Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь три проценти річних у розмірі 31065,28 грн., інфляційні збитки станом на 31.08.2019 року у розмірі 150070,70 грн., а також судові витрати у розмірі 1690,95 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 року по справі № 521/22050/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] одноразову матеріальну допомогу у розмірі 4000 грн. Стягнута матеріальна допомога є додатковими витратами на дитину. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року по справі № 521/22609/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2370 грн., в рахунок погашення матеріальних збитків, 250 грн. моральної шкоди, 79,04 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2015 року по справі № 523/6376/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 261628,14 грн. Добровільно виконувати рішення вищезазначених судів з 2015 року по теперішній час відповідач відмовляється, тому позивач з метою захисту порушених прав вимушена звернутись до суду. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на останню відому адресу проживання, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позов до суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної у позовній заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання зобов`язання, та регулюються Розділом І Книги V ЦК України. Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 року по справі № 521/22050/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] одноразову матеріальну допомогу у розмірі 4000 грн. (а.с. 5-7). Стягнута матеріальна допомога є додатковими витратами на дитину. Вказане рішення набрало законної сили 11.03.2015 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року по справі № 521/22609/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2370 грн., в рахунок погашення матеріальних збитків, 250 грн. моральної шкоди, 79,04 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи (а.с. 8-11). Вказане рішення набрало законної сили 31.03.2015 року. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2015 року по справі № 523/6376/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 261628,14 грн. (а.с. 12-15). Вказане рішення набрало законної сили 28.10.2015 року. З листа Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 59571586 з виконання виконавчого листа №521/22050/14 виданого 26.02.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 4000 грн., проте боржником зазначене рішення не виконується. Станом на 17.09.2019 року борг становить 4000 грн. (а.с. 25). З листа Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 59572443 з виконання виконавчого листа №521/22609/14 виданого 12.02.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 2699,04 грн., проте боржником зазначене рішення не виконується. Станом на 17.09.2019 року борг становить 2699,04 грн. (а.с. 26). З листа Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області вбачається, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 59571738 з виконання виконавчого листа №523/6376/15 виданого 04.08.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 261628,14 грн., проте боржником зазначене рішення не виконується. Станом на 17.09.2019 року борг становить 261628,14 грн. (а.с. 27). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за невиконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 року по справі № 521/22050/14-ц вбачається, що інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 10.03.2015 року по 31.08.2019 рік становлять 3968,80 грн. (а.с. 16-17), а сума трьох процентів річних, за вказаний період, становить 537,53 грн. (а.с. 22). Відповідно розрахунку заборгованості за невиконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2015 року по справі № 521/22609/14-ц вбачається, що інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 31.03.2015 року по 31.08.2019 рік становлять 2154,10 грн. (а.с. 18-19), а сума трьох процентів річних, за вказаний період, становить 358,05 грн. (а.с. 23). Відповідно розрахунку заборгованості за невиконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2015 року по справі № 523/6376/15-ц вбачається, що інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 28.10.2015 року по 31.08.2019 рік становлять 143947,80 грн. (а.с. 20-21), а сума трьох процентів річних, за вказаний період, становить 30169,67 грн. (а.с. 24). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави для виникнення зобов`язань визначені у ст. 11 ЦК України та є наступними: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Таким чином, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу норм ст. 625 ЦК України вбачається, що у вказаній статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 року у справі за № 686/21962/15-ц. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення трьох процентів річних, станом на 31.08.2019 року, у загальному розмірі 31065,25 грн., та інфляційних збитків станом на 31.08.2019 року у загальному розмірі 150070,70 грн, є законними, обґрунтованими, розрахованими за правильними формулами та такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому їх належить задовольнити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір по справі складає 768,40 грн., який, враховуючи процент задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У заяві про стягнення понесених судових витрат позивач зазначає, що окрім оплати судового збору, нею понесені витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: вартість проїзду, втрачений час, виготовлення копій документів тощо, на загальну суму 922,55 грн. Проте, такі витрати не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, в розумінні ст. 133 ЦПК України, в зв`язку із чим стягненню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати позивача, які пов`язані з розглядом справи не підтверджуються належними доказами.

Outcome: approved