Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 50517,29 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона тривалий час працювала на посаді економіста (провідного спеціаліста) централізованої бухгалтерії відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації, що підтверджується записами у її трудовій книжці. У зв`язку із проведеною реформою ОТГ, та, як наслідок, ліквідації ряду комунальних установ району, 07.04.2021 відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України її звільнено із посади економіста (провідного спеціаліста) Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації. Однак, на день звільнення їй не виплачено заборгованість із заробітної плати за період з 01.01.2021 до дня звільнення, 07.04.2021, у загальній сумі 50517,29 грн. З метою захисту порушених відповідачем прав змушена звертатись до суду з даним позовом. Процесуальні дії у справі: 09.09.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження,без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 30.09.2021 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає, з тих підстав, що заробітна плата позивачці нараховувалась з районного бюджету, розпорядником якого він не є. Позивач не перебувала з Дрогобицькою районною державною адміністрацією у трудових відносинах. Централізована бухгалтерія шкіл відділу освіти, в якій позивач перебувала у трудових відносинах, є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, є комунальною установою, засновником якої є Дрогобицька районна рада і фінансування якої здійснювалось з районного бюджету. Ухвалою суду від 01.10.2021 за клопотанням представника відповідача Дрогобицької районного державної адміністрації Львівської області, постановлено проводити розгляд справи з викликом сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, покликаючись на обставини, викладені у відзиві, долученому до матеріалів справи. Встановлено судом: [PERSON] працювала економістом (провідним спеціалістом) централізованої бухгалтерії відділу освіти Дрогобицької райдержадміністрації. Наказом Дрогобицької районної державної адміністрації №23 від 07.04.2021 [PERSON] звільнено з посади економіста (провідного спеціаліста) централізованої бухгалтерії відділу освіти Дрогобицької райдержадміністрації 07.04.2021 у зв`язку з ліквідацією установи згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Централізованій бухгалтерії відділу освіти провести виплату заробітної плати за січень, лютий, березень і відпрацьовані дні квітня 2021 року та компенсацію за невикористані 39 календарних днів щорічних основних відпусток [PERSON] після затвердження кошторисних призначень на 2021 р. Виплатити [PERSON] вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України. Як вбачається з довідки про доходи Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації №149 від 15.04.2021 загальна сума доходу за період січень 2021- квітень 2021 становить 50517,29 грн. Оцінка суду. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Суд також враховує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» регламентовано, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України). Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що судом не беруться до уваги покликання відповідача про те, що Дрогобицька районна державна адміністрація не є належним відповідачем у справі, оскільки у наказі про звільнення [PERSON] чітко зазначено роботодавця - відділу освіти Дрогобицької райдержадміністрації, нарахування заробітної плати останній нараховувалась Відділом освіти Дрогобицької районної державної адміністрації, що стверджується Кошторисом, затв. заступником голови Дрогобицької районної державної адміністрації. Розпорядженням Голови Дрогобицької районної державної адміністрації №525 від 29.12.1995 затверджено положення про відділи освіти і культури райдержадміністрації, засновником якого є райдержадміністрація. У рішенні Дрогобицької районної ради №25 від 24.12.2020 «Про затвердження районного бюджету Дрогобицького району на 2021 рік» зазначено, що на Дрогобицьку районну державну адміністрацію покладено обов`язок забезпечити врахування розпорядниками коштів районного бюджету першочергово потребу в коштах на оплату праці працівників бюджетних установ, відповідно до встановлених законодавством України умов оплати праці та розміру мінімальної заробітної плати, тощо. З наявних матеріалів справи, вбачається, що процедура ліквідації почалась несвоєчасно, зокрема як вбачається з розпорядження Дрогобицької районної державної адміністрації від 29.04.2021 №81 «Про припинення юридичної особи - відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації» вирішено припинити шляхом ліквідації юридичну особу - Відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації. Усі документи, представлені відповідачем щодо процедури ліквідації юридичної особи - відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації, фактично датовані після звільнення позивачки, тобто після 07.04.2021. Згідно наказу про звільнення позивачки, останню було звільнено 07.04.2021, тобто на час звільнення Відділ освіти Дрогобицької райдержадміністрації ще ліквідовано не було. Відповідно до ст.1 даної Конвенції, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до ч.1 ст.2 Конвенції, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Відповідно до ст. 12 Конвенції, заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на отримання заробітної плати, в тому числі заборгованості по виплаті такої. З таких підстав, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену йому заробітну плату. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 908 гривень судового збору в дохід держави.

Outcome: approved