Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 10.12.2008року. Позивачка вказує, що відповідачка - [PERSON] є колишньою дружиною її сина - [PERSON], який мешкає у вказаній квартирі. Однак, як зазначає позивачка, після розірвання шлюбу, відповідачка у січні 2013року зібрала усі свої особисті речі, виїхала з квартири [ADDRESS], та до теперішнього часу в ній не мешкає. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачка зареєстрована у квартирі [ADDRESS], однак фактично не проживає у ній, за комунальній послуги не сплачує, а позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує квартиру, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судове засідання 25.04.2014року позивачка не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення в газеті «Одеські вісті» від 15 квітня 2014року. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10 грудня 2008року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5536 (а.с. 4) належить квартира під [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 10.12.2008року номер запису:245 в книзі: 708пр-88 (а.с. 6). З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 27.02.2014року за №378 вбачається, що у квартирі під [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] - відповідальний квартиронаймач, його донька - [PERSON], племінник - [PERSON] та його дружина - [PERSON] (а.с. 7). З письмових пояснень свідків - [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідачка - [PERSON] у квартирі під [ADDRESS], не проживає приблизно з січня 2013року, її особисті речі у зазначеній квартирі відсутні. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку відповідно до ст. 72 ЖК України, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою під [ADDRESS], є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: approved