Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнанння права власності за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона у 2004 році придбала житловий будинок №22 по вул. 40 річчя Перемоги в с. Вільшана, Дворічанського району Харківської області, у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак нотаріально договір не був посвідчений і докази які б підтверджували факт купівлі будинку відсутні. Позивач більше 10 років добросовісно володіє вищезазначеним будинком, відкрито, безперервно здійснює його обслуговування, сплачує комунальні послуги та підтримує дане домоволодіння в належному стані, тому вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на цей будинок в порядку набувальної давності. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду повторно не зявилися, не повідомивши про причини неявки. Вони про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Поштові повідомлення про виклик відповідачів поверненні до суду у звязку з тим, що з 07 листопада 2014 року приймання до пересилання поштових відправлень до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в тому числі до м. Первомайська не здійснюється. Крім того відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про їх виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» від 25 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 11 серпня 2016 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №2 від 08 грудня 2004 року, будинок за адресою: с. Вільшана, вул. 40 - річчя Перемоги, 22, Дворічанського району Харківської області, належить на праві спільної часткової власності (по ? частині) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно витяга з реєстру прав власності на нерухоме майно №20625758 від 20 жовтня 2008 року, будинок за адресою Харківська область, Дворічанський район, с. Вільшана, вул. 40 річчя Перемоги, 22, належить на праві спільно часткової власності (?) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №22 виданого комунальним підприємством «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» від 25 жовтня 2004 року, житловий будинок №22 по вул. 40 річчя Перемоги, с. Вільшана Дворічанського району Харківської області, належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] ? частина власності, [PERSON] ? частина власності, [PERSON] ? частина власності, [PERSON] ? частина власності. Згідно депутатського акта від 02 червня 2016 року, родина [PERSON] дійсно проживає в будинку №22 по вул. 40 річчя Перемоги в с. Вільшана, Дворічанського району Харківської області, з жовтня 2005 року, без реєстрації. Відповідно до довідки Вільшанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області №76 від 02 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], була прийнята до Вільшанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області з 31 серпня 2004 року, під час прийняття до закладу мешкала за адресою: вул. 40 річчя Перемоги, б. 22, с. Вільшана, Дворічанського району Харківської області. Відповідно до звіту про оцінку майна, ідентифікатор за базою ФДМУ №1133033_13062016_BD160613-001, виконаного ФО-П [PERSON] від 13 червня 2016 року, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 84,0 кв. м., розташованого за адресою: Харківська області, Дворічанський район, с. Вільшана, вул. 40 річчя Перемоги, 22, складає - 75\~600 грн. (сімдесят пять тисяч шістсот гривень) грн. без ПДВ. Квитанцій про сплату комунальних платежів виписані на імя [PERSON] (а.с. 12, 13, 44 - 128). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, закрема і в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Згідно із ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь - якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність субєктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Крім того, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України, відповідачу було запропоновано у встановлений строк подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. У встановлений судом строк відповідачем не було подано ніяких заперечень проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визнання на нею право власності за набувальною давністю на будинок № 22 по вул. 40 річчя Перемоги в с. Вільшана, Дворічанського району Харківської області. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, ст. ст. 325, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved