Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: органу опіки і піклування Ульяновської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Вказала, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. 31 січня 2014 року шлюб розірвано рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області, тому з відповідачем проживають окремо. Їхня дитина проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідач насильно відібрав дитину без будь-яких підстав, а тому для захисту своїх прав вона звернулась до суду з даним позовом та просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], отримавши позов [PERSON], звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог: Служби в справах дітей Ульяновської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Вказав, що у 2014 році він з [PERSON] розлучилися, однак разом не вони проживають більше останніх трьох років і весь цей час син проживає біля нього. Навчається в першому класі Ульяновської НВК №2, мати ніяким чином не опікується про сина, а тому для захисту своїх прав він звернувся до суду з даним позовом та просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та її представник у судовому засідані первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Вважають, що дитина повинна проживати з матір»ю, оскільки вона має змогу забезпечити їй нормальні умови для проживання, належний рівень виховання та утримання. Просить позовні вимоги задовольнити - визначити місце проживання сина разом з нею. Зустрічні позовні вимоги не визнала, тому в задоволенні останніх просить відмовити. [PERSON] та його представник у судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Після припинення спільного проживання, син залишився проживати з ним і він належно займається вихованням дитини, купує необхідні речі. Також, вважає, що дитина повинна і в подальшому проживати з ним, оскільки він має змогу приділяти належну увагу своїй дитині і зможе забезпечити їй належний рівень виховання та утримання. Просить зустрічні позовні вимоги задовольнити - визначити місце проживання сина разом з ним. Первісні позовні вимоги не визнав, тому в задоволенні останніх просить відмовити. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування та Служби у справах дітей Ульяновської районної державної адміністрації у судовому засідані вирішення питання про місце проживання дитини відніс на розсуд суду, оскільки вважає, що права сторін рівні. Заслухавши пояснення сторін їх представників, пояснення свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вимоги зустрічного позову - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON]. Проте, на теперішній час шлюб розірвано і відносини між ними припинені, але спільної згоди щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] є працює оператором Ульяновського міського відділення поштового зв»язку Гайворонського ЦОЗ №6 та має постійну заробітний заробіток. Як по місцю проживання так і по місцю роботи характеризується позитивно. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], остання проживає у будинку своєї матері. Умови проживання задовільні. На момент проведення обстеження дитину забрав батько і не повертає, записано зі слів матері- [PERSON]. [PERSON] проживає у власному будинку, постійного місця роботи не має, однак утримує власне господарство та обробляє присадибну ділянку, має в приватній власності земельну ділянку (пай) площею 2,72 га, яку обробляє одноосібно. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], останній проживає у власному будинку. Умови проживання задовільні, створені всі належні умови для проживання виховання та розвитку дитини. Тобто, і позивач, і відповідач мають місце проживання та заробіток. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Отже, при визначенні місця проживання дитини [PERSON], [INFO], судом не встановлено виключних обставин, які б компрометували [PERSON] і вказували б на її неналежне ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Жодних доказів, які б свідчили про недбале або жорстоке ставлення до сина, негативний вплив на його особистість, за яких хлопчик має бути розлучений зі своєю матір'ю судом не знайдено. Місце проживання дитини, яка в будь-якому випадку потребує щоденної материнської ласки і турботи, в інтересах дитини, на думку суду, повинно бути визначене з матір'ю. Разом з тим, суд не ставить під сумнів права та обов'язки батька та його бажання виховувати дитину особисто, але, зважаючи на вищенаведене та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, вік дитини, суд визнає, що в найвищих інтересах дитини буде краще не розлучати сина з матір'ю. На підставі викладеного, ст.7, ст.ст.160, 161, ст. 162 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved