , виходячи з даного мінімуму , який і так є заниженим на двох дітей потрібно не менше ( 1689+2 = 3378 грн.). Таким чином, стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів призведе до порушення принципу першочерговості інтересів дітей згідно ст.3 Конвенції про права дитини Генасамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікований Верховною Радою України № 789 Х11 від 27.02.1991 року., при тому, що позивач отримує пенсію, мінімальний розмір якої становить 1247 грн. Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків , з кого присуджено стягнення аліментів на дитину обовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). При цьому, ч.2 ст.185 СК України встановлено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тому, судом можуть бути стягнуті як фактично понесені витрати, так і витрати , які будуть понесені к майбутньому. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про місце і час судового засідання був повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат за угодою [PERSON] в судовому засіданні надав заперечення відповідача на позов та уточнену позовну заяву від 29.11.2016 року, згідно якої відповідач прохає відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог позивача про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу щомісячно та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини на кожну дитину з дня подачі позову і до досягнення кожної дитини повноліття. Стосовно стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей , судових витрат та витрат на правову допомогу будь які пояснення та обґрунтування про їх стягнення не надані. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.09.2003 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія КЕ № 011282, виданим повторно 13.03.2006 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 373. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія КЕ № 021339, виданим 23.03.2006 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 158 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КЕ № 067562, виданим 25.03.2008 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 206. Сімейні відносини між сторонами не склалися і рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 вересня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. З літа 2014 року позивач з дітьми проживає окремо від відповідача і перебувають на його утримані, що не заперечувалось стороною відповідача. При цьому, стороною позивача також не заперечувалось твердження відповідача, що останній приймає участь в утриманні дітей, але, на думку позивача, не в достатній мірі, що враховуючи не досягнення згоди з відповідачем щодо розміру та порядку сплати аліментів, позивач змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач працює у відокремленому підрозділі «Полтавський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Південна залізниця», має постійний дохід, що підтверджується довідкою виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії « Південна залізниця» № 166 від 07.12.2016 року , відповідно до якої дохід відповідача за червень листопад 2016 року складає 38321, 85 грн. , тобто середній заробіток останнього складає близько 6400 грн. на місяць. Суд враховує, що відсутні докази про те, що відповідач сплачує аліменти на утриманні дітей чи інших осіб. При цьому, суд бере до уваги, що мати відповідача [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному онкологічному диспансері з 20.03.1996 року і по теперішній час з діагнозом на онкозахворювання, що підтверджується довідкою № 291 від 07.12.2016 року. Суд враховує додаткові витрати позивача на утримання дітей, які навчаються в музичній школі, додатково з репетитором вивчають англійську мову, донька позивача відвідує центр дитячого розвитку Smartum, син курси вело механіки і відповідно оплату позивачем зазначених занять разом з проїздом на заняття та з занять дітей вона витрачає щонайменше 2000 грн. щомісяця, що підтверджується розрахунком від 14.11.2016 року. Також, судом встановлено, що в жовтні 2015 року син позивач хворів на гострий двобічний гайморит і на його лікуванні позивачем було витрачено близько 1500 грн., при тому, що суду були надані фіскальні чеки на суму 1302,19 грн. В березні 2016 року донька позивача лікувалася у стоматолога і всього в березні жовтні 2016 року на лікування доньки на пластиночний апарат позивачем було витрачено 1500 грн., що підтверджується квитанціями. Також, дітям в 2015 році позивачем було придбана двоярусне ліжко вартістю 3400 грн. та стільці для дітей вартістю 639 грн. кожний суму 1278 грн., що підтверджується квитанціями. Загалом додаткові витрати склали 14212,19 грн. Таким чином , 50 відсотків додаткових витрат становить 7106,10 грн. Суд бере до уваги, що стороною відповідача вказані додаткові витрати, які підтверджені документально не спростовувалися, таким чином, суд вважає, що дані витрати не оспорюються. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1700 грн., які підтверджуються квитанцією № 22 від 10.11.2016 року на суму 1000 грн., розрахунком витрат та актом від 14.11.2016 року, актом від 22.12.2016 року на суму 700 грн., суд зазначає, що стороною відповідача вказані витрати не оспорюються. