Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на утримання дитини, посилаючись на те, що з 2010 року перебувала в сімейних відносинах та проживала однією сім`єю разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] народилась донька [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] . З липня 2018 року сімейні відносини між сторонами повністю припинені. Донька [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач кошти на потреби дитини не надає, участі у вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості сама утримувати малолітню доньку, а тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою від 03 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін на 20 вересня 2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Не заперечила щодо заочного винесення рішення. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за своїм зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, Серії [NUMBER] (а.с.3). Зареєстрована та проживає разом із своєю матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, наданою Благодатненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області за вих. № 574 від 13 серпня 2019 року (а.с.2). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 7, 8 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більш, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] він законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів не порушує інтереси дитини, її право на достатній життєвий рівень та забезпечення гармонійного розвитку дитини та є достатнім для її утримання, тому позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню повністю. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивачка згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved