Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2006 року, в якому у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що після укладення шлюбу вони стали проживати в м. Харкові за адресою чоловіка. В них часто виникали суперечки, відповідач відмовляв позивачку від народження дитини, що стало причиною переїзду її в с. Пиличпе до батьків. З метою збереження сімї, після народження дитини, повернулась до чоловіка. Однак, їх сімейне життя не склалося - були випадки, коли чоловік не ночував дома, не могли дійти згоди щодо вирішення сімейних питань, на грунті чого між ними виникали постійні сварки. З часом стали чужими людьми. Майже два роки разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд такий розірвати. Крім того, стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву, згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити, надала згоду щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії I-ИД № 022216, виданого 10 вересня 2006 року Пилипченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 вересня 2006 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 2. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Вороний» та дружині «Ворона». Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося в минулому не могли дійти згоди щодо вирішення сімейних питань, на грунті чого між ними виникали постійні сварки. З часом стали чужими людьми. Протягом тривалого часу - два роки - разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб набрав формальних рис і такий позивач наміру зберегти не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved