Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок злочину. Вимоги позовної заяви мотивовані наступним. Відповідно до вироку Михайлівського районного суду від 22 грудня 2016 року, [PERSON] визнано винним у крадіжці належного [PERSON] майна, на загальну суму 51 845 грн. та засуджено за ч.1 ст. 185 КК України. З мотивувальної частини вироку встановлено, що викраденим майном [PERSON] розпорядився на власний розсуд, і жодна зі складових викраденого майна не була повернута позивачу. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Внаслідок зазначеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням стосовно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України кошти в розмірі - 51 845 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Згідно вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, враховуючи таке: Як встановлено в ході судового розгляду справи, 28 квітня 2016 року, [PERSON], [INFO], знаходячись з дозволу власника квартири [PERSON], в приміщені житлової квартири № 3 житлового багатоквартирного будинку № 27 по вул. Заводська в смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, шляхом вільного доступу, діючи з корисливих мотивів з раптово виниклим умислом спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, з тумбочки швейної машинки таємно викрав поліетиленовий пакет, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 50 000 гривен, купюрами номіналом по 200 та 500 гривень, зі шкафів спальної та вітальної кімнат таємно викрав б/в десять банних полотенець розміром 200 x100см вартістю по 50 гривень кожне, три б/в комплекти постільної білизни вартістю по 120 гривень кожен комплект, дві пари б/в чоловічих спортивних кросівок вартістю по 100 гривень кожна пара, б/в жіночій спортивний костюм з плащової тканини вартістю 100 гривень, б/в шкіряний жіночій гаманець вартістю 20 гривень, б/в жіночу сумку зі шкірозамінника вартістю 60 гривень, б/в чотири махрові жіночі шарфа вартістю по 25 гривень кожний, дві б/в керамічні чашки обємом по 300 грам, вартістю по 15 гривень за кожну чашку, пять чоловічих б/в брюк вартістю по 50 гривень кожні, чоловічий б/в светр, вартістю 50 гривень, чоловічу б/в футболку вартістю 25 гривень, чоловічу б/в куртку з плащової тканини вартістю 50 гривень та зі столу вітальної кімнати б/в електричну праску вартістю 100 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнову шкоду потерпілій [PERSON] на загальну суму 51 845 грн.. Вироком Михайлівського районного суду від 22 грудня 2016 року, [PERSON] був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та йому було призначене покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України(а.с. 5-6). Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже висновки, викладені у вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року якими встановлено протиправність дій [PERSON] відносно скоєння крадіжки майна, яке належить [PERSON] є обовязковими для суду, що розглядає цивільну справу та не підлягають доказуванню. З наданих доказів, судом встановлено, що позивачем [PERSON] повністю підтверджено наданими доказами, а саме: вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року спричинення їй [PERSON] майнової шкоди, на загальну суму 51 845 грн. яка підлягає до стягнення з відповідача в повному обсязі Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved