Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 15.11.2018 року по 31.08.2019 року в сумі 9159,41 грн. Вимогу мотивує тим, що судовим наказом Ємільчинського районного суду Житомирської області від 27.11.2018 року з відповідача на її користь на утримання дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 15.11.2018 року. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів і має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 26538,50 грн. Позивачка зазначила, що сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач свої зобов`язання по утриманню дітей не виконує, а тому з нього підлягає стягненню неустойка в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка провела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, зазначивши її суму 9159,41 грн. Крім того, зазначила, що неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Пеню за прострочення сплати аліментів розраховувала відповідно до правових позицій Верховного Суду України в справах №6-94цс15, №6-300цс16, №6-1554цс16. В судове засідання позивачка не з?явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. 02.10.2019 року по даній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16.10.2019 року. 16.10.2019 року розгляд справи було відкладено на 31.10.2019 року, у зв`язку з відсутністю у суду доказів повідомлення відповідача. Відповідачу [PERSON] за адресою, вказаною в позовній заяві, рекомендованим листом направлялися ухвала про відкриття провадження, судова повістка, копія позовної заяви з доданими до неї документами, які були повернуті до суду разом із поштовою довідкою, в якій зазначено про причини повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», на конверті зазначено: «адресат тимчасово виїхав». 23.10.2019 року [PERSON] отримав судову повістку на 31.10.2019 року, але в судове засідання не з`явився, та не повернулося до суду поштове повідомлення. 31.10.2019 року розгляд справи було відкладено на 25.11.2019 року. Виклик відповідача [PERSON] в судове засідання було здіснено через оголошення на офіційному сайті судової влади України. 25.11.2019 року в судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що згідно судового наказу Ємільчинського районного суду від 27.11.2018 року по справі 277/1197/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] , [INFO] та [INFO] відповідно, починаючи стягнення з 15.11.2018 року. Довідкою-розрахунком Ємільчинського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області стверджується, що [PERSON] має заборгованість по аліментах за період з листопада 2018 року по серпень 2019 року в сумі 26538,50 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за аліментами. Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. В постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка до позовної заяви додала додаток-розрахунок нарахування неустойки (пені) по заборгованості по аліментах з 15.11.2018 року по 31.08.2019 року, включивши у даний розрахунок заборгованість по аліментах за вересень 2019 року. З довідки-розрахунку Ємільчинського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області слідує, що [PERSON] має заборгованість по аліментах з листопада 2018 року по серпень 2019 року, крім того в серпні 2019 року ним сплачено аліменти у розмірі 2000 грн. Таким чином заборгованість відповідача по аліментах за вересень 2019 року не підтверджена належними та достатніми доказами і включення у розрахунок даної заборгованості, а також заборгованості за серпень 2019 року у повному розмірі, для нарахування пені, суд вважає безпідставним. Зважаючи на викладені вище обставини, суд перевірив суму пені, яку позивачка просить стягнути з відповідача, та приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 7649,17 грн. Позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial