Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить поділити спільне нажите майно та виділити їй, [PERSON] у власність 2/3 частини квартири, що знаходиться по вул. Стефаника, 15/63 в м. Бурштині Галицького району Івано-Франківської області. Позивач посилається на ті обставини, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який вони зареєстрували у Бурштинській міській раді в 2005 році. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON] та дочка [PERSON]. За час спільного проживання в 2012 році на спільні кошти ними було придбано двохкімнатну квартиру, що знаходиться по вул. Стефаника, 15/63 в м. Бурштині Галицького району. Сімейно - шлюбні стосунки з відповідачем не склалися і в 2015 році шлюб їхній було розірвано. Після розірвання шлюбу, в спірній квартирі залишилась проживати позивач із дітьми. Дана квартира юридично оформлена на відповідача. Іншого житла у неї немає, усі комунальні послуги сплачує самостійно. В силу п.3 ст. 70 Сімейного кодексу України просить відійти від ідеальних долей та збільшити її частку майна, оскільки на її вихованні та утриманні перебувають неповнолітні діти. Просила позов задовольнити. При цьому позивач подала письмову заву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] також надіслав суду письмову заяву в якій вказує, що позовні вимоги позивача визнає повністю, справу просить розглядає у його відсутності. Дослідивши представлені доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони в січні 2005 року зареєстрували шлюб. В шлюбі 10.07.2011 року народилася дочка [PERSON], та 22.08.2013 року народилася дочка [PERSON], які неповнолітні і проживають разом з позивачкою. В 2012 році позивач разом з відповідачем перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти придбали двохкімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 38.9 кв. м, де стали проживати однією сімєю. Надалі, сімейне життя сторін не склалося і в 2015 році шлюб їхній було розірвано. Після розірвання шлюбу, в спірній квартирі залишилась проживати позивач із неповнолітніми дітьми. Позивач іншого житла не має, усі комунальні послуги сплачує самостійно по даній квартирі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час перебування в шлюбі належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому, в разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки, спірну квартиру сторони придбали під час перебування в шлюбі, дана квартира є їхньою спільною сумісною власністю і як зазначено в ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядення майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Таким чином, частка позивача становитиме 2/3 частини квартири. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтовані і підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 331, 355, 357, 372 ЦК України,

Outcome: approved