Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в натурі та припинення права спільної власності на нього, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона із відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано 06 жовтня 2011 року. Посилалася на те, що за час шлюбу вони набули за спільні кошти нерухоме майно житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області у цивільній справі № 715/2226/16-ц від 27 грудня 2016 року визнано за нею [PERSON] право власності на 1/2 частку нерухомого майна по [ADDRESS] та на будівельні матеріали використані для будівництва житлового будинку літ. «З». На підставі рішення суду позивачка зареєструвала своє право власності на вказану частину нерухомого майна. Зазначає, що право на 1/2 частку вказаного нерухомого майна не дає їй змоги провести перепланування та реконструкцію будинку, капітальний ремонт, провести воду до будинку та каналізацію, збільшити потужність електропостачання та встановити опалення тощо. Зважаючи на викладене, просить суд ухвалити рішення, яким поділити нерухоме майно по [ADDRESS] між [PERSON] , та [PERSON] в натурі та припинити право спільної власності на вказане майно. 16.07.2019 року [PERSON] направила до суду заяву про уточнення позовних вимог, в які просить суд поділити в натурі між ними нерухоме майно, яке розташоване по [ADDRESS] згідно II варіанту розподілу, запропонованого висновком інженерно-технічної експертизи № 824 від 14.12.2018 року, як зображено в таблицях 3, 4 до вказаного висновку, та припинити право спільної власності на вказане майно, а саме: виділити їй та визнати за нею право власності на: коридор 1-1 площею 9,10 кв.м., кімнату 1-2 площею 17,60 кв.м., кімнату 1-6 площею 17,60 кв.м., гараж літ. «Б», сараї літ. «В», «Ж», 1/2 убиральні літ. «Є», 1/2 колодязю № 1, 1/2 огорожі № 2-6,1/2 вимощення № І; виділити [PERSON] та визнати за ним право власності на: кімнату 1-3 площею 13,0 кв.м., кухню 1-4 площею 16,90 кв.м., коридор 1-5 площею 7,10 кв.м., літню кухню літ. «Е», сараї літ. «Д», «Г», 1/2 убиральні літ. «Є», 1/2 колодязю № 1, 1/2 огорожі № 2-6,1/2 вимощення № І. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій підтвердила факти викладені в позові, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.12.1998 року по 06.10.2011 року. За час шлюбу позивачка та відповідач набули за спільні кошти нерухоме майно житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . До складу спільно набутого майна відноситься житловий будинок літ. «А», гараж літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», убиральня літ. «Є», колодязь № 1, огорожа № 2-6, вимощення № І. Крім вказаного майна, після припинення сімейних відносин, у 2010 році позивачка за власні кошти збудувала житловий будинок літ. «З». Вказані обставини встановлені рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 грудня 2016 року, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Вказаним рішенням припинено право спільної сумісної власності на спірне мано та визнано за позивачкою право власності на 1/2 частку майна, зокрема на будинок літ. «А», гараж літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», убиральня літ. «Є», колодязь № 1, огорожа № 2-6, вимощення № І. Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно висновку №824 СП «Західно-Український експертно-консультативний центр» від 14 грудня 2018 року, визначено два способи поділу спільного майна подружжя, сторони погодилися на другий, згідно якого: виділяється [PERSON] та визнається за нею право власності на: коридор 1-1 площею 9,10 кв.м., кімнату 1-2 площею 17,60 кв.м., кімнату 1-6 площею 17,60 кв.м., гараж літ. «Б», сараї літ. «В», «Ж», 1/2 убиральні літ. «Є», 1/2 колодязю № 1, 1/2 огорожі № 2-6,1/2 вимощення № І; виділяється [PERSON] та визнається за ним право власності на: кімнату 1-3 площею 13,0 кв.м., кухню 1-4 площею 16,90 кв.м., коридор 1-5 площею 7,10 кв.м., літню кухню літ. «Е», сараї літ. «Д», «Г», 1/2 убиральні літ. «Є», 1/2 колодязю № 1, 1/2 огорожі № 2-6,1/2 вимощення № І. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вище наведений висновок експерта, докази які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, про можливість поділу спільного сумісного майна між сторонами по справі та припинення їх частки в ньому.

Outcome: approved