Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, по якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями № 16, по вул. Керченській в м. Кіровограді. В обґрунтування вимог зазначила, що відповідач [PERSON] її невістка, з якою її син [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2003 року по 22.11.2012 року. Їх шлюб був розірваний. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 30.03.2009 року їй належить житловий будинок з господарськими будівлями № 16 по вул. Керченській в м. Кіровограді. З вересня 2012 року син та невістка припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, після чого відповідач разом з онуком виїхала з Кіровограда. Реєстрація відповідачів у належному їй житловому будинку перешкоджає їй як власнику житла, реалізувати свої права у повному обсязі, а саме оформити субсидію, здійснювати відповідну оплату за комунальні послуги, відчуженню вказаного будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином шляхом через оголошення в пресі (газета «Народне слово» №6 (3236) від 11 лютого 2016 року, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Причини неявки суду невідомі. За вказаного, суд вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва на нерухоме майно від 30.03.2009 р. виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 10.03.2009 р. за № 379 [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою м. Кіровоград, вул. Керченська № 16 /а.с. 4-5/. Відповідно до акту від 10 червня 2014 року, підписаних мешканцями [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчено головою квартального комітету № 29 Кіровського району [PERSON], в будинку № 16 по вул. Керченській в м. Кіровограді проживає син [PERSON], а бувша дружина [PERSON] з дитиною [PERSON] [INFO], не проживають в будинку з червня 2012 року (а.с.9). Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON] Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачам в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування спірним житловим приміщенням, що відповідає вимогам ст.ст. 319, 391 ЦК України, а відтак дає суду підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком по вул. Керченській № 16, м. Кіровоград.

Outcome: approved