Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 27 березня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Буцинською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис №2. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , протягом півтора року разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Вказуючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, на примирення не згідна, просила шлюб розірвати. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, та просить справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 27 березня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Буцинською сільською радою Старовижівського району Волинської області, актовий запис за № 2 (аркуш справи 6). Від шлюбу мають одну дитину: [PERSON] , [INFO] (аркуш справи 7). Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують подружніх стосунків, близько півтора роки проживають окремо та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв`язку з поданою про це письмовою заявою. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved