Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про скасування усиновлення. В обгрунтування позову зазначає, що на підставі рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 12 серпня 1999 року, вона та її чоловік [PERSON] усиновили дитину [PERSON], [INFO], якій було присвоєно прізвище [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON]. Дату народження дитини з [INFO] змінено на [INFO]. Після усиновлення відносини між позивачем та усиновленою були добрими, вона виховувала її як рідну дитину, забезпечувала її гідний рівень життя, хоча ще в малолітньому віці дитини стало зрозуміло, що дитина дуже складна, з нестерпним характером, і починаючи з тринадцятирічного віку дитини, коли їй стало відомо, що вона є усиновлена, її поведінка ще більше змінилася, вона стала більш агресивною. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14.04.2015 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до виконкому Золочівської міської ради Львівської області про скасування удочеріння дитини і передачу дитини на виховання органу опіки та піклування. Після цього поведінка відповідача стала нестерпною, вона почала конфліктувати з оточуючими, цинічно ставитись до позивача, несприймати її як матір, не поважати, принижувати її честь і гідність в присутності сторонніх людей, постійно обманювати, висловлюватися нецензурною лексикою до позивача, не ночувати дома. Зазначає, що відповідач постійно погрожує їй фізичною розправою, нерідко вчиняла щодо неї насильство в сім'ї, з приводу чого вона зверталась до правоохоронних органів з відповідними заявами. Спільні відносини позивача із чоловіком не склались через постійні суперечки щодо обраних методів виховання відповідача, у зв'язку з чим їх шлюб було розірвано 31.05.2018 року. Єдиною людиною, до якої відповідач прислухалася, був її колишній чоловік. Однак після розірвання шлюбу, він проживає окремо і впливу на відповідача у нього такого немає. Вважає, що сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися, поведінка останньої загрожує її життю та здоров'ю, і між ними досягнуто взаємну згоду щодо скасування усиновлення, а тому усиновлення нею відповідачки просить скасувати. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, пояснила, що сімейні відносини між ними не склалися, поведінка відповідача загрожує її життю та здоров'ю, так як вона постійно перебуває в агресивному стані, вчиняє сімейні скандали, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами. Вона боїться за своє життя та здоров'я, оскільки поведінка відповідача є непередбаченою та неадекватною. Також, відповідач вчиняє насильство щодо її матері, не виявляє елементарної поваги ні до неї, ні до інших членів сім'ї. Відповідач веде паразитичний спосіб житття, ніде не працює і не бажає працювати. Вважає, що відповідач не погоджується на скасування усиновлення, оскільки претендує на її квартиру, а якщо усиновлення буде скасовано, то відповідач буде позбавлена такого права. Представник позивача в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, та пояснила, що обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, не відповідають дійсності. Зазвичай позивач її провокує на конфлікти з приводу дрібних побутових речей, після чого звертається із заявами до правоохоронних органів. Насправді вона не вчиняє жодних дій, які б загрожували її життю та здоров'ю. Неприязні відносини з матір'ю тривають на протязі десяти років і пов'язані з різними поглядами на життя, інтересами, мати не розуміє її потреб та інтересів. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, та зазначив, що підстави, з приводу яких позивач просить скасувати усиновлення, зокрема, те що дії відповідача загрожують життю та здоров'ю позивача, жодними доказами не підтверджені. Відповідач не притягувалася ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, а звернення позивача до правоохоронних органів, не свідчать про протиправну поведінку відповідача. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. З копії виписки з рішення Тернопільського міського суду від 12.08.1999 року вбачається, що [PERSON], [INFO], була усиновлена [PERSON] та [PERSON]. Дитині було присвоєно прізвище, ім'я, по батькові [PERSON], змінено дату народження з [INFO] на [INFO], батьками записано [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується також свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31.08.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського району м. Львова. Відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] до виконкому Золочівської міської ради Львівської області про скасування удочеріння дитини і передачу дитини на виховання органу опіки та піклування відмовлено. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 31 травня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23 жовтня 1996 року у Золочівському районному відділі РАГС Львівської області за актовим записом № 162. Із змісту висновків Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області від 11.08.2015, 16.02.206 та 11.07.2018 вбачається, що 09.08.2015, 06.02.2016 та 04.07.2018 [PERSON] зверталась до Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області із скаргами на протиправні дії [PERSON] В результаті перевірки цих повідомлень працівниками поліції було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] мали місце словесні конфлікти, сімейні сварки, які виникають на побутовому грунті через речі першої необхідності. Згідно листа Золочівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 19.07.2018 №133 загострення ситуації в сім'ї [PERSON] відбулось з причин розбіжностей домок щодо подальшої зайнятості [PERSON]. Мама [PERSON] наполягає на працевлаштуванні [PERSON] у військовий медичний заклад, а бажання [PERSON] обрати місце праці самостійно. Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] надав покази, що він являється колишнім чоловіком позивача. Шлюб між ними розірвано 31.05.2018 року, після чого він не проживає з позивачем. Зазначив, що відповідач з 2014 року навчалася і проживала в м. Дубно, де і була зареєстрована. Щотижня вона приїжджала на вихідні додому. В червні 2018 року вона закінчила навчання та переїхала до м. Золочева. Вважає, що останній конфлікт між сторонами, який йому відомий, виник у зв'язку з тим, що позивач відмовляється зареєструвати відповідача у квартирі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї. Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Таким чином, системний аналіз норми статті 238 СК України свідчить, що виключною підставою для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття може бути лише протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача, яка загрожує життю чи здоров'ю усиновленого, усиновлювача чи іншого члена сім'ї (ч.2 ст.238 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], була усиновлена дитиною (у віці чотирьох місяців) та на даний час досягла повноліття. В ході судового розгляду судом не здобуто, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачем вчинялася протиправна поведінка відносно позивача чи інших членів сім'ї, яка б загрожувала їх життю чи здоров'ю. Твердження позивача про те, що факти вчинення відповідачем протиправної поведінки відносно неї та її матері підтверджуються зверненнями в правоохоронні органи суд не бере до уваги, оскільки зі змісту висновків Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області вбачається, що протиправна поведінка відповідача зводилась до словесного конфлікту, нецензурних висловлювань і не могла загрожувати життю, здоров'ю позивача чи її матері. Щодо скасування усиновлення з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 238 СК України, то таке скасування усиновлення може мати місце, лише у випадку, якщо було усиновлено вже повнолітню особу, як це передбачено ч.2 ст. 208 СК України, і якщо сімейні відносини між усиновленим та усиновлювачем не склалися. Таким чином, враховуючи, що скасування усиновлення з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 238 СК України, в даному випадку є неможливим, оскільки відповідач була усиновлена до досягнення повноліття (у віці чотири місяці), відсутністю належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправну поведінку відповідача, що загрожує життю та здоров'ю позивача чи членів її сім'ї, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed