Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившою право користування квартирою [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідач, яка є для неї племінницею, будучи зареєстрованою по вказаній адресі, з дати реєстрації у квартирі не проживає, нею не користується і не цікавиться. Відповідач в утриманні квартири та оплаті за комунальні послуги участі не приймає, конкретне місце її знаходження невідоме. Своїм непроживанням відповідач ставить її у невизначеність та створює для неї матеріальні проблеми в утриманні квартири. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являлвся, про час, місце слухання справи судові повістки їй направлялись за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та реєстрації, які повертаються без вручення з позначками поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, відповідно до ст.ст.74, 76, 169, 224 ЦПК України вважає за можливе вирішити спір без їх участі, провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є однокімнатна квартира [ADDRESS]. Будинок перебуває на утриманні КП „Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». В спірній квартирі зареєстровані сторони по справі й особовий рахунок на квартиру відкритий на позивача [PERSON] й квартира належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м.Києва 12.01.1998 р. [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі в травні 2012 р., як член сім'ї власника квартири. З травня 2012 р. відповідач в спірній квартирі не проживає (а.с.4-7). Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] була зареєстрована в квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, як член сім'ї власника, однак в квартирі з дати реєстрації не проживає. Факт непроживання [PERSON] в квартирі, належній позивачу, підтверджується актами про непроживання ЖЕД-6 м. Києва від 21.03.2015 р. (а.с. 8). Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою в спірній квартирі, квартирою не користується, не цікавиться з 2012 р., що є достатнім терміном (більше одного року) і безумовними підставами для визнання її втратившою право на житло. Відповідач, крім того, не приймає участі в оплаті за квартиру та комунальні послуги. Не встановлено судом, що відповідачу з боку позивача чиняться будь-які перешкоди в користуванні квартирою. Тому, відповідача необхідно визнати втратившою право користування спірним жилим приміщенням. З боку відповідача заперечень на позов та доказів у їх підтвердження не надійшло, тому суд діє відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи докази по справі, фактичні обставини справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved