Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері, посилаючись на те, що 10.05.2013 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На теперішній час сім`я розпалась остаточно. Відповідач повністю усунувся від виховання дитини та не надає позивачу щомісячно коштів на утримання сина. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача задовільне, інших аліментних зобовязань відповідач не має. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, окрім соціальної допомоги інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON],\~[INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця та аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку до досягнення сином [PERSON] 3-ох років, тобто до 10.05.2018 року. Ухвалою суду від 29.01.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату [PERSON], яка посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, пояснивши, що на даний час він працює та надає позивачу гроші на утримання дитини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 10.05.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 122793, видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 4). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖС № 283946, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актова запис № 474 (а.с. 3). Дитина проживає з матірю [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Снайперська, буд. 16, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/3-25707, № 04-26/3-25708 від 29.12.2017 року (а.с. 5, 6) та знаходиться на її утриманні. Таким чином, судом встановлено, що на цей час [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Відповідач [PERSON] працює на посаді інженера з технічного нагляду у ПТ «Климчук і компанія» «Ломбард Капитал», загальна сума його доходу за період з 19.01.2018 року по 30.04.2018 року становить 10\~520 грн. 36 коп., що підтверджується відповідною довідкою про доходи (а.с. ) Інших аліментних зобовязань відповідач не має. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням\~обставин справи,\~проживання з\~позивачем малолітнього\~сина,\~перебування останньої\~у декретній\~відпустці по\~догляду за\~дитиною,\~відсутність у\~відповідача інших\~утриманців,\~при цьому,\~враховуючи його\~матеріальний стан\~та визнання\~ним позовних\~вимог у\~повному обсязі,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~її утримання\~в розмірі\~1/6\~частини з\~усіх видів\~його доходу,\~щомісячно до\~досягнення [PERSON]\~3-х\~річного віку,\~та аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~[PERSON]\~в розмірі\~? частини\~всіх видів\~заробітку відповідача\~щомісячно до\~досягненню дитиною\~повноліття. Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: approved