Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник посилається на те, що 29.10.2004 року помер її батько [PERSON], який за життя був зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично з 1996 року постійно проживав через хворобу разом з заявницею за адресою: вул. Покровська, буд. № 22, в с. Олександрівка, Тарутинського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на підставі\~ Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0316580 виданого 30.10.1997 року. Інших спадкоємців у спадкодавця не має. Після смерті [PERSON] заявниця у передбачений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не звернулася, оскільки вважала себе такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як постійно проживала разом з ним на момент його смерті. Однак на звернення з заявою про оформлення спадкових прав, нотаріусом Тарутинської районної нотаріальної контори їй було відмовлено\~ в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вона пропустила встановлений ст. 1270 ЦПК шестимісячний строк для прийняття спадщини, тобто не вчинила дії передбачені ст.ст. 1268-1269 ЦК України: а саме не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі вищевказаного строку і не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], який помер 29.10.2004 року на час відкриття спадщини. В судове засідання\~ заявник не зявилася, на адресу суду\~ надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Представник заінтересованої особи Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова, заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що 01.11.2004 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 392581 (а.с. 10). Заявник [PERSON] є донькою\~ померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії МГ № 515507 (а.с.8). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 435084, виданого 24.01.1987 року Лісненської сільською радою Тарутинського району Одеської області, на російській мові прізвище заявника до укладення шлюбу зазначено «Софьянчук» та після укладення шлюбу «Полозюк» (а.с.9). Постановою від 17 вересня 2018 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної\~ нотаріальної контори Одеської області, заявнику було відмовлено у звязку з тим, що вона не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі шестимісячного строку і не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.15). Згідно довідки Лісненської сільської ради №250/02-07 від 03.09.2018 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], який помер 29 жовтня 2004 року, був зареєстрований на день смерті за адресою: буд.33, вул. Ветеранів, с. Лісне Тарутинського району Одеської області (а.с.11). Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради № 715 від 04.09.2018 року, вбачається, що [PERSON] померлий 29.10.2004 року, дійсно проживав з 1996 року по день смерті із своєю донькою [PERSON] за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Олександрівка, вул. Покровська буд. №22 (а.с.13). З показів свідків [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] дійсно проживав з 1996 року по день смерті 29.10.2004 року у с. Олександрівка, вул. Покровська,22, разом зі своє донькою [PERSON] Крім того,\~ підтвердили, що [PERSON] здійснювала догляд за своїм батьком [PERSON] (а.с.16,17). Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно п.211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Згідно з п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved