Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, зазначивши, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 23 вересня 2006 року. Шлюб розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.07.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. З вказаного часу він не бачив дітей, не цікавився їх справами, не виявляв бажання зустрітися з ними, не турбувався про стан їх здоровя, не забезпечував медичним доглядом, необхідним харчуванням, не сприяв засвоєнню ними норм моралі, не створював умов для отримання ними освіти. Враховуючи наближення літніх канікул, маючи на меті організувати відпочинок та оздоровлення дітей влітку, позивачкою було здійснене бронювання номеру в готелі «Sunset» в місті Сонячний берег, Болгарія (ваучер № BU60606001 на поселення в готель). Вважає, що дана подорож матиме значення для фізичного та духовного розвитку дітей, надасть їм можливість оздоровлення в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою та бажаною для дітей. У звязку із чим 22.03.2016 р. вона звернулась до [PERSON] із письмовим проханням надати нотаріально посвідчену згоду на поїздку дітей, однак, до теперішнього часу жодної відповіді не надійшло. Просить надати дозвіл на виїзд малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до Болгарії в період з 15 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року без згоди та супроводу їх батька [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала нотаріально посвідчену заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи маються повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому\~суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Чернівецької міської ради - в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23 вересня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Шлюб розірваний на підставі рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 30 липня 2013 року. На теперішній час у позивачки [PERSON] виникла необхідність виїхати разом із дітьми за межі України, до Болгарії, з метою відпочинку у її супроводі без згоди батька. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, зокрема якщо хтось із них перебуває у надзвичайній ситуації. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із позивачкою, знаходяться на її утриманні. Відповідач дітьми не опікується і взагалі не спілкується із ними, вихованням та утриманням не займається. Позивачка створює для дітей необхідні умови для повноцінного життя та розвитку. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27.04.2016 р. № 01/02-24/1082 доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у звязку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Окрім фізичного, духовного та морального розвитку дітей, позивачка [PERSON] має намір забезпечити дітям відпочинком, який пов'язаний з виїздом за межі України. Для цього позивачка направила по відомому місцю проживання відповідача [PERSON] письмове звернення про надання ним нотаріального дозволу на виїзд дітей за кордон для оздоровлення, однак, відповіді від відповідача не надійшло. Факт виїзду за кордон позивачки разом із малолітніми дітьми для оздоровлення підтверджується ваучером № BU60606001 на бронювання номеру в готелі «Sunset» в місті Сонячний берег, Болгарія, на поселення у вказаний готель. Відповідно до\~\~ ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою\~\~ Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991 року\~\~в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~\~ постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено можливість перетинання громадянами України, які не досягли 16-річного віку, державного кордону за лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду\~\~про\~надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~\~ Конституцією України\~\~ та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що відсутність згоди з боку батька щодо виїзду неповнолітнього сина за межі України в супроводі матері суперечить вимогам ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України, Конвенції про права дитини, та порушує право неповнолітнього як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч.1\~\~ст.313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. Тому\~\~вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд\~\~дітей за кордон без згоди батька підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. Зважаючи на обставини справи суд знаходить можливим\~\~надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved