Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У своїй заяві заявник вказує, [PERSON] народився [INFO] в м. Генічеськ, від шлюбу батьків - матері - [PERSON] та батька - [PERSON]. Шлюб між подружжям було розірвано 30 жовтня 2012 року. Відповідно до виконавчого документа виданого у справі №2107/534/2012 від 18.09.2012 року з [PERSON] повинні стягуватися аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. На даний час заборгованість складає 10896.52 гривень, та відповідач від свого обов'язку по утриманню дитини ухиляється. Крім того батько не цікавиться вихованням дитини та участі у її виховані не приймає, та матеріально не допомагає, тобто дитина перебуває повністю на утримані позивачки. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник служби у справах дітей Генічеської РДА за довіреністю Малецький Я.М. в судовому засіданні вимоги позивача підтримав повністю. Вказує, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Прокурор прокуратури Генічеського району Якименко Г.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], наполягає на їх задоволенні. Вказує, що оскільки відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, про що свідчить заява останнього від 01.10.2013 року, та беручи до уваги висновок Генічеської РДА від 19.12.2013 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] задоволення позовних вимог відповідатиме інтересам дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, пояснення позивача, представника служби у справах дітей, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30.10.2012 року №2107/2976/2012 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до виконавчого листа №2107/534/2012 від 18.09.2012 з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини та заборгованість станом на 1 грудня 2013 року становить понад 10 тисяч гривень та відповідач не вживає заходів по виконанню обов'язку щодо утримання дитини. На даний час дитина повністю знаходиться на повному утримані позивачки, так як позивач в процесі виховання участі не приймає та вихованням дитини не цікавиться та матеріально не допомагає. З матеріалів наданих позивачем, зокрема пояснення [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач за місцем проживання характеризувалася негативно, життям дитини не цікавилася, жодного інтересу до хлопчика не проявляє. Згідно висновку Генічеської РДА від 19.12.2013 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] є доцільним, оскільки відповідач участі у виховання дитини не приймає, життям неповнолітнього [PERSON] не цікавиться, допомоги на утримання дитини не надає. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №» 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Цією ж Постановою визначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Оскільки судом встановлено, що відповідач жодної уваги дитині на протязі тривалого часу не приділяє, суд вважає доведеним належними доказами ту обставину, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно вимог Конвенції «Про права дитини» та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Ч.4 ст. 155 СК України вказано, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності, встановленої законом. Вимогами п.2 ч.2 ст. 163 СК України, передбачена можливість позбавлення батьків батьківських прав у випадку ухилення ними від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дітьми. Згідно ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Враховуючи, що дитина перебуває на утриманні позивача, а відповідач від виконання батьківських обов'язків самоусунувся, суд вважає, за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved