overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 22 грудня 2011 року виконкомом Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис - № 03, посилаючись на неможливість збереження сімї. Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище Донець. До судового засідання від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 22 грудня 2011 року виконкомом Мохнатинської сільської ради Чернігівського району та області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 03. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 22 серпня 2008 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області, актовий запис - № 04, посилаючись на неможливість збереження сімї. Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище Селюченко. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач заперечував проти розрвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 22 серпня 2008 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22 серпня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 04. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.6-9) Відповідно до приписів ст.ст. 37, 55 СК України, шлюб є правозгідним. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи наступним: 10 серпня 1997 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від спільного життя мають двох синів, один з них дорослий, [PERSON], [INFO], а другий, [PERSON], [INFO] неповнолітній. При спільному проживанні виявилось, що у них з чоловіком різні інтереси в житті, тому вони один одного не розуміють. В зв`язку з цим у них часто виникали сварки. Вони домовились не сваритися, але минало небагато часу і сварки поновлювалися. Тому вони прийшли висновку, що сім`я зберегтися не може і три роки тому вони припинили спільне проживання. Проживаючи окремо вони не помирилися і чоловік також згоден на розірвання шлюбу. Позивачка в судовому засіданні відсутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи наступним: 24 листопада 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області . Від їхнього шлюбу дітей немає. Подальше спільне проживання та зберігання сім`ї неможливе. Так як у них не збігаються погляди на життя. Про поділ майна, що є спільною власністю спору не має. Час на примирення надавати не потрібно, оскільки рішення розірвати шлюб є спільним та остаточним. В судовому засіданні позивачка відсутня. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Просить після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище « Турик ». Відповідач в судовому засіданні відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. \~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені нею при зверненні до суду, а саме: судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним: 03 грудня 2010 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають двох дітей. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях. Відповідач постійно предявляє позивачці необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що він ганьбить, ображає [PERSON], принижує її честь і гідність. На підставі вищевикладеного просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судовому засіданні відсутня. В позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні відсутній, про час та розгляд справи повідомлений належним чином. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 03.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І - ЕЛ № 091846 від 07.11.2004 року. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним: 06 травня 2006 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають двох дітей, які проживають з відповідачкою і знаходяться на її утриманні. З грудня 2015 року вона з відповідачем не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. Спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Позивачка в судовому засіданні відсутня. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 06.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ЕЛ № 012256 від 06.05.2006 року. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним: 14 липня 2012 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Прізвище після реєстрації позивачка не змінювала. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач безпідставно відмовляється без пояснення причин. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, мають різні погляди на життя. В сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того що вони стали чужими людьми, сімейний бюджет у кожного окремий. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. На підставі вищевикладеного просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судовому засіданні відсутня. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити та залишити їй прізвище « Литвиненко». Відповідач в судовому засіданні відсутній, про час та розгляд справи повідомлений належним чином. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 14.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І - ЕЛ № 067628 від 14.07.2012 року. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним: 23 липня 2016 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем у них не склалося через супротивно психологічно несумісні характери, різні погляди на сімейне життя, вкрай суперечливі погляди на права та обов'язки подружжя. Все це призвело до погіршення сімейних стосунків між ними, подружнє життя вони припинили та фактично не проживають. Примирення між ними неможливе. В добровільному порядку через органи реєстрації актів цивільного стану відповідач шлюб розривати не бажає. Позивачка в судовому засіданні відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 23.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ЕЛ № 100444 від 23.07.2016 року. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved