overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказала, що 22 лютого 2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинено з жовтня 2013 року, вони проживають окремо, в з'вязку з тим, що мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примиритися з чоловіком не бажає, сім'ю зберегти неможливо. Неповнолітні діти мешкають з нею. Просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить зберегти їй прізвище [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд розглянув справу в порядку заочного розгляду. Згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22.02.2005 року зроблено актовий запис за № 48, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їх сукупності, вважає встановленим наступне. 22 лютого 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 48. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені у жовтні 2013 року, спільне господарство не ведеться. По викладеним вище мотивам подальше спільне проживання сторін і збереження родини стали неможливими, шлюб розпався, збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказала, що 24 квітня 2004 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції міста Донецька, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 109. Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, в з'вязку з тим, що мають різні погляди на сімейне життя. Примиритися з чоловіком не бажає, сім'ю зберегти неможливо. Неповнолітня донька мешкає з нею. Просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить зберегти їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд розглянув справу в порядку заочного розгляду. Згідно із свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу прийняла прізвище [PERSON]) уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 24.04.2004 року зроблено актовий запис за № 109, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їх сукупності, вважає встановленим наступне. 24.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу прийняла прізвище [PERSON]) укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції міста Донецька, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 109. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені. По викладеним вище мотивам подальше спільне проживання сторін і збереження родини стали неможливими, шлюб розпався, збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказала, що відповідач є її батьком, вона проживає разом з матір'ю, не одружена і не працює, оскільки навчається в Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» на денному відділені та потребує матеріальної підтримки. Тому просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2018 року і до закінчення навчання, або до досягнення нею 23-річного віку. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позову частково, а саме просить стягнути аліменти з моменту подачі заяви, тобто від 29.08.2018 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з довідки ДВНЗ «Криворізький національний університет» від 20.08.2018 року за № 01/21-12576, [PERSON], є студентом 2 курсу, групи МТ-17-1, гірничо-металургійного факультету, денної форми навчання за державним замовленням. Термін закінчення університету 30.06.2021 року (а.с.11). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки судом встановлено, що позивач навчається і потребує матеріальної допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, який має можливість їх сплачувати на утримання дочки на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 200 СК України, згідно з якими суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому вказала, що відповідно до договору дарування №1102 від 14.08.2003 року є власником житлового будинку [ADDRESS] В даному будинку зареєстрований її бувший чоловік [PERSON], який з 04 липня 2017 року не проживає в даному будинку. Шлюб між ними розірвано 06.12.2017 року. Таким чином [PERSON] житлом не користуються, своїх обов'язків як член сім'ї, пов'язаних з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, не виконує. З цих підстав, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: Так, відповідно до договору дарування житлового будинку №1102 від 14.08.2003 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], позивачу по справі (а.с.3,4). У відповідності до матеріалів справи, вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] - відповідач по справі, який з липня 2017 року за зареєстрованим місцем проживання не проживає (а.с.8). Вказані обставини відповідачем не оспорюються. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач в житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано та поселено на правах члена сім'ї власника житла. 06.12.2017 року сторони розірвали шлюб (а.с.5), відповідач житлом не користуються, повністю припинив обов'язки члена сім'ї пов'язані з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, проживає окремо, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Крім того, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому вказала, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований [PERSON] на правах члена сім`ї. [PERSON] хоча і зареєстрований в даному будинку, однак не проживає в ньому з 2011 року, міце його фактичного проживання не відоме. Таким чином, [PERSON] житлом не користується, своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, не виконує. З цих підстав, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , позивачу по справі, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6). У житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований на правах члена сім`ї позивача - [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі, який з 2011 року за місцем реєстрації не проживає, житловим будинком не користується, участі в утриманні будинку, в оплаті комунальних послуг не приймає (а.с.7). Вказані обставини відповідачем не спростовано та підтверджуються матеріалами справи. Таким чином, відповідач залишаючись зареєстрованим у даному будинку в порушення ч.1 ст. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, - чинить перешкоди дійсній власниці, оскільки остання не може вільно розпоряджатися своїм майном, що створює для неї ряд незручностей. Приписами ч.2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою ... про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати (а.с.3) у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому вказала, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований [PERSON] на правах члена сім`ї, а саме як її син. [PERSON] , хоча і зареєстрований в даному будинку, однак не проживає в ньому з 2014 року, оскільки створив нову сім`ю та переїхав на постійге місце проживання до Російської Федерації. Таким чином, [PERSON] житлом не користується, своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, не виконує, та те, що його реєстрація порушує її права як власника розпоряджатися належним їй майном, зокрема не має змоги в отриманні субсидії. З цих підстав, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2016 року житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , позивачу по справі (а.с.7-8). У відповідності до матеріалів справи вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі, який з 2014 року за місцем реєстрації не проживає. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач з 2014 року житловим будинком [ADDRESS] , не користується, участі в утриманні будинку, оплати комунальних послуг не приймає, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому вказала, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований [PERSON] на правах члена сім`ї, а саме як її син. [PERSON] , хоча і зареєстрований в даному будинку, однак не проживає в ньому понад шість років. Таким чином, [PERSON] житлом не користується, своїх обов`язків, пов`язаних з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, не виконує, та те, що його реєстрація порушує її права як власника розпоряджатися належним їй майном. З цих підстав, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: Так, відповідно до договору дарування від 02.08.1994 року житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , позивачу по справі (а.с.7-8). У відповідності до довідки №1610, виданої 09.04.2019 року Черняхівською селищною радою вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1991 р.н., відповідач по справі (а.с.5). Із змісту заяви, доданої до позовної заяви в порядку ст. 93 ЦПК України, вбачається, що сусіди позивача - [PERSON] , [INFO] (із зазначенням номера та серії паспорта), [PERSON] , [INFO] (із зазначенням номера та серії паспорта), підтверджують факт відсутності [PERSON] , [INFO] , понад шість років за зареєстрованим місцем його проживання: [ADDRESS] . Вказані обставини відповідачем не спростовано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач понад шість років житловим будинком [ADDRESS] , не користується, участі в утриманні будинку, оплати комунальних послуг не приймає, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому вказала, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований [PERSON] на правах члена сім`ї, а саме як чоловік її дочки. Більше п`яти років [PERSON] не проживає в даному будинку, оскільки сімейні відносини між її дочкою та ним не склалися, мають намір розірвати шлюб. Фактичне місце проживання відповідача їй не відоме. Таким чином, реєстрація відповідача в належному їй будинку порушує її права як власника розпоряджатися належним їй майном, зокрема, вона не має змоги в отриманні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. З цих підстав, позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, тому суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач проти такого розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2005 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , позивачу по справі (а.с.5). У житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрований на правах члена сім`ї позивача її зять [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі, який понад п`ять років за місцем реєстрації не проживає (а.с.10,6). Крім того, дочка позивача [PERSON] , [INFO] , та відповідач по справі, припинили шлюбні відносини, мають намір розірвати шлюб. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved