Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше розміру одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала письмову заяву в якій позов підтримала, та клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Частина 4статті 206 ЦПК Українивказує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При цьому судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дитини. Відповідно ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміруаліментів,судповинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитиниі платника аліментів;наявність востанньогоіншихнеповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше розміру одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved