Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що квартира № 40 в будинку № 19 корпус 2 по вулиці 9 Травня в м. Маріуполі Донецької області належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2007 року. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 02.02.2010 року шлюб між ними розірвано, і з того часу він у вказаній квартирі не мешкає. З реєстрації відповідач не знявся, крім того, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 40 будинку № 19, корпус 2 по вулиці 9 Травня в м. Маріуполі Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, відзиву на предявлений позов не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира № 40 в будинку № 19, корпус 2 по вулиці 9 Травня в м. Маріуполі Донецької області належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу 04 грудня 2007 року за реєстровим № 3327. 10 грудня 2007 року зазначений договір зареєстрований в Маріупольському БТІ за № 422 в книзі № 2. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 10 серпня 2010 року виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано, актовий запис № 278. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] та [PERSON] 01 грудня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 973. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно довідки про склад сімї , виданої ОСББ «9 Травня», у квартирі № 40 будинку № 19, корпус 2 по вулиці 9 Травня в місті Маріуполі на даний час зареєстрованими зазначені: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту, складеного ОСББ «9 Травня» від 09 листопада 2017 року, вбачається, що [PERSON], будучи зареєстрованим у [INFO], фактично не проживає в ній з березня 2009 року до сьогодення. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування його звязку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов. Крім того, у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved