Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, Державної реєстраційної служби України, третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з квартири [ADDRESS], зобов'язання державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві видати постанову про зняття арешту з квартири, зобов'язання Державної реєстраційної служби України виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис щодо обтяження (накладення арешту та оголошення заборони на відчуження) вказаної квартири. Позов обґрунтований наступним. [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. 26 вересня 2014 р. [PERSON] уклала попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири, а 13 жовтня 2014 р. при перевірці нотаріусом інформації щодо квартири з'ясувалося, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься заборона на її відчуження. Вказана заборона була накладена відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та зареєстрована Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 11426072 від 25.07.2011 р. Однак у відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві повідомили, що за номером даного обтяження накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS], яка належить боржнику [PERSON] Таким чином заборона на відчуження квартири позивача була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно помилково, проте і відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві і Державна реєстраційна служба України відмовилися цю помилку виправляти. Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві свого представника до суду не направив, відзиву чи заперечень на позов не подав. Представник Державної реєстраційної служби України (далі - Укрдержреєстр) Драгунова О.К. подала клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог до Укрдержреєстру та письмові заперечення на позов. Послалась на те, що вимога про зобов'язання Укрдержреєстру виключити запис про обтяження нерухомого майна є передчасною, такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і пред'явлена до неналежного відповідача. З огляду на вищевказані заперечення представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову та клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відмовившись від вимог про зобов'язання вчинити дії, представник позивача просив винести рішення про звільнення квартири [ADDRESS] з-під арешту. З урахуванням поданих представником позивача змін, суд виключив [PERSON] та Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з числа осіб, які беруть участь у справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 січня 2011 р. належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с. 6). 21 жовтня 2014 р. [PERSON] звернулася до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте постановою від 5 листопада 2014 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив у державній реєстрації права власності позивача пославшись на те, що квартира [ADDRESS] знаходиться під арештом (а.с. 41). Згідно з даними витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 25 липня 2011 р. Державним підприємством «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» було зареєстровано арешт квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 21305256 від 22 червня 2011 р. (а.с. 42). Власником 1/5 частини вищевказаної квартири у вказаному витягу зазначений [PERSON] За повідомленням начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві арешт на майно [PERSON] державним виконавцем не накладався, а запис про арешт належної їй квартири здійснено на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту на майно боржника [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 45). З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що запис про арешт квартири позивача було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна помилково, замість запису про арешт майна боржника [PERSON] - власника 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Усунути допущену помилку Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України не має можливості, так як відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, на даний час державна реєстрація прав та їх обтяжень в м. Києві здійснюється Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, проголошують його непорушність та встановлюють основні способи захисту права власності. Так відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна може бути підставою для відмови у державній реєстрації прав, пов'язаних з відчуженням вказаного майна, а обов'язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо відчуження нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. Таким чином позивач обмежений у здійсненні свого права на розпорядження власністю через наявність арешту на належне йому нерухоме майно. Враховуючи, що запис про арешт квартири позивача було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна помилково, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом звільнення квартири [ADDRESS] з під-арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved