Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача судовий збір. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей. Позивачка зазначила, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, оскільки вони є різними людьми, з різними поглядами на шлюб та сім`ю. Між сторонами часто виникали суперечки, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки. Шлюб існує лише формально. Відповідач не бажає розірвати шлюб за спільною заявою в органах РАЦСу. Позивачка вважає подальше спільне проживання, збереження шлюбу не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 13.11.2020 року по справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 18.06.1994 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Сторони не бажають проживати разом і подальше збереження шлюбу суд вважає суперечило б інтересам кожної сторони. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову, та решту стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved