Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 22.03.1997 року по 15.01.2002 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина надавати відмовляється. Коштів позивача недостатньо для утримання сина, тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в котрій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, справу слухати без її участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, та пояснила що з часу коли сторони по справі розірвали шлюб відповідач почав сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно, а з дня народження другої дитини - у розмірі 1/6 частки усіх видів доходів щомісячно. Кожного року син відповідача проводив у нього літні канікули, крім того у період з червня 2013 р. по лютий 2014 року проживав разом з відповідачем. Також позивач не врахував ту обставину що їх син отримує стипендію за місцем свого навчання. Виходячи з вищевикладеного представник відповідача просила суд відмовити в позові в повному обсязі. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.03.1997 року по 15.01.2002 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 1998 року відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки про доходи № 36 від 31.03.2014 р. [PERSON] навчається в ДНЗ «Черкаське ВПУ ім. Г.Ф. Короленка» та отримує стипендію в розмірі 275 грн. щомісячно. Відповідно до довідки № 8/1256 від 26.03.2014 р. [PERSON] працює на посаді Ст. інженера гр. СІЗО ВО, та отримує середній заробіток в розмірі 2 3000 гривень. Відповідач [PERSON] на підтвердження того що він сплачує аліменти на утримання другої дитини - [PERSON] 2006 р.н., не надав жодних підтверджень. У відповідності до ч. 1 ст. 181 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України щодо мінімального розміру аліментів. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідач по справі є батьком неповнолітнього [PERSON] та має обов'язок по його утриманню.

Outcome: approved