Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18.10.2008 між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що протягом останніх років подружнього життя вона з відповідачем перестали розуміти одне одного, унаслідок чого почали виникали сварки та суперечки, що призвело до того, що з жовтня 2018 року сторони по справі припинили подружні відносини. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення (а.с. 16). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, натомість подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, відзив на позов не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.10.2008, актовий запис № 2752, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.10.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 24.11.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 12.12.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 8-9). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірванню, оскільки судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача по справі. Після розірвання шлюбу [PERSON] , згідно до її позовної вимоги залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved