Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна неповнолітня дитина - донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7) та копіями довідок Старостинського округу № 6 с. Михайлівка виконавчого комітету Тетіївської міської ради про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,8,9). Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивачка згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved