Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 27.08.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, тому просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, суду пояснила, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26.03.2015р. шлюб між ними розірваний, проживають окремо, відповідач не надає допомоги на утримання сина, лише сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що працює машиністом ДТГО «Південо-Західна залізниця» ВП Центр механізації колійних робіт, має постійний заробіток. Не має можливості надавати допомогу сину у розмірі ? частини доходу, оскільки 1/2 частину заробітку виплачує в рахунок аліментів на дочку від першого шлюбу [PERSON] та дочку [PERSON]. Має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з огляду на таке. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти, визначається судом. Судом встановлено, що з 27.08.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 26.03.2015р. Мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю і перебувають на її утриманні. Позивач не працює, отримує тимчасову допомогу на сина від першого шлюбу [PERSON], 1999 року народження у розмірі 385,80 грн., а також одноразову допомогу при народженні у розмірі 1271,11 грн. Відповідач офіційно працевлаштований у ДТГО «Південо-Західна залізниця» ВП Центр механізації колійних робіт, має постійний заробіток, за період з вересня 2015 року по лютий 2015 року загальна сума доходу становила 32025,79 грн. Сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів та на утримання дочки [PERSON], [INFO] у 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в цілому становить ? частину заробітку (доходу) відповідача. Заборгованості по аліментах немає. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про склад сім'ї, довідкою про доходи та іншими матеріалами справи. Суд вважає, що в даному випадку слід врахувати вимоги ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Враховуючи встановлені обставини справи, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Загальний розмір відрахувань із заробітної плати відповідача у такому разі буде становити 66,6%, тобто в межах дозволеного, і не ставить дітей відповідача у нерівне становище. Крім того, з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial