Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 29.04.2011 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно. Дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, заробітку позивача не вистачає для достатнього утримання дитини. Позивач усно просила відповідача збільшити розмір аліментів або надавати додаткову матеріальну допомогу, на що останній відмовився. Відповідач отримує пенсію по інвалідності, так як є інвалідом 3 групи, працездатний, працює неофіційно, інших утриманців не має, а тому може надавати матеріальну допомогу у розмірі, визначеному законом. Позивач посилається на ч.2 ст.185 СК України, відповідно до нової редакції якої встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки мінімальний розмір аліментів, визначених за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29.04.2011р. не відповідає вимогам чинного Сімейного кодексу України, а також по причині зміни матеріального стану позивачки та її дитини внаслідок значного збільшення прожиткового мінімуму порівняно з 2011 роком, позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів, стягнувши з відповідача\~ аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. ( це 50% від прожиткового мінімуму 1860 грн. на дитину віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2017 р.) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, при тому пояснила, що протягом останніх двох років відповідач сплачує їй аліменти на утримання дитини, однак цих коштів не вистачає. Дитина має задовільний стан здоровя, позивач хворіє. Позивач отримує заробітну плату у розмірі 1800 грн. ніяких соціальних допомог вона не отримує. Крім неї та доньки з нею проживає бабуся. На оплату комунальних послуг вони отримують субсидію. За сім років відповідач лише один раз придбав дитині речі до школи, періодично спілкується із дитиною, привозить солодощі, цього року у вересні купив їй рюкзак. Після предявлення до виконання виконавчого листа позивач його забрала, так як відповідач хворів на тяжке захворювання. Однак позивач вказує, що відповідач їздив на заробітки до Польщі, отримує неофіційно інший дохід, тому має можливість платити більший розмір аліментів, ніж 200 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що може сплачувати аліменти у розмірі 400 грн., оскільки він тяжко хворіє та потребує постійного лікування. Його дохід складає 1112 грн. в місяць, проживає він зі співмешканкою, батько зловживає спиртними напоями. Він не заперечує факту перебування у 2017 році на протязі 4 місяців у Польщі, де працювала його цивільна дружина, але він не працював. У 2016 перебував на обліку у центрі зайнятості, але роботи не йому знайшлося. З майна у нього є автомобіль ВАЗ21033 1980 року випуску. Судом встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 22.02.2011 було розірвано шлюб між сторонами (а.с.4), під час якого у них народилася [PERSON], [INFO] (а.с.7). Постановою державного виконавця від 17.05.2011 було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.04.2011 (а.с.8). У підтвердження часткового визнання відповідачем позову останній надав до суду копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, якому протипоказана важка фізична праця в несприятливих умовах та рекомендовано нагляд і лікування у онколога, хірурга і невропатолога (а.с.20). Крім того, відповідач проходить реабілітаційну індивідуальну програму після курсів хіміо-променевого лікування 2013-2014 р.р. (а.с.22-23). Як вбачається з довідок, наданих КЗ «Тростянецька ЦРЛ», [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом у лікарів поліклінічного відділення лікарні з 2011. У 2013 встановлено діагноз: Хвороба Ходжкіна (злоякісне новоутворення лімфатичних вузлів) гр.ІІ, ст.ІІІ. З 16.09.2015 по 29.09.2015 перебував на стаціонарному лікування у неврологічному відділенні. Остеохондроз поперекового відділу хребта з радикулярним синдромом. Хвороба Ходжкіна з ураженням лімфатичних вузлів шиї, середостіння, пахових. 20.11.2015 визнаний інвалідом ІІІ групи від загального захворювання на два роки. 24.03.2016 по 13.09.2016 та з 08.06.2017 по 20.06.2017 перебував на амбулаторному прийомі у лікаря онколога поліклінічного відділення лікарні. З 13.09.2014 по 26.09.2015 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з діагнозом Хвороба Ходжкіна. Інтоксикаційний синдром (а.с.24,25). Згідно довідки УПФ України в Тростянецькому районі Сумської області [PERSON] у період з січня по вересень 2017 отримав пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання у розмірі 9748 грн. (а.с.21). Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України\~та\~пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень\~статті 192 Сімейного кодексу України\~є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров'я когось із них, та в інших випадках. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої\~статті 7 Сімейного кодексу України\~суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до частини 2\~статті 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3\~статті 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. З огляду на викладене, ураховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який є чинним на час розгляду справи, зростання вартості життя, що вказує на зміну матеріального становища позивача, суд дійшов висновку, що є підстави для зміни розміру аліментів. Однак, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд критично оцінює посилання відповідача на його скрутний матеріальний стан, оскільки встановлено, що він має третю групу інвалідності, яка не перешкоджає йому працевлаштуватися. Також відповідач у суді визнав факт перебування у 2017 році його за кордоном у м.Польща, що свідчить про його фінансову можливість здійснювати тривалі закордонні поїздки. Таким чином, необхідно збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], та стягнути аліменти із відповідача у твердій грошовій сумі, як просить позивач, що складає 50 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на час подачі позову (від1777 грн.), а саме у розмірі 889 грн.. Згідно із частиною третьою\~статті 88 ЦПК України\~якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial