Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої онучки [PERSON], [INFO] Позов мотивований тим, що її син [PERSON] і колишня невістка [PERSON] не займаються вихованням та утриманням своєї дитини, у зв'язку з чим, дитина знаходиться на її утриманні. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити. Відповідачка проти позову заперечувала з тих підстав, що вона не займалася вихованням і утриманням своєї дочки з причин важкого матеріального і сімейного стану, а також позивачка перешкоджала їй у спілкуванні з дитиною. Відповідач в судове засідання не з'явився з поважних причин, про що повідомив суд по телефону, та просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням визнання ним позову, а.с.40. Представник 3-ї особи, а.с.42, підтримала позовні вимоги з тих саме підстав. Заслухавши пояснення сторін, представника 3-ї особи, думку прокурора, яка підтримала позовні вимоги, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З пояснень сторін, представника 3-ї особи і матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], а.с.6, а позивачка є її бабкою, а.с.4. Через невиконання відповідачами своїх обов'язків щодо виховання і утримання малолітньої дочки [PERSON], з 2009р. дитина знаходиться на утриманні позивачки, а.с.4. На теперішній час в Секторі з питань опіки та піклування Служби у справах дітей Сакської РДА. знаходиться на розгляді заява позивачки про призначення її опікуном малолітньої онучки [PERSON]. Враховуючи зазначене та вимоги ст.165 СК України і абз.1 п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд визнає [PERSON] належним позивачем у справі. * Згідно ст.150 СК України - батьки зобов'язані виховувати свою дитину, поважати її, піклуватися про його здоров'я, фізичному, духовному і моральному розвитку, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати його до самостійного життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.16 Постанови від 30.03.2007р. №3 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Рішенням Сакського міськрайсуду АРК. від 24.06.2008р. малолітню [PERSON] було відібрано у відповідачки [PERSON] з тих підстав, що вона не виконувала своїх обов'язків по вихованню і утриманню дитини, а.с.14. На той період батько дитини - [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі згідно вироку Сакського міськрайсуду АРК. від 05.09.2007р., а.с.15. У зв'язку з цим та на підставі рішення виконкому Сакської міськради АРК. від 08.10.2008р. №293 малолітню [PERSON] було передано на виховання позивачці, яку призначено опікуном дитини, а.с.1. З того часу відповідачка [PERSON] не виконує своїх обов'язків по утриманню і вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON], а.с.17. З пояснень сторін і матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] відповідачка народила другу дитину від [PERSON], з яким 25.04.2012р. зареєструвала шлюб, а.с.35,43. Після повернення відповідача [PERSON] з місць позбавлення волі та на підставі заяви позивачки, рішенням виконкому Сакської міськради АРК. від 10.06.2009р. було знято опікунство над дитиною, яку передано на виховання батькові, а.с.1. Але в серпні 2010р. відповідач [PERSON] виїхав для проживання в м. Сімферополь АРК., де створив другу сім'ю, та припинив виконувати свої батьківські обов'язки по утриманню і вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON], у зв'язку з чим, дитина була залишена з позивачкою, а.с.4,40. З того часу вихованням і утримання дитини займається позивачка, а.с.17-23. Відповідачі не надали суду жодних доказів у спростування зазначених обставин, чим не виконали вимоги ст.ст.10,59 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що відповідачі не виконують своїх обов'язків по утриманню і вихованню своєї малолітньої дитини. * Відповідно до ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Судом встановлено, що відповідачі безпідставно не займаються вихованням та утриманням своєї малолітньої дитини протягом тривалого часу. З цих підстав Сектор з питань опіки та піклування Служби у справах дітей Сакської РДА. у своєму висновку виказав думку про доцільність позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини, а.с.43. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку про необхідність позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини. Також суд визнає, що зазначене втручання Держави в сімейне життя відповідачки є виправданим і пропорційним тому, що здійснюється у відповідності із вимогами СК України та безпосередньо в інтересах малолітньої дитини сторін і порушених прав позивачки. * Судом встановлено, що через невиконання відповідачами своїх обов'язків щодо виховання і утримання малолітньої дочки [PERSON], з 2009р. дитина знаходиться на утриманні позивачки, а.с.4. На теперішній час в Секторі з питань опіки та піклування Служби у справах дітей Сакської РДА. знаходиться на розгляді заява позивачки про призначення її опікуном малолітньої онучки [PERSON]. У зв'язку з цим та відповідно до вимог ст.ст.247,248 СК України, які передбачають право дитини, стосовно якої встановлено опіку через позбавлення батьківського піклування, на отримання аліментів, суд визнає [PERSON] належним позивачем у справі. * Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України - за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що з 2009р. малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, якій відповідачі не надають матеріальної допомоги для своєї дитини. На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку, що відповідачі зобов'язані надавати матеріальну допомогу на користь позивачки на утримання своєї малолітньої дитини. * У відповідності з ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідачі, які є працездатними особами, мають на утриманні інших неповнолітніх дітей. Але, відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження неспроможності сплачували аліменти на утримання своєї дитини, чим не виконали вимоги ст.ст.10,59 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Приймаючи до уваги зазначене вище, суд вважає за необхідне визначити суму аліментів, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки на утримання малолітньої дитини, у розмірі по ? частці з усіх видів заробітку (доходу) кожного щомісячно, але не менше мінімального розміру, передбаченому ч.2 ст.182 СК України, яка, на думку суду, відповідає матеріальним можливостям кожного відповідача і матеріальним потребам позивачки на теперішній час. * Також суд вважає за необхідне визначити час, з якого присуджуються аліменти, а саме з дня пред'явлення позивачкою позову до суду, тобто з 13.12.2013р., а.с.1, оскільки відповідно до ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. * Враховуючи вищезазначене та вимоги до ст.ст.81,88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках судовий збір по справі у розмірі, що передбачений ст.80 ЦПК України і ч.2 ст.4 Закону України від 08.07.11р. «Про судовий збір». * На підставі ст.ст. 150,164,165,180,181,182,184,191 СК України і

Outcome: approved