Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про надання дозволу для виїзду дитини за кордон. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з 2012 року вони з відповідачем мешкали однією сімєю. 12.07.2013 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені. Донька мешкає з позивачку та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з подіями які відбуваються на Донбасі та в Україні, на теперішній час у позивачки виникла необхідність виїхати з дитиною в Росію, але для виїзду їй необхідне отримати дозвіл від батька дитини відповідача по справі, для виїзду за кордон нотаріально посвідченою згодою. На даний час відповідач не дає дозволу для виїзду її доньки за межі України. Відповідно до ст. 4 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», в якому зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд винести рішення яким надати згоду для виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. . Ці обставини і з'явилися підставою позову. У судовому засіданні позивачка не зявилася надав до суду заяву в якої наполягає на заявлених вимогах та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився - 26.05.2015 року, 16.06.2015 року. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.4ст.74 ЦПК України. Від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не зявився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обємі з наступних підстав Згідно свідоцтва про шлюбу 1-НО №333201 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, 12.07.2013 року, про що було зроблено актовий запис за № 398, та позивачці присвоєне прізвище - Нелепа. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], народилася у с. Тарасівка, Костянтинівського району Донецької області, батьками записані [PERSON] та [PERSON]., про що було зроблено актовий запис за № 04, від 07.10.2013 року.. Згоди на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та виїзд за кордон неповнолітнього відповідач невмотивовано не надає. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Беручи до уваги, що батько дитини поважних причин для відмови в наданні згоди на виїзд дитини за кордон не навів, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити.

Outcome: approved