Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.03.2013 року у виконкомі Пустоіванівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №3. Від даного шлюбу є дочка [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги одне до одного. З січня 2016 року шлюбні відносини фактично припинилися. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу вважає неможливим. В судовому засідання позивач підтримала заявлений позов. Показала, що через відсутність у відповідача роботи в їхній сімї виникали сварки, які почастішали після народження дитини. Відповідач часто випивав та ображав її. В результаті з січня 2016 не проживають разом. Відповідач в судовому засіданні, яке відбулося 22 серпня 2016 р. позов визнав частково. Показав, що підозрює позивачку у подружній зраді. З січня 2016 року вони проживають окремо. Просив надати термін на примирення. Заслухавши сторони, дослідивши обставини справи, суд знаходить позов підставним. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розівання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони з січня 2016 року спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторонам надавався термін на примирення, але його не відбулося. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач після закінчення терміну на примирення в судове засідання не зявився і це судом розцінюється як згода на розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась остаточно і збереження її є неможливим. Неповнолітня дитина залишаються на проживання з матірю. Позову майнового характеру не заявлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved