Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 21464 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що 30.07.2014 року [PERSON] в присутності двох свідків під розписку позичив у неї кошти у загальному розмірі 1000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 15.08.2014 року. Відповідач грошові кошти у встановлений строк не повернув, попрохав позивачку почекати ще деякий час. 12.11.2014 року [PERSON] повторно направила [PERSON] вимогу щодо повернення позиченої суми. Відповідач, будучи ознайомлений з вимогами, проти них не заперечив, однак до теперішнього часу свої зобовязання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув.\~\~\~\~ Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, надала суду оригінали розписки та вимоги для ознайомлення, прохала суд задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до оригіналу розписки, 30.07.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в еквіваленті 1000 доларів США, яку зобовязався повернути до 15.08.2014 року. Як вбачається з листа про грошову заборгованість, направленому позивачкою відповідачу, [PERSON] звернулася до [PERSON] з вимогою про повернення грошової суми за договором позики від 30.07.2014 року. [PERSON] з вимогою був ознайомлений, прототи неї не заперечував, про що свідчить його особистий напис на листі від 13.11.2014 року (а.с.4) Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи, що позивачкою у судовому засіданні предявлений для дослідження оригінал розписки від 30.07.2014 року, то є достатні підстави вважати, що відповідачем грошова сума, зазначена у розписці, не повернута позикодавцю. Відповідно до частини 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Разом із тим частина 2 статті 533 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Отже, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 11.11.2015 року за офіційним курсом НБУ 100 доларів США = 2276,1335 грн. Заявляючи вимоги про стягнення суми позики відповідно до розписки від 30.07.2015 року позивачка просить стягнути суму в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 25.09.2015 року, що становить 21464 грн. 00 коп. Оскільки вказана сума стягнення за курсом НБУ від 25.09.2015 року є меншою, аніж сума за офіційним курсом долара США від 11.11.2015 року, тобто на день ухвалення рішення, суд, позбавлений права виходити за межі позовних вимог, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 21464 грн. 00 коп. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 487, 20 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved