Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2000 року по 2004 рік. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.11.2010 з [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частина з усіх видів доходу на користь [PERSON] на дитину [PERSON] . На теперішній час син є повнолітнім, продовжує навчання у технікумі № 1 імені Зигмунда Хмелевського у Наленчові. На денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, тому вона звернулася з цим позовом до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.03.2020 до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, до суду від неї надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.04.2002 Відділом РАЦС Рузького району Головного Управління РАЦС Московської області, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний запис № 184. В графі батько зазначений - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.07.2004, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 814. Згідно з довідкою (перекладеною з польської мови на українську мову) № 4317.114.2020 від 29.06.2020, виданою Об`єднанням шкіл № 2 у Наленчові Республіка Польша, [PERSON] у 2020/2021 навчальному році буде учнем четвертого класу Технікуму № 1 імені Зигмунда Хмєлєвського у Наленчові. Учень не отримує стипендію. Планована дата завершення навчання за програмою 31 серпня 2021 року. Згідно з копії запрошення (перекладеного з польської мови на українську мову) № 77/ZA/2020/2021 від 13.05.2021 післяліцейська медична школа «Gowork.pl» у м. Люблін запрошує з 13.05.2021 [PERSON] розпочати навчання у Післяліцейській медичній школі «Gowork.pl» у м. Люблін за спеціальністю «технік-масажист І» у навчальному році 2021/2022. Навчання буде вестись за стаціонарною системою вихідного дня, 3 дні на тиждень, тобто 19 дидактичних годин щотижня. Дата початку навчання - 24.09.2021. Планова дата закінчення навчання - 25.06.2023. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем права свого сина на отримання від відповідача матеріальної допомоги на його утримання у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Задовольняючи позов та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має. За таких обставин, враховуючи те, що повнолітній син відповідача потребує від нього матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу, але не надає її у добровільному порядку, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] в про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягає задоволенню. Щодо дати, з якої необхідно стягувати аліменти, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Як вбачається з позовної заяви, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, починаючи з дати досягнення дитиною повноліття, а саме з 13.03.2020. Однак, враховуючи, що Сімейним кодексом України не передбачено стягнення аліментів з урахуванням строку попереднього вирішення спору у досудовому порядку, суд вважає дану вимогу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки днем пред`явлення позову є дата подання даної позовної заяви до суду, а саме 23.04.2021, а тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23-річного віку або припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial