Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них відсутні взаємопорозуміння та спільні інтереси, тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб та розглянути справу в її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу в його відсутність. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 21 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 137 (а. с. 6). Сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Подружжя шлюбні стосунки не підтримує, їх шлюб носить формальний характер. Конфлікт має не тимчасовий характер, примирення між ними неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх сім`ї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, тому, згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,

Outcome: approved