Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. 10.06.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Проте, на даний час відповідач недостатньо турбується про матеріальне забезпечення дитини, в наслідок чого позивачка змушена її самостійно утримувати. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач надав суду письмову заяву про проведення розгляду справи у його відсутність та визнання уточнених позовних вимог. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України, прийняв визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Між сторонами розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №179 від 2009 року, червня місяця 10 числа (а.с.2). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 1 статті 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 постанови №3 від 15.05.2006 року Пленуму Верховного суду України вказано, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, те що він є працездатним, має мінливий нерегулярний дохід, а також визнання відповідачем позову, вважає співмірним розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.02.2014 року. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частин 1, 3 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», сума судового збору у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. На підставі статей 180-182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved