Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві спільної особистої власності належить будинок [ADDRESS] . У будинку вона не проживає, на підставі усної домовленості дозволила з лютого 2014 року проживати у вказаному будинку відповідачам. На теперішній час позивач має намір розпоряджатися належною їй власністю, тому вона попросила відповідачів звільнити будинок. Але у відповідь чула лише погрози. 15.08.2019 року позивач звернулась з письмовою вимогою про виселення, але вимогу відповідачу не виконали. А тому просить суд, усунути їй перешкоди в праві власності на будинок шляхом виселення відповідачів, просила суд стягнути з відповідачів на її користь судовий збір у розмірі 704 гривні, 80 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 600 гривень. Представник позивача, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідачів витрати пов?язані зі сплатою судового збору, та витрат на правничу допомогу. В судове засідання відповідачі не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, надали до суду письмові пояснення, в яких зазначили, що станом на 24.09.2019 року вони не проживають за адресою [ADDRESS] , так як добровільно покинули будинок. У зв?язку з тим, що предмет спору по вказаній справі відсутній, просили розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району до судового засідання не з?явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просив відмовити, так як прийняття рішення про виселення неповнолітньої дитини призведе до порушення її права користування житлом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 12.09.2018 року, номер інформаційної довідки 137449957, та ксерокопією технічного паспорту. Як встановлено у судовому засіданні на підставі усної домовленості, у вказаному будинку проживають відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] . При цьому договори оренди, а також інші договори, які б підтверджували право відповідачів на користування займаним приміщенням, між сторонами не укладалося. Вказані обставини сторонами не заперечувались. В зв?язку з тим, що в судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виселились після попередження [PERSON] , підтвердження того, що відповідачі на теперішній час дійсно звільнили будинок суду не надано, у відповідності до положень ст.ст. 391,825 ЦК України право власності позивача необхідно захистити шляхом усунення перешкод відповідачами в користуванням спірним будинком, та виселенням відповідачів по справі. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, неповнолітня [PERSON] , також повинна бути виселена разом зі своїми батьками, відповідачами по справі. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2ст.137 ЦПК України). Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті впорядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідноз умовами договору пронадання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу зметою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони,в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак, на підтвердження обставин надання правничої допомоги при розгляді даного провадження, суду не був наданий детальний розрахунок витрат на правову допомогу, зокрема документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, відтак в цій частині клопотання слід відмовити. В силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі по 352,40 грн. з кожного.

Outcome: partial