Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також аліменти на її утримання до досягнення трирічного віку сином [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем з 23 червня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, на даний час малолітні діти проживають з нею, повністю знаходяться на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання їх спільних дітей, ніякої матеріальної допомоги не надає. При цьому позивач просить стягнути аліменти у розмірі 4000 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття, і вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Крім того, позивач зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, в звязку з чим не працює, позбавлена можливості забезпечувати свої власні потреби, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення про те, що [PERSON] працює, має достатній заробіток, має можливість надавати допомогу своїм дітям, з якими вона на даний час змушена винаймати житло, самостійно створювати для дітей всі необхідні умови для гідного існування. Крім того, позивач надала пояснення про те, що в період їх спільного проживання відповідач мав мінливий заробіток, однак його заробіток в середньому складав понад 10.000 грн. щомісяця, що, на її думку, дозволяє йому сплачувати аліменти, як на утримання дітей, так і на утримання дружини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що дружина, маючи житло в іншій області, має можливість проживати в ньому або винаймати більш дешеве житло. Крім того, відповідач надав пояснення, що офіційно він не працевлаштований має непостійний заробіток, тому не зможе виплачувати аліменти у такому розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 23 червня 2012 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], останній народився 23 жовтня 2012 року, його батьками значаться сторони по справі (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], останній народився 21 серпня 2015 року, його батьками значаться сторони по справі (а.с. 5). У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В розумінні ст.180 СК України обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей є спільним, як матері, так і батька. Судом встановлено, що малолітні діти на даний час проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, не оспорено сторонами, що момент винесення рішення сторони припилили сімейно-шлюбні відносини, діти залишилися проживати з матірю, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги показання свідка [PERSON], який пояснив суду, що працював з відповідачем по справі на одній зі станцій технічного обслуговування автомобілів, в період їх спільної роботи відповідач отримував заробітну плату понад 10000 грн., ніс витрати з оренди СТО, мав можливість виплачувати певні кошти найманим працівникам. Таким чином, суд враховує матеріальний стан платника аліментів, який офіційно не працевлаштований, однак являється працездатним, інших утриманців не має. Також суд враховує матеріальний стан отримувача аліментів, яка на даний час не працює, здійснюючи догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач винаймає житло, де разом з нею проживають малолітні діти, даних про стан здоровя дітей і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що малолітні діти на час розгляду справи у суді проживають з матірю, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, в силу ст. 60 ЦПК України, не надав доказів протилежного, а також доказів того, що не має можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини також обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд з урахуванням вимог ч.4 ст. 84 СК України, бере до уваги матеріальний стан платника аліментів, який хоча і не має офіційного працевлаштування, однак являється працездатним, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 700 (сімсот) грн.. щомісяця на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до 21 серпня 2018 року. Позов був предявлений 24.02.2017 року, а тому суд, на виконання вимог ч.1 ст. 191 СК України, вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову. Крім того, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial