Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 23 вересня 2006 року. Позовна заява мотивована тим, що 23 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 2610. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Спільне подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки за час подружнього життя сторони втратили взаєморозуміння та відчуття любові та поваги один до одного. Постійні сварки та непорозуміння призвели до неможливості спільного проживання разом. Неодноразові спроби врятувати шлюб та налагодити нормальні сімейні стосунки виявились марними. Подружні стосунки сторони припинили три роки тому, примирення між ними не можливе, тому позивач дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. При реєстрації розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання 27.05.2015р. відповідач не з'явився повторно, хоч як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення від 18.05.2015р., про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 23 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2610 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 23 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. (а.с. 4). Сімейне життя у них не склалось у зв'язку з тим, що за час подружнього життя сторони втратили взаєморозуміння та відчуття любові та поваги один до одного. Постійні сварки та непорозуміння призвели до неможливості спільного проживання разом. Неодноразові спроби врятувати шлюб та налагодити нормальні сімейні стосунки виявились марними. Подружні стосунки сторони припинили три роки тому, примирення між ними не можливе, тому позивач дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити «[PERSON]». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved