Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання та поминання позовні вимоги мотивуючи наступним чином, що вона з 2008 року проживала у фактичних шлюбних відносинах [PERSON], який помер 18.12.2015 року, що підтверджується довідкою Ягнятиської сільської ради від 22. 02.2016 року, та свідоцтвом про смерть [PERSON] Факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] визнано рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивачка [PERSON] з заявою звернулась до Державного нотаріуса Ружинської нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 18.12.2015 року. За вихідним номером 1897/01-16 від 23.06.2016 року Державний нотаріус Ружинської нотаріальної контори [PERSON] відмовив позивачці у видачі свідоцтва про спадщину, мотивуючи відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємницею [PERSON] В подальшому позивачка звернулась за захистом своїх інтересів до Ружинського районного суду, рішенням якого від 26.09.2016 року в позовних вимогах щодо визнання її спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування позивачці було відмовлено і задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано право власності в порядку спадкування після померлого [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.01. 2017 року рішення Ружинського районного суду від 26.09.2016 року залишено без змін, та набрало законної сили. Позивачка пояснює, що вона за власні кошти та за кошти своєї дочки [PERSON], якій в подальшому повернула витрачені кошти, провела поховання [PERSON], та провела обряди поминання. Загалом на поховання та поминання [PERSON], померлого 18.12.2015 року позивачкою було витрачено власних коштів на суму 26347 грн. 24 коп. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав. 31.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів, що становить 1/2 частки спільного майна подружжя у порядку спадкування, позовні вимоги мотивуючи наступним чином, що 18.12.2015 року помер брат позивача, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на його майно. Відповідно до чинного законодавства, у встановлений законом строк позивач прийняв спадщину після смерті брата та є єдиним спадкоємцем. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26.09.2016 року у цивільній справі № 291/816/16-ц 2/291/516/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно та відмовлено [PERSON] у зміні черговості одержання права на спадкування. 01.03.2017 року [PERSON] звернулася до Ружинського районного суду Житомирської області із цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання та поминання. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26.09.2016 року у цивільній справі № 291/816/16-ц 2/291/516/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] визнано факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON], який помер 18.12.2015 року. Як, пояснює, позивач, що за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали: електричний водонагрівач вартістю 800 грн.; душова кабіна вартістю 2100 грн.; морозильну камера вартістю 2800 грн.; бетонозмішувач вартістю 1700 грн.; електродрель вартістю 180 грн.; болгарка вартістю 220 грн.; бензопила вартістю 900 грн.; бензокосилка вартістю 2500 грн.; автомобіль «Ford Siera» вартістю 22000 грн.; скутер вартістю 4000 грн.; металопластиковий забор 40 м. вартістю 25000 грн.; корову вартістю 10000 грн., всього на суму 72 200 гривень. Позивач та представник позивача просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], 36 100 грн., що становить 1/2 частки спільного майна подружжя та відноситься до спадкового майна [PERSON], який помер 18 грудня 2015 року і до своєї смерті проживав у незареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення сторін, їх представників, заслухавши покази свідків та зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення сторін, оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України, суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про обєднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача. Ухвалою суду від 31.03.2017 року вказані позови обєднано в одне провадження. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання та поминання задовільняє з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка за власні кошти та за кошти своєї дочки [PERSON], провела поховання [PERSON], та провела обряди поминання. Загалом на поховання та поминання [PERSON], померлого 18.12.2015 року позивачкою було витрачено власних коштів на суму 26347 грн. 24 коп. Оскільки [PERSON] проходив курс лікування в м. Києві, де й помер, то її дочка [PERSON], змушена була замовити автомобіль для перевезення [PERSON] з м. Києва до с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області на що було затрачено кошти в сумі 2460грн. 24 коп., що підтверджується службовою запискою №1523 від 21.12.2015р. та наказом № 151218/1-с від 18.12.2015р. Витрати на поховання (домовина, хрест, табличка, та ін.) на загальну суму 6060 грн. 00 коп., відповідно до накладної ФОП Погребної від 18.12.2015 року. Витрати на поминальний обід від 20.12.2015 року на загальну суму 9985 грн.00 коп. відповідно до накладної №8 від 20.12.2015 року ФОП Тимошенко. Витрати на поминальний обід на 20.12.2015 року на суму 702 грн. 00 коп. - чек від 19.12.2015 року. Витрати на поминальний обід від 26.01.2016 року на суму 3887 грн. 50коп., відповідно до накладної №3 від 26.01.2016 року Витрати на поминальний обід від 13.12.2016 року на суму 3252грн. 50коп., відповідно до накладної №22 від 13.12.2016 року. Всього позивачкою витрачено коштів 26347.24 грн. Відповідач [PERSON], який став спадкоємцем всього майна спадкодавця [PERSON], померлого 18.12.2015 року, та є братом померлого, у похованні брата участі не приймав, [PERSON] не допомагав, та жодних коштів як на поховання так і на поминання не надавав. За таких обставин суд вважає, що позивачка має право на відшкодування витрат на поховання та поминання [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов»язані відшкодовувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого - поховання померлого здійснюється чоловіком ( дружиною), батьками ( усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком ( правнуком), іншою особою, яка зобов»язалась поховати померлого. За таких обставин, [PERSON] одна здійснювала поховання [PERSON], а також влаштовувала поминальні обіди після поховання, які є загальноприйнятим ритуальним обрядом, якому слідувала, й відповідно понесла витрати на оплату обрядів. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, що становить 1/2 частки спільного майна подружжя у порядку спадкування суд відмовляє. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною другою даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої даної статті доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною четвертою даної статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В своїй зустрічній позовній заяві позивач зазначає, за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було придбане слідуюче майно: електричний водонагрівач вартістю 800 грн.; душова кабіна вартістю 2100 грн.; морозильну камера вартістю 2800 грн.; бетонозмішувач вартістю 1700 грн.; електродрель вартістю 180 грн.; болгарка вартістю 220 грн.; бензопила вартістю 900 грн.; бензокосилка вартістю 2500 грн.; автомобіль «Ford Siera» вартістю 22000 грн.; скутер вартістю 4000 грн.; металопластиковий забор 40 м. вартістю 25000 грн.; корову вартістю 10000 грн., всього на суму 72 200 гривень. Як на єдиний доказ нібито придбання вказаного майна [PERSON] та [PERSON] за період спільного проживання, позивач посилається на заяву в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім'єю з якою [PERSON] зверталася до Ружинського районного суду Житомирської області (справа № 291/612/16-ц). Однак дана заява ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 01.08.2016 року по справі № 291/612/16-ц була залишена без розгляду, і жодних обставин за фактом розгляду даної заяви судом встановлено не було. Обставини викладені в зазначеній заяві про встановлення юридичного факту, щодо придбання вказаного майна [PERSON] та [PERSON] за період спільного проживання не відповідають дійсності. Оскільки зазначені обставини не відповідали дійсност, дану заяву в суді не підтримувала і ухвалу про залишення її без розгляду не оскаржувала. Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] частину вартості придбаного майна. Однак дане майно не було навіть визнане спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Так позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів придбання та реєстрації автомобіля, а також доказів придбання іншого майна, а зокрема договорів- купівлі продажу, накладних, чеків та ін., з яких можна було б встановити період придбання даного майна, а також його ціну. Також позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів, що дане майно взагалі існувало на момент смерті спадкодавця [PERSON]. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною другою даної статті передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Так, металопластиковий забор 40 м. позивачка придбала за свої приватні кошти, які вона отримала від продажу будинку, який вона отримала у спадщину, і який був її приватною власністю. Кошти на купівлю душової кабіни та електроводонагрівача її надала її дочка [PERSON], а морозильну камеру дочка подарувала. Дані обставини підтверджені показами свідків. Суд критично відноситься до показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], так як вони спростовуються показами свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] Відповідно повідомлення територіального сервісного центру № 1842 ( на правах відділу м. Бердичів ) РСЦ МВС в Житомирській області від 19.07.2017 року за № 1201 вбачається, що за жителями с. Ягнятин, Ружинського району, [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO] станом на листопад 2015 року транспортних засобів не значилось. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судові витрати стягуються відповідно положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved