Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що донька проживає з позивачем. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та відповідач проживає окремо. Вказує, що відповідний рівень життя дитини самостійно забезпечити не може, а тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та вказала, що [PERSON] навчається за спеціальною програмою НВО № 11, яка перебачає додаткові витрати на навчання дитини, а доходи позивача не дозволяють самостійно оплачувати навчання, оскільки позивач працює вчителем молодших класів та не має високого доходу. Матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному в позовній заяві розмірі. Через півтора місяці після розірвання шлюбу відповідач купив трикімнатну квартиру, що свідчить про те, що рівень доходів відповідача достатній. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме аліменти у розмірі ј від його доходу, вказав, що у зв`язку з введенням карантину заробіток, який він отримував від ФОП значно зменшився та на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі. В поданому до суду відзиві вказав, що він спілкується з донькою, приймає активну участь в її вихованні, купує необхідні речі та щомісячно і добровільно надає кошти позивачу на утримання доньки. Вимога щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки доходів не ґрунтується на законодавсті, оскільки ч.5 ст.183 СК України передбачає стягнення аліментів на одну дитину у розмірі ј доходу платника аліментів. У 2019 році після припинення шлюбних відносин з [PERSON] , остання залишилася проживати в їх квартирі разом з донькою, а він фактично залишився без житла. У зв`язку з чим взяв у борг кошти на придбання квартири. На даний час він продовжує повертати заборгованість, що негативно впливає на його матеріальне становище. У відповіді на відзив представник позивача вказала, що в період, коли між позивачем та відповідачем припинилися шлюбні стосунки, відповідач не систематично та в недостаньому для нормального фізичного та духовного розвитку дитини обсязі надавав допомогу на утримання доньки. Інформація про те, що кошти на утримання дитини надавалися щомісяця особисто [PERSON] є неправдою. Доказів на підтвердження доводів відповідача про добровільну участь в утриманні дитини до відзиву на позовну заяву не долучено. Розписки про отримання відповідачем коштів від [PERSON] та [PERSON] , які є сестрами відповідача, необхідно перевірити на достовірність, оскільки рівень доходів останніх, не дозволяє надавати відповідачеві таку допомогу. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ст.ст.181, 191 СК України позивач, як мати дитини, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу) від дня пред`явлення позову. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до довідки Соколівської сільської ради донька - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю (а.с. 11). Згідно інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно відповідач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією договору купівлі-продажу даної квартири. Згідно розписок від 16.07.2019 року [PERSON] та [PERSON] дали в борг [PERSON] кошти на загальну суму 390000 грн, для купівлі квартири (а.с. 39-40). Позивач просить суд стягувати на свою користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.ч.1, 5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено та не надано доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів, щоб задовольнити її вимоги в повному обсязі. В свої чергу відповідач надав суду докази того, що квартира куплена на кошти, які він взяв в борг, що підтверджується відповідними розписками. Отже, наявність у [PERSON] у власності квартири не дає суду підстави вважати, що останній має достатній рівень доходів для того, щоб сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач. Враховуючи вищевикладене, зваживши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач самостійно забезпечити належне утримання неповнолітньої дочки не може та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який є батьком дитини та повинен її надати, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України, не порушуючи також інтересів та становища, як відповідача так і позивача. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що стягнення аліментів з [PERSON] необхідно проводити з 03 вересня 2020 року, тобто з дня пред`явлення позову. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст.180, 181 п.3, 182, 183 СК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial