Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який був зареєстрований 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського міського управління юстиції, актовий запис № 189. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися, спільне господарство ними не ведеться, фактично шлюбні відносини між ними припинені з червня 2016 року, втрачені всі духовні та фізичні зв'язки. Не зважаючи на те, що на даний час вони проживають разом, у кожного з них існує свій окремий бюджет, шлюб існує формально, збереження сім'ї неможливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити їх інтересам. Спору майнового характеру між ними поки не має. Малолітні діти на даний час перебувають з позивачкою та в подальшому проживатимуть разом з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Разом з тим, до суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, збереження сім'ї неможливе, строк для примирення не надавати, зазначила, що малолітні діти проживатимуть разом з нею (а.с.20). Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи.Разом з тим, до суду від нього надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив шлюб розірвати, строк для примирення не надавати (а.с.19). Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.06.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського міського управління юстиції, серії 1-НО № 158765, актовий запис № 189 (а.с.8). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського міського управління юстиції в Донецькій області серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.05.2003 року був зроблений відповідний запис за № 234 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що 9.08.2012 року був складений відповідний актовий запис № 542 (а.с.6). Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON], оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], будуть проживати з матір'ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved