Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 3068, про стягнення з неї на користь АТ «Ідея Банк» 50600,60 гривень заборгованості за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року, включаючи плату за вчинення виконавчого напису, посилаючись на те, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки сума заборгованості за кредитним договором не є безспірною - нотаріусу для вчинення виконавчого напису не було надано виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а також доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. в судове засідання не прибули. Представник позивача до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд врахувати письмове пояснення по суті позову, надане суду 14.01.2021 року, в якому зазначає, що виконавчий напис від 23.01.2020 року вчинений не на документі, що встановлює заборгованість, що є порушенням вимог ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», а також додана до матеріалів справи виписка з рахунку боржника не містить відомостей про суму заборгованості та відмітки стягувача про її непогашення. Крім того, письмова вимога стягувача про усунення порушень була надіслана боржникові від імені АТ «Ідея Банк», хоч кредитний договір укладався з ПАТ «Ідея Банк» (а.с.118-120,131). Представник відповідача АТ «Ідея Банк» в судове засідання не прибув, до суду надіслав відзив на позовну заяву з додатками, в якому позовних вимог не визнає в повному обсязі, просить суд в їх задоволенні відмовити, скасувати заходи забезпечення позову та слухати справу у його відсутності (а.с. 55-89). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не прибув, судова повістка разом з документами повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата. Представник третьої особи Тетіївського районного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2017року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» (16.10.2018 року змінено назву на АТ «Ідея Банк») укладено кредитний договір № Z06.190.74865, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в розмірі 49999 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом строком на 36 місяців (а.с.8-11). В зв`язку з несвоєчасною сплатою кредиту у боржника [PERSON] станом на 10.12.2019 року виникла заборгованість за договором загальною сумою 48700,60 гривень (копія довідки-розрахунку - а.с.62). 10.12.2019 року АТ «Ідея Банк» направило позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань вих. 12.4.2/Z06.190.74865, з якої вбачається, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом або іншим способом на власний вибір. Як додаток до вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань було долучено довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року, видану станом на 10.12.2019 року, що містить інформацію про загальний розмір боргу, а також кожну його складову (а.с.61). Дану вимогу позивач отримала особисто 21.12.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.75). 21.01.2020 року АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року в сумі 48700,60 грн., додавши при цьому до заяви оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника, довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року станом на 10.12.2019 року, довідку про ненадходження платежів від 21.01.2020 року, вимогу до боржника про усунення порушень за кредитним договором від 10.12.2019 року, докази направлення даної вимоги боржнику та докази її отримання боржником, заяву про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору на використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки (а.с.61-78). 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 3068 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року в сумі 48700,60 грн., що включає в себе 20307,12 грн. строкового основного боргу, 12682,95 грн. простроченого основного боргу, 4253,36 грн. прострочених процентів, 556,51 грн. строкових процентів, 636,79 грн. строкової плати за обслуговування кредиту, 5857,48 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту, 3906,39 грн. пені, 500 грн. інших штрафних санкцій, а також 1900 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Заборгованість стягнуто за період з 12.06.2019 року по 10.12.2019 року(а.с.12). На підставі заяви стягувача за даним виконавчим написом заступником начальника відділу Тетіївського районного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) Сющук А.В. відкрито виконавче провадження № 61426126 (а.с. 13,14) та 02.03.2020 року накладено арешт на грошові кошти боржника (а.с.15). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц із подібних правовідносин, а також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 200/16871/17-ц. Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, АТ «Ідея Банк» було виконані вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого напису та надані всі необхідні документи для його вчинення, зокрема, заяву про вчинення виконавчого напису, оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника, довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року станом на 10.12.2019 року, довідку про ненадходження платежів від 21.01.2020 року, вимогу до боржника про усунення порушень за кредитним договором від 10.12.2019 року, докази направлення даної вимоги боржнику та докази її отримання боржником, заяву про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору на використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки тощо. Дані документи підтверджують те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису [PERSON] дійсно мала безспірну заборгованість перед стягувачем в сумі 48700,60 гривень, оскільки отримала від АТ «Ідея Банк» вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 10.12.2019 року на таку ж суму, в результаті чого була вчасно проінформована про наявність заборгованості та мала можливість надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги АТ «Ідея Банк». [PERSON] мала можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно б виключало можливість вчинення виконавчого напису, проте жодних дій не вчинила та борг не погасила, що АТ «Ідея Банк» підтвердило довідкою про ненадходження платежів № 12.4.1/5757 від 21.01.2020 року. Посилання представника позивача на те, що надана банком виписка з рахунку боржника не містить відомостей про суму заборгованості та відмітки стягувача про її непогашення, суд до уваги не бере, оскільки нотаріусу для вчинення виконавчого напису, крім виписки з рахунку, було надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z06.190.74865 від 12.07.2017 року станом на 10.12.2019 року та довідку про ненадходження платежів від 21.01.2020 року, що містять необхідні відомості. Таким чином, позивачем не доведено суду про наявність оскарження розміру заборгованості а ні на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, а ні на момент розгляду даної справи в суді - позивач не вказує в чому саме вона не визнає суму боргу з підтвердженням цього належними доказами, зазначає лише те, що сума не є безспірною загальними фразами, хоч сам факт існування боргу не заперечує. З огляду на це, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивача на те, що нотаріус не мав права вчиняти спірний виконавчий напис, оскільки не мав в розпорядженні документів, необхідних для цього, а позивач не отримувала вимогу з пропозицією сплатити заборгованість за кредитом. Навпаки, зазначене спростовується наявними в матеріалах справи документами. Щодо посилання представника позивача на те, що відповідачем в заяві про вчинення виконавчого напису не зазначені додатки, які надавалися нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, то суд вважає його помилковим, оскільки згідно п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Отже, зазначати перелік документів, що додаються до заяви, не є обов`язком стягувача. Крім того, помилковими є твердження позивача, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було порушено вимоги cт. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки виконавчий напис вчинено не на оригіналі кредитного договору. Підпунктами 5.2. та 5.3 пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, встановлено, якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Відтак, законом передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на копії кредитного договору, як і викладення його змісту на окремому бланку, чому в повній мірі кореспондує також позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17, згідно якої суд, надаючи оцінку аналогічним за змістом правовідносинам, зазначив наступне: «у даному випадку вчинено виконавчий напис, в якому зазначено, що він стосується саме певного, визначеного у написі договору. Його вчинення на окремому документі не спростовує відсутність зобов`язання та не впливає на дійсність виконавчого напису». Також суд відхиляє посилання позивача на те, що письмова вимога стягувача про усунення порушень була надіслана боржникові від імені АТ «Ідея Банк», хоч кредитний договір укладався з ПАТ «Ідея Банк», оскільки зміна назви банку не є зміною юридичної особи-стягувача і не може бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, дані посилання є черговим способом ухилення позивача від виконання зобов`язання, яке відповідно до ст. 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Тетіївський районний відділ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. З огляду на це суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 29.07.2020 року у справі №940/948/20, у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №3068 від 23.01.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем.

Outcome: dismissed