Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2013 року, в якому у них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Поряд з тим, зазначила, що після одруження, сторони постійно проживали у будинку відповідача в с.Дністрове Борщівського району. Відносини між ними були нормальними, однак відповідач час від часу зловживав спиртними напоями, на грунті чого в них постійно виникали сварки та скандали. Надалі в їх життя втрутилась мати відповідача, яка у травні 2015 року сказала, що якщо їй щось не подобається, то вона може залишити її сина, тому вона забрала дочку і саме з травня 2015 року до цього часу з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. Поряд з тим зазначила, що відповідач намагався поновити стосунки між ними, однак вона цього не хотіла. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, спільно не проживають біля трьох років, подружні відносини не підтримують, а тому за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила підготовчий розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив провести підготовчий розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 094113, виданого 12 листопада 2013 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], 22 лютого 1993 року нарордження, зареєстрували шлюб 12 листопада 2013 року у Дністровській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові [PERSON], дружині «Іваніцька». Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved