Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 15.06.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління, актовий запис « 473; після розірвання шлюбу залишити позивачеві шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній не приділяв ні дружині, ані їхній дитині належної уваги. Крім цього, у сторін виявилися різні характери, вони мали різні погляди на життя. За час сумісного проживання в сім`ї виникали непримиримі протиріччя з різних побутових питань, з приводу яких відбувалися сварки. Всі ці причини призвели до розпаду сімейних стосунків. З осені 2016 року сімейно-шлюбні відносини припинені, спільне господарство з цього часу не ведеться, сторони проживають окремо. Сім`я існує лише формально. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини наразі немає. [PERSON] вважає, що відновлення сім`ї неможливе. 17.08.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 21-22). Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Відповідач також просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, про що зазначив у своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харколву реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 473. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 5). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вже встановлено судом та вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харколву реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що при одруженні позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 5). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище \-\-- « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved