Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 23 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 16; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку /доходу/ на кожного сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 26 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття; судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 травня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 16. Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть, матеріально дітей він не утримує. З 2018 року між ними фактично припинені шлюбні відносини, вони почали мешкати окремо один від одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вважає, що відповідач має платити аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову. Так як, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати такий розмір аліментів. Окрім цього, діти проживає спільно нею, вона ними опікуюсь постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання. У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду, про причини неявки суд не повідомив. Суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 23 травня 2011 року сторони зареєструвала шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 16 /а.с.13/ Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.14-15/ Сторони припинили шлюбні відносини з 2018 року у зв`язку з тим, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. При таких обставинах, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо, та суперечить інтересам позивачки. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, а тому не вбачає законних підстав для надання строку для примирення сторонам та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Спорів про розподіл майна сторони не мають. Діти проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області /а.с. 16/. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача єдину частку аліментів на дітей в розмірі 1/2 з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 29 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за вимоги про стягнення аліментів в розмірі 768,40 грн, а також стягує з відповідача на користь позивачки, понесені нею судові витрати за позовні вимоги про розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved