Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що з серпня 2009 року по жовтень 2010 року проживала з відповідачем в м. Дніпропетровську однією сім'єю. З відповідачем мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З жовтня 2010 року відповідач з сім'єю не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, і позивач разом з дитиною почали проживати у батьків позивача в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків полягає у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Відповідач жодного разу не відвідував дитячий садочок, де навчається дитина, вихованням дитини взагалі не цікавився. Весь цей час дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Розвитком і вихованням дитини позивач займається самостійно. Таким чином, на думку позивача, батько свідомо нехтує своїми обов'язками, у зв'язку з чим останній повинен бути позбавлений батьківських прав відносно сина. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина, що змушує позивача вимагати також стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, третя особа надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, залишає рішення по справі на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, його матір`ю є [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.5). Суду надано акт обстеження житлово-побутових умов від 24.03.2015 року, складений депутатом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно якого [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON],[INFO], дідусем - [PERSON], [INFO] та бабусею [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Також згідно довідки № 495, виданої 27.02.2015 року виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с.6 зворот). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на ім'я [PERSON], остання характеризується позитивно (а.с.7 зворот). Суду надана довідка Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про те, що дитина [PERSON], [INFO] дійсно відвідує вказаний заклад з 16.07.2012 року і за даний період дитиною опікувалася мати [PERSON] та дідусь [PERSON], батько [PERSON] до дошкільного закладу ніколи не з'являвся (а.с.7). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки: зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та/або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Так, згідно висновку Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 25.03.2015 року №1, батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO], [PERSON] з 2011 року разом із сином не проживає, не приймає участі в його вихованні, не цікавиться його життям, не проявляє батьківського піклування, інтересу до стану здоров'я, харчування, фізичного та духовного розвитку дитини. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] у будинку діда [PERSON] та баби [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене Голубівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] (а.с.31,63). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір'ю позивача та бабою [PERSON] Відповідач [PERSON] не приїжджає до дитини та взагалі не спілкується із нею. Останній раз, коли відповідач бачив дитину, останній виповнилось 6 місяців. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою позивача та знайома з останньою ще до знайомства позивача з відповідачем [PERSON] Після того, як дитині виповнилося 6 місяців [PERSON] перестав допомагати позивачу та дитині, не спілкується з дитиною і навіть жодного разу не привітав її із днем народження. Аналізуючи викладене та наявні докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час не виконував і не виконує своїх батьківських обов'язків з виховання свого малолітнього сина. Тому, суд вважає за доцільне позов в цій частині задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам малолітньої дитини. Що стосується позову в частині стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини обгрунтовані, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, що суд вважає достатнім за даних обставин. Даних про матеріальний стан, як платника, так і одержувача аліментів, а також стан здоров'я дитини й інших обставин, що згідно зі ст. 182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача та/або відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов [PERSON] був пред'явлений 18.06.2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 600,00 грн. (а.с.36,37,48,49). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved