Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якої зазначила, що з 21.11.1997 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 22.05.2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають. Неповнолітній син проживає разом з нею та потребує коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати сина. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про їх задоволення (а.с. 16). Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, але у меншому розмірі ніж просить позивач, посилаючись на те, що його заробіток у місяць в середньому складає 2700,00 грн., крім того зазначав, що він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісяця, до того часу поки позивач не звернулася з позовом до суду. Також, він надає старшому сину [PERSON] матеріальну допомогу в розмірі 500,00 грн., щомісяця. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 500,00 грн., щомісяця. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.11.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 6). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2014 року шлюб розірвано (а.с. 3-4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9,10). Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 2938 від 03.08.2017 (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно п.п. 2, 3 ч.1, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначив, в судовому засіданні відповідач він в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання своїх синів, як меншого так і старшого, до того як позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів, про що надав відповідні квитанції (а.с. 30-41), також зазначив, що в теперішній час він працює приватним підприємцем та отримує дохід в розмірі 2700,00 грн., на підтвердження чого надав книгу обліку доходів для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість (а.с. 42-47), а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі якому просить позивач. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання неповнолітньої дитини, доходи відповідача, які становлять 2700,00 грн. щомісяця, також, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, ту обставину, що мати нарівні з батьком повинна утримувати дитину, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: partial