Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] про визнання іпотеки припиненою. В позові з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог зазначила, що 09 жовтня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 189М/06, згідно з умовами якого банк надав позивальнику кредитні кошти у розмірі 730320 грн. з кінцевим терміном повернення погашення до 07 жовтня 2011 року. Додатковою угодою № 2 до кредитного договору визначено інший кінцевий строк погашення кредиту - до 07 жовтня 2013 року (п. 2.1.). Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором, між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір № 189М/06/1і від 09 жовтня 2006 року, за яким було передано в іпотеку належно [PERSON] нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Надалі були укладені додаткові договори до іпотечного договору № 189М/06/1і від 09 жовтня 2006 року: № 1 від 28 жовтня 2008 року, № 2 від 28 квітня 2010 року, № 3 від 22 листопада 2010 року. В 2011 році АТ «Укрсоцбанк» направило на адресу позивача першу вимогу про погашення кредиту у зв`язку з невиконанням позичальником [PERSON] кредитних зобов`язань. В червні 2016 року АТ «Укрсоцбанк» подало позов до Орджонікідзевськго районного суду м. Запоріжжя з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищезазначене нежитлове приміщення для погашення заборгованості за кредитним договором, рішення у справі не прийнято. Вважає що іпотека припинилась, у зв`язку із закінченням строку дії іпотечного договору, бо припинилось зобов`язання за кредитнимс договором у зв`язку зі спливом строку позовної давності, як це було встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.10.2018 року.Крім того [PERSON] з 25.12.2014 року втратив статус фізичної особи-підприємця, та на підставі ч.1 ст.609 ЦК України кредитне зобов`язання припинилося. Позивач просить суд визнати припиненою з 09.05.2011 року іпотеку, встановлену іпотечним договором №189М/06/1п від 09.10.2006 р.,укладеним між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», за якою і іпотеку передане нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] та визнати припиненим іпотечний договір, здійснити державну реєстрацію припинення з 28.11.2018 року іпотеки, за іпотечним договором № 189М/06/1п від 09.10.2006 року шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Позивачем не надано жодного доказу про те, що зобов`язання за кредитним договором є припиненим, строк дії іпотечного договору не закінчується та іпотека не припиняється у разі невиконання зобов`язань боржником за кредитним договором.Позивачем не надано доказу, що ним виконано зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та таке зобов`язання прийняте кредитором.Сплив строків позовної давності не є підставою для визнання іпотечного договору припиненим. Судом у справі були проведені такі процесуальні дії. Ухвалою суду від 13.02.2019 року провадження у справі було відкрито, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом сторін у справі. Ухвалою суду від 25.02.2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нежитлове приміщення №27 площею 36,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.04.2019 року позовну заяву третьої особи [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору припиненим, повернуто позивачу. Ухвалою суду від 24.11.2020 року позивача АТ «Укрсоцбанк» замінено правонаступником АТ «Альфа-Банк», у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. У судове засідання позивач, його представник не з`явилися, позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 жовтня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] був укладений договір про надання не відновлюваної кредитної лінії № 189М/06 (а.с. 8-11). За умовами договору банк надав [PERSON] , як позичальнику, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у межах максимального ліміту заборгованості у розмірі до 730320 грн. зі сплатою 18% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за всіма траншами кредиту - не пізніше 07 жовтня 2011 року. Додатковою угодою № 2 до кредитного договору було визначено інший кінцевий строк погашення кредиту - до 07 жовтня 2013 року (п. 2.1.)(а/с 13). У якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 09 жовтня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 189М/06/1і, у відповідності до предмету якого [PERSON] , як власник та як іпотекодавець, передала в іпотеку банку нерухоме майно - нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13-15). 28 жовтня 2008 року між кредитором та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до іпотечного договору № 189М/06/1і від 09.10.2006 року, 28.04.2010 року додатковий договір № 2 до іпотечного договору № 189М/06/1і від 09.10.2006 року № 2, а 22.11.2010 року додатковий договір № 3 до іпотечного договору № 189М/06/1і від 09.10.2006 року ( а.с. 16-18). Пунктом 4.6 іпотечного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: - на підставі рішення суду; або - на підставі виконавчого напису нотаріуса; або - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або - шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або - шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та відповідним Покупцем в порядку,встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». З матеріалів справи також вбачається, що 10 грудня 2009 року АКБ «УкрсоцБанк» направляв на адресу [PERSON] та [PERSON] претензію про повернення заборгованості по кредитному договору та повідомлення про порушення зобов`язання за кредитним договором ( а.с. 102-108). За змістом повідомлення, банк, визначивши суму боргу за договором кредиту в розмірі 475755,95 грн. станом на 09 грудня 2009 року, просив [PERSON] у добровільному порядку виконати обов`язки щодо погашення заборгованості перед Банком за кредитним договором № 186/М/06 від 09 жовтня 2006 року. Вказане повідомлення містило застереження, що у разі невиконання вимоги у тридцяти денний строк, банк розпочинає процедуру звернення на предмет іпотеки. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2016 року, яке набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області від 24.02.2016 року, визнано поруку за договором поруки № 189М/061/1п від 09.10.2006 р., укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] припиненою з 08.04.2014 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 22-25). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О. третя особа: [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора. Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.11.2020 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позову [PERSON] , скасовано вчинений державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. 28 листопада 2018 року запис під номером 29191601 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності АТ «Укрсоцбанк» на нежитлове приміщення № 27 площею 36,3 м2 за адресою: [ADDRESS] . В зазначених рішеннях було встановлено, що на підставі п. 3.2.4 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 186/М/06 від 09 жовтня 2006 року з метою досудового врегулювання Банк направив10 грудня 2009 року на адресу [PERSON] та [PERSON] про погашення заборгованості за Кредитним договором, якою повідомлено про наявність простроченої заборгованості і запропоновано у добровільному порядку погасити перед Банком заборгованість за Кредитним договором № 186/М/06 від 09 жовтня 2006 року та попереджено, що у випадку незадоволення вимоги, розпочнеться дострокове стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором. Строк виконання основного зобов`язання за Кредитним договором № настав 07.10.2013 року, Банком пропущений строк позовної давності. Дана обставина встановлена рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/69/18 від 01.10.2018 року, № 335/6420/16-ц від 03.04.2019 року, і доказуванню не підлягає. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначено в постанові Верховного суду від 14.02.2018 року в цивільній справі № 564/2199/15-ц, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. З огляду на наведене суд дійшов висновку про те, що після направлення 10 грудня 2009 року року відповідачем на адресу позичальника вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором, кредитний договір припинив свою дію. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. В свою чергу основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Як вказано в ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Абзац 2 частини 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. З огляду на все вищезазначене, іпотека, встановлена договором іпотеки №189М/06/1п від 09.10.2006 р, є припиненою через припинення основного зобов`язання і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд враховує той факт, що 25.12.2014 року внесено запис державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Астаховою С.П. про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (а/с 20). Виходячи з вказаних норм, суд дійшов висновку про те, що припинення іпотеки є належною та достатньою підставою для проведення реєстраційних дій. При цьому суд не наділений повноваженнями в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зокрема, відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Державна реєстрація іпотеки всіх інших об`єктів нерухомості, відмінних від зазначених у другому реченні статті 4 Закону України «Про іпотеку», здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами, відповідно до статті 9 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб`єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.Таким чином, обов`язок щодо подання заяви про припинення обтяження покладений на іпотекодержателя, відповідача по даній справі. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 768 грн.40 40 коп.

Outcome: partial