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України ( надалі СК України ) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька , яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначаються судом . Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей , суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 СК України батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому, суд бере до уваги обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України , а саме стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, його працездатний вік, відсутність у нього, крім заробітної плати, інших видів доходу, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі витрат, повязаних з фізичним та духовним розвитком дитини, тощо. Суд враховує, наявність у відповідача онкохворої матері та необхідність останнього приймати участь у витратах на її лікування. Суд критично оцінює пояснення представника позивача, що остання є пенсіонером і отримує пенсію, а тому її прожитковий мінімум забезпечений за рахунок пенсії і без допомоги відповідача. Суд враховує, що батько відповідача помер 10.07.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 176209, виданим 10.07.2001 року Кременчуцьким міським відділом РАГС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 1623 і відповідно мати відповідача не має інших доходів, при тому, що у відповідача є обовязок утримувати батьків згідно глави 17 СК України. При цьому, суд бере до уваги, що позивач як в позовній заяві, уточненій заяві та поясненнях взагалі не вказала своє матеріальне становище, розмір заробітної плати, інших доходів, в чому суд вбачає умисне приховування позивача свого матеріального становища. Також, в судовому засіданні не встановлено, що позивач має незадовільний стан здоровя, чи є непрацездатним, що остання на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі та не доведені і інші обставини, які мають істотне значення, як то наявність на утриманні непрацездатних осіб, хронічних хвороб членів сімї, тощо. Суд критично оцінює твердження сторони позивача, щодо недостатнього розміру стягуваних з відповідача аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частки при наявність заробітній платі останнього в розмірі близько 3500 грн., враховуючи ст.7 Закону України « Про державний бюджет на 2017 рік », яким прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2017 року становить 1689 грн., тобто, на двох дітей потрібно не менше ( 1689+2 = 3378 грн.). Судом встановлено, що згідно довідки , заробітна плата складає близько 6400 грн. і відповідно 1/3 частка складає близько 2133 грн., тому , враховуючи також і обов»язок позивача матері дітей, утримувати дітей нарівні з відповідачем, згідно ст.180 СК України , суд вважає, достатнім рівень матеріального забезпечення утримання дітей при стягненні даної частки доходів відповідача, який буде складати близько 4250 грн. При цьому, судом встановлено, що відповідач приймає участь у спілкуванні з дітьми, їх вихованні, розвитку, придбанні продуктів харчування, одежі, додаткових витратах, що підтверджується квитанціями та не спростовувалось стороною позивача. Також, суд бере до уваги, що відповідач не заперечував проти сплати 50 відсотків понесених додаткових витрат на дітей, які передбачають, в тому числі і витрати на розвиток їх здібностей, навчання, створення необхідних умов для цього, тощо, при тому , що ці витрати є складовою передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум». Суд бере до уваги відсутність даних стосовно зясування позивачем думки відповідача при їх придбанні і при цьому згоду останнього на сплату половини їх вартості, що вказує на той факт, що відповідач як на даний час так і в подальшому не має наміру будь яким чином ухилятися від участі у додаткових витратах на дітей. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат наперед, суд враховує, що навчання сина та доньки позивача в музичній школі відповідно 4 та 6 років не є достатнім доказом такого навчання в подальшому. Аналогічним чином вказана обставина стосується відвідування занять з вивчення іноземної мови та відвідування центрів та курсів. Суд вважає, що відвідування вказаних занять не є обовязковою необхідністю для розвитку дитини, як то отримання базової середньої освіти і не є гарантією, що діти і в подальшому будуть відвідувати ці заклади , тому суд вважає , при наявній зацікавленості відповідача приймати участь у їх понесенні, їх фінансування наперед необґрунтованим. При цьому, суд критично відноситься до пояснень відповідача про згоду щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу щомісячно та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини на кожну дитину з дня подачі позову і до досягнення кожної дитини повноліття, що не відповідає ч.2 ст.183 СК України , якою передбачено , що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим частково, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2016 року і до досягнення старшої дитини повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць; стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей в сумі 7106, 10 грн. Відповідно до ст. 79, 84, 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1700 грн. стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial