Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 25.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №4. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, за час перебування у шлюбі через різні погляди на життя виникали постійні непорозуміння та сварки, котрі повторюються неодноразово. Із середини 2015 року подружжя проживає окремо, спільним побутом не пов'язане, спільного господарства не веде. Оскільки збереження сім'ї є неможливим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким розірвати шлюб, укладений 25.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №4,, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», малолітню доньку [PERSON] залитими проживати з матір'ю [PERSON], стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 2000грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1409,60грн. та 1000грн. за надання правової допомоги, яка складалася із написання позовної заяви та заяви до органу опіки та піклування. Представник позивача [PERSON] востаннє судове засідання не з'явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив, в якому зазначила, що відповідач працює та має щомісячний дохід, а тому просила присудити аліменти в розмірі ? частки від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, представник відповідача [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилася. Однак, надала суду заяву, в якій викладені нею у відзиві обставини підтримала в повному обсязі, та просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи Шатров В.В. в судове засідання не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи,а також просив суд розглянути дану справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 25.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний запис - №4, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (Повторне) Серії [NUMBER] від 13.01.2018 року. Згідно ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст.55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER]) від 26.12.2005 року). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З наявної в матеріалах справи Довідки №17/01-04-1170 від 29.08.2018 року, виданої УДП по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосекрвіс» вбачається, що [PERSON] працює на посаді контролера - касира сервісної зони «Тиса» філії «Укрінтеравтосервіс - Закарпаття». Згідно Довідки про доходи №17/03-04-1198 від 10.09.2018 року вбачається, що дохід [PERSON] за період березень2018 року - серпень 2018 року склав 45536,24грн. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач [PERSON] працює та має стабільний дохід, даний позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, відповідно до ст. 183 СК України, в розмірі ? частини всіх його доходів, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. У відповідності до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, із наданого представником третьої особи Висновку органу опіки та піклування №372/34-34 від 21.08.2018 року вбачається, що мати дитини [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS], а фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресо без реєстрації проживає її донька [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою від 21.03.2018 року №243. Акт обстеження, проведений за даною адресою вказу на те, що умови проживання знаходяться в задовільному стані дитина проживає в комфортних соціально - побутових умовах. Громадянка [PERSON] є матеріально забезпеченою, що підтверджується відповідною довідкою про доходи. Також із зазначеного Висновку органу опіки та піклування вбачається, що батько дитини [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву, в які погодився на визначення місця проживання своєї малолітньої доньки [PERSON] разом із мамою [PERSON] Таким чином, органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене та, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини, яку слід залишити проживати з матір'ю. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved