Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за участю третьої особи [PERSON]. В позові зазначено, що сторони перебували в шлюбі, від якого вони мають повнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час донька навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання третя особа не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача і третьої особи та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 520, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 28 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 28 липня 1998 року зроблено відповідний запис № 1230. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 07 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів 16 січня 2004 року зроблено відповідний актовий запис № 31. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому [PERSON], їй [PERSON]. Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає в будинку № 142 по вул. Інтеркультурній в м. Мелітополі Запорізької області, разом з нею мешкає її донька [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом було встановлено, що повнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки № 066 від 15 серпня 2016 року та договору про навчання № 102 від 15 серпня 2015 року, [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання на контрактній основі економіко-гуманітарного факультету державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти і науки України у м. Мелітополі Запорізької області. Термін навчання з 01 вересня 2015 року до 31 травня 2019 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дочки. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, немає. Судом встановлено, що повнолітня дочка дійсно потребує матеріальної допомоги від свого батька відповідача, оскільки вона на даний час навчається, проживає разом зі своєю матір'ю позивачем, у якої на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. Таким чином, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Відповідно до ст. 88 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved