Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 5000,0 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є матір`ю [PERSON] , є людиною похилого віку, має проблеми зі здоров`ям-має хворобу Паркінсона, її пенсії їй не вистачає на саме необхідне для життя, оскільки на ліки щомісяця вона вимушена витрачати 3000 грн. Таким чином вона потребує матеріальної допомоги, але її донька не спілкується з нею, не цікавиться її життям і добровільно матеріальної допомоги їй не надає. Донька є здоровою особою працездатного віку, тому зобов`язана та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2020 року позовна заява була залишена без руху і встановлено 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення її недоліків. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Слов`янського міського відділу Головного Управління ДМС України в Донецькій області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Як з`ясовано судом, [PERSON] є особою пенсійного віку, що підтверджується копією її пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2006 року Краматорським міським управлінням праці та соціального захисту населення Донецької області. Відповідно до довідки Липецької сільської ради Харківського району Харківської області №973 від 16.10.2020 року згідно по господарського обліку Липецької сільської ради [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивачка є хворою людиною близько 10 років і потребує постійного лікування, що підтверджується копіями медичних документів, а саме: - випискою з історії хвороби №5967, відповідно до якої вона має хворобу Паркінсона і проходила стаціонарне лікування в період з 21.07.2012 по 31.07.2012 у неврологічному відділенні ХГКБ №7; - випискою з історії хвороби №2713, відповідно [PERSON] проходила стаціонарне лікування в період з 28.03.2013 по 08.04.2013 у неврологічному відділенні ХГКБ №7; -консультативним висновком спеціаліста від 06.11.2014 року, відповідно до якого [PERSON] має хворобу Паркінсона і потребує лікування в умовах ЦРЛ; - випискою з історії хвороби №4923, відповідно [PERSON] проходила стаціонарне лікування в період з 16.11.2014 по 24.11.2014 у неврологічному відділенні Мереф`янської ЦРЛ; -випискою із медичної картки стаціонарного хворого №384, відповідно до якої [PERSON] проходила стаціонарне лікування в період з 20.03.2017 по 29.03.2017 в Липецькому стаціонарному відділенні Мереф`янській ЦРЛ; -медичного висновку про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі громадянина, який потребує соціального обслуговування, за яким [PERSON] до самообслуговування не здатна, підлягає обслуговуванню в період з 01.12.2017 до 01.12.2018 та потребує соціально-медичних послуг; -випискою із медичної картки стаціонарного хворого №1121, відповідно до якої [PERSON] проходила стаціонарне лікування в період з 05.09.19 по 14.09.19 в Липецькому стаціонарному відділенні Мереф`янській ЦРЛ; Відповідачка [PERSON] , яка є рідною донькою позивачки, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Слов`янського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області. Отже судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги, а на сьогоднішній день відповідач не допомагає позивачу матеріально, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання від доньки матеріальної допомоги на своє утримання. Стосовно розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суд зазначає наступне. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію, якої не вистачає на саме необхідне для життя і на ліки, на які вона мусить витрачати щомісяця близько 3000 гривень. В той час нею не надано жодних доказів на підтвердження її витрат і у зв`язку з цим необхідність стягнення з відповідачки аліментів саме у розмірі 5000 грн. щомісяця. В матеріалах справи наявні тільки копії трьох чеків на придбання ліків: від 15.01.2020 на суму 409,40 грн., від 17.06.2020 на суму 536,04 грн. та від 20.08.2020 на суму 404,20 грн. До суду вона не з`являється у зв`язку із хворобою і з`ясувати наявність у неї інших дітей, які можуть надавати утримання, чи іншого доходу крім пенсії, розмір доходу і витрат, у суду немає можливості. Страхові свідоцтва серії [NUMBER] від 11.01.1991 року, серії [NUMBER] від 10.02.1984 року, серії [NUMBER] від 09.01.1985 року, серії [NUMBER] від 12.01.1980 року ніякої доказової інформації стосовно позовних вимог не несуть, на визначення розміру аліментів не вливають, отже до уваги судом не приймаються. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено такий прожитковий мінімум у 2020 році в розрахунку на місяць зокрема для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривні, з 1 грудня - 1769 гривень. Оскільки позивачка є непрацездатною, отримує тільки пенсію, у зв`язку із станом здоров`я потребує матеріальної допомоги на своє утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання матері у розмірі 1500 гривень щомісяця. Крім того, у відповідності до ст..203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, що не позбавляє позивачку права звернутись з відповідним позовом до суду про стягнення додаткових витрат у разі їх наявності і належного підтвердження. Відповідачка до суду не з`явилась, відзиву на позов не надала, протилежного не довела, підстав для звільнення її від сплати аліментів не зазначила. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З частини 6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави). Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial