Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, зазначивши, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 16.03.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 503. Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу у сторін спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, в наслідок чого виникали конфлікти та непорозуміння, з часом сімейні відносини погіршувались. Подружжя припинило сімейні відносини та спільне проживання. Відповідач перестав піклуватись про здоровя, виховання, духовний та фізичний розвиток дітей, в силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей із матірю - [PERSON], стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував частково, вказавши, що намагається примиритися, не бажає розлучатися, не заперечує проти того, щоб діти проживали разом з позивачем. Зазначив, що працює офіційно, надавши суду відповідні докази. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради - [PERSON], в судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти того, щоб діти проживали з матірю, оскільки в цій частині між сторонами спір відсутній, що узгоджується із нормою ст. 160 СК України. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно свідоцтва про шлюб серія І-АМ № 129653, виданого 16.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] та [PERSON] 16.03.2013 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 503, з присвоєнням після реєстрації шлюбу прізвища [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АМ № 258226, виданого 02.07.2013 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] - матірю, [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Згідно свідоцтва про народження серія І-АМ № 300266, виданого 09.12.2014 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] - матірю, [PERSON], [INFO] (а. с. 10). Довідка про доходи, видана директором ПП [PERSON] від 10.03.2016 року, вказує, що [PERSON] офіційно працює в ПП [PERSON] на посаді експедитора,та отримує заробітну плату, в тому числі за січень 2016 року в розмірі 2449,00 грн., а за лютий 2016 року 2500,00 грн. Норма ч.2 ст. 112 СК України прописує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За даних обставин, взявши до уваги позицію сторін, в тому числі щодо наявності взаємної згоди на проживання дітей разом з їх матірю позивачем по справі, з огляду на те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, врахувавши те, що відповідач має офіційну роботу, в силу чого аліменти слід стягувати не в твердій грошовій сумі, як заявлено позивачем, а в частці від заробітку (доходу) відповідача, а тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з розірвання відповідного шлюбу, визначенням місця проживання дітей за місцем проживання позивача, та з стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30.12.2015 року, з розподілом судових витрат в порядку вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial