Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: диплому спеціаліста ЛД [NUMBER] від 25 червня 1998 року разом із додатком, виданого Дніпропетровською державною медичною академією. На обґрунтування своєї заяви посилається на те, що згідно паспорту правильним написанням її імені є « [PERSON] ». Однак, у дипломі спеціаліста ЛД [NUMBER] від 25 червня 1998 року та у додатку до нього її ім`я записане як « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні імені заявниці у неї виникли ускладнення під час оформлення пенсії по інвалідності, оскільки Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області повідомило заявницю про те, що пенсія їй буде призначена без урахування періоду навчання з 01 вересня 1992 року по 25 червня 1998 року. З метою виправлення допущеної помилки в написанні імені, заявниця звернулася до ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», яка листом повідомила про неможливість внесення змін до диплому у зв`язку з відсутністю на це відповідних повноважень. Встановлення факту належності заявниці диплому та додатку до нього є необхідною умовою реалізації її соціальних прав, а саме права на отримання пенсії. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на те, що невідповідність написання її імені в дипломі та у додатку до нього створює їй перешкоди у реалізації права та працю, та у реалізації інших соціальних прав, зокрема в частині призначення пенсії, оскільки період її навчання в медичній академії не враховується в загальний трудовий стаж. Представник заявниці адвокат Козаченко О. О. заяву підтримала та пояснила суду, що невірне написання імені заявниці на даний час перешкоджає у реалізації нею свої соціальних прав, таких як право на працю на конкурсних засадах, право на призначення пенсії, оскільки період навчання не включається до загального трудового стажу через таку помилку. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. З`ясувавши думку заявниці та її представника суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини справи і визначив відповідно до них наступні правовідносини та прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 5\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як з`ясовано з копії паспорту громадянина України заявниці серії [NUMBER] , виданого 16 червня 1998 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.9-14), її ім`я українською мовою записано як « [PERSON] », а російською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.19,10). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 1975 року Новопокровською сільською радою (а.с.16) встановлено, що прізвище, ім`я та по батькові заявниці записано російською мовою як « [PERSON] », що збігається з написанням її імені російською мовою в паспорті громадянина України. Судом було досліджено копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 06 вересня 1997 року (а.с.19), згідно якого заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , а її ім`я записано як « [PERSON] ». Копію вказаного свідоцтва про одруження заявниці надала до навчального закладу для внесення змін до особової справи, що підтверджено відповідною заявою від 22 грудня 1997 року (а.с.27). В той же час, згідно копії диплома ЛД [NUMBER] , виданого Дніпропетровською державною медичною академією 25 червня 1998 року, реєстраційний номер № 56, ім`я заявниці помилково зазначено як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » (а.с.23), що не відповідає правильному написанню імені заявниці в досліджених судом документах. Також невірно зазначено ім`я заявниці і в Додатку до диплома спеціаліста №ЛДВЕ 006250, без якого диплом не дійсний (а.с.24). Зазначене свідчить про те, що є розбіжності в написанні імені заявниці в паспорті громадянина України, та у дипломі про отримання освіти і у додатку до нього, в той час як зазначення її прізвища та по батькові у зазначених документах збігаються. Судом встановлено, що 02 липня 1992 року [PERSON] подала заяву про допуск її до складання вступних іспитів до Дніпропетровського ордену Трудового Червоного Знамені медичного інституту (а.с.25), а згідно архівної виписки з наказу №415-лс від 03 серпня 1992 року була зарахована на 1-й курс денного відділення лікувального факультету медичного інституту (а.с.26), а в 1998 році закінчила Дніпропетровську медичну академію (а.с.30). Згідно архівної довідки № 427 від 31 липня 2020 року (а.с.22) Дніпропетровський медичний інститут був реорганізований з 09 червня 1994 року в Дніпропетровську медичну академію, а відповідно до наказу № 443 від 11 жовтня 2011 року перейменовано в Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України». Також вказаної архівною довідкою підтверджено, що на ім`я [PERSON] було видано диплом ЛД [NUMBER] від 25 червня 1998 року (а.с.22). Правильність написання імені заявниці українською мовою « [PERSON] » та факт її навчання у вищому навчальному закладі в період з 1992 по 1998 рік підтверджено дослідженими судом доказами, а саме: архівною довідкою від 31 липня 2020 року, копією заяви про допуск до вступних іспитів, копією архівного витягу з наказу №415-ле від 03 серпня 1992 року, копією анкети випускника, копією виписки з наказу №6ос від 12 січня 1998 року, копією архівного витягу з наказу №294 ос від 25 червня 1998 року (а.с.25-30). Крім того, факт навчання заявниці в період з 1992 по 1998 роки також підтверджується копією трудової книжки, яка виписана на ім`я заявниці із зазначенням її імені російською мовою як «Наталья» (а.с.17,18). Листом від 31 липня 2020 року Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» повідомив заявницю про те, що не має повноважень в частині внесення змін в диплом (а.с.22). Тому суд вважає, що досліджені докази підтверджують факт того, що заявниця дійсно вступила до Дніпропетровського ордену Трудового Червоного Знамені медичного інституту та закінчила в 1998 році Дніпропетровську державну медичну академію за спеціальністю «лікувальна справа», а її ім`я в дипломі та в додатку до нього записано невірно. Таким чином, встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки надає їй право на правомірну реалізацію належних їй соціальних прав, в тому числі права на працю та на призначення і отримання пенсії, а можливість внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку не можливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Статтею 294 ЦПК України передбачено, що під час\~розгляду справ\~окремого провадження\~суд зобов`язаний\~роз`яснити учасникам\~справи їхні\~права та\~обов`язки,\~сприяти у\~здійсненні та\~охороні гарантованих\~Конституцією\~і\~законами України\~прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~або юридичних\~осіб,\~вживати заходів\~щодо всебічного,\~повного і\~об`єктивного з`ясування\~обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами було достовірно встановлено факт належності [PERSON] Диплому ЛД [NUMBER] , виданого Дніпропетровською державною медичною академією 25 червня 1998 року та Додатку до диплома спеціаліста № ЛДВЕ 006250, які видані на ім`я [PERSON] , а в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості виправити допущену описку. На підставі викладеного,

Outcome: approved