Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2012 року народження. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 30 серпня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають спільних дітей, сина [PERSON] та доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через вживання алкогольних напоїв, відсутність фінансового забезпечення, зневажливе ставлення та образи до позивача та дітей. Протягом останніх чотирьох років проживають окремо, наміру поновлювати відносини не мають. Неповнолітні діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спору щодо поділу майна немає. За таких обставин подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Крім того, відповідач є молодим, фізично здоровим чоловіком, який працює і отримує заробітну плату, має двох малолітніх дітей, а тому зобов`язаний надавати допомогу на утримання їх спільних дітей. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.110, 112 СК України: позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно ст.ст.181, 191 СК України позивач, як мати дитини, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу) від дня пред`явлення позову. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №665; Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 1469, де в якості батьків дитини зазначені сторони; Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1244, де в якості батьків дитини зазначені сторони. Сторони проживають окремо, сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, примирення не можливо. Відповідач є батьком дитини, проте належної участі щодо утримання дитини не приймає, а тому дитина перебуває на утриманні позивача. Таким чином, зваживши докази по справі, враховуючи, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення позову до суду прийнято з усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач самостійно забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини не може, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який є батьком дитини та повинен її надати, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Крім того, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а тому судові витрати за позовну вимогу про стягнення аліментів, підлягає стягнення з відповідача на користь держави. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved