Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири. На даний час у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 3750 від 16 грудня 2014 року та домовою книгою. [PERSON] зареєстрований у даній квартирі з 26 грудня 1986 року, але з січня 2013 року перестав проживати в ній і досі залишається зареєстрованим за вищезгаданою адресою, у звязку із чим на нього як на жильця нараховується квартирна плата та комунальні платежі. [PERSON] не сплачує квартирну плату та комунальні платежі, добровільно, самостійно знятися з реєстраційного обліку за вищенаведеною адресою не виявляє бажання. Їй (позивачу) важно самостійно сплачувати комунальні послуги за жильця, який навіть не мешкає у квартирі, оформити субсидію вона не має можливості так як для цього необхідна довідка про доходи усіх зареєстрованих осіб, а відповідач таку довідку надати не бажає, сплачувати за себе комунальні послуги теж не бажає. Реєстрація жильця, який не є власником квартири та тим більш навіть не мешкає у ній, є перешкодою для неї у вільному здійсненні права користування і розпорядження своєю приватною власністю, тому визнання відповідачів таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно їй для усунення перешкоди у користуванні своєю власністю. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із копією договору дарування квартири від 06.01.2014 року [PERSON] прийняла в дар квартиру № 65 за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Партизанська, буд.43-а. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 10. З копії домової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO], а також з довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» від 16.12.2014 року № 3750, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. З акту, складеного представником КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» 17.12.2014 року, вбачається, що із січня 2013 року за адресою: [ADDRESS], ніхто фактично не проживає. Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує його права власника, у звязку із чим позивачв вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, у звязку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 10 від 26.12.2014 року про сплату судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок, у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved