Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення часток у праві власності рівними, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом і за заповітом. В обґрунтування позовної заяви зазначила наступне: квартира [ADDRESS]/вул. Рози Люксембург в м. Бердянську була приватизована у 1991 році [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. 07 березня 1995 року померла [PERSON], 05 травня 2001 року помер [PERSON] Після смерті [PERSON] нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] та [PERSON] на Ѕ частку квартири в рівних часток кожному. У червні 2001 року вона стала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON], з яким офіційно зареєструвала шлюб 07 жовтня 2005 року. Проживали вони з чоловіком у спірній квартирі. Разом з ними увесь цей час жив брат чоловіка [PERSON], який тяжко хворів, не міг самостійно задовольняти свої життєві потреби. Вона здійснювала за ним догляд, він фактично був членом їх сімї. 20 червня 2008 року [PERSON] помер. 07 вересня 2015 року помер [PERSON] Він залишив заповіт на її імя. Позивачка вважає, що вона є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON], оскільки з 2001 року по день його смерті проживала зі спадкодавцем однією сімєю. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], посилаючись на те, що не встановлені частки між співвласниками квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 11.10.2016 р. [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], територіальної громади м.Бердянська в особі Бердянської міської ради, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [PERSON], який помер 20.06.2008 р. є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] За життя померлому належала Ѕ частина квартири [ADDRESS]/ вул. Рози Люксембург в м. Бердянську. Зазначає, що нею, як законним представником неповнолітнього сина було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. Ухвалою суду до участі у справі за позов [PERSON] було залучено в якості співвідповідача [PERSON] та в якості третьої особи [PERSON] Представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримав з підстав, викладених в позові. Просить їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечує, посилаючись на те, що відповідач не подала у встановлений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Єдиним спадкоємцем [PERSON] є позивачка [PERSON], оскільки вона проживала із спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до часу його смерті. Законний представник неповнолітнього співвідповідача [PERSON] [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Просить їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] визнала частково, а саме в частині встановлення рівності часток співвласників спірної квартири та в частині визнання за позивачем права власності на ? частку спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити за їх безпідставністю. Представник відповідача територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради в судове засідання не зявився, просить розглянути справу за відсутності представника (а.с.219). Представник третьої особи Бердянської державної нотаріальної контори у Запорізькій області в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за відсутності представника (а.с. 11 т.2). Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася. Причини неявки суду не повідомила. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що з позивачем [PERSON] знайомі з 1995 року, з цього часу вона стала проживати в квартирі 51 разом з чоловіком [PERSON] [PERSON] також проживав в цій квартирі, жили вони усі разом однією сімєю. Позивачка прала, готувала їжу, вела господарство. Дмитро помер у червні 2008 року в м. Стаханов Донецької області, де він знаходився на заробітках. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (Стаття 1269 ЦК України). Відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 16.03.1993 р. та реєстраційного посвідчення (а.с.12-14) квартира [ADDRESS] [PERSON] в м. Бердянську належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на правові спільної сумісної власності і була набута ними в порядку приватизації житла. [PERSON] померла 07 березня 1995 року, а [PERSON] 05 травня 2001 року. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2002 р. після смерті [PERSON], померлого 05.05.2001 р. спадкоємцями на майно яке складається з Ѕ частини квартири [ADDRESS] [PERSON] в м. Бердянську в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] (а.с.118). 20 червня 2008 року помер [PERSON] (а.с.24). Як вбачається зі спадкової справи №1605/2008 (а.с.170-196) , заведеної Бердянською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 18.12.2008 року звернулася [PERSON], мати неповнолітнього [PERSON], який є сином померлого [PERSON] (а.с.118). Постановою державного нотаріуса від 10.07.2010 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири після смерті 20.06.2008 р. [PERSON] через ненадання правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.196). Позивач [PERSON] 07.10.2005 року зареєструвала шлюб [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.21). Як вказує позивачка вона проживала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 1995 року. Разом з ними в одній квартирі жив також [PERSON] Жили вони однією сімєю, тому позивачка вважає, що вона має право на спадкування за померлим [PERSON], як спадкоємець четвертої черги. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього кодексу. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] Мати неповнолітнього спадкоємця у встановлений законом строк подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. За таких підстав позивачка [PERSON] не має право на спадкування майна померлого [PERSON], а тому у задоволенні її позову в цій частині необхідно відмовити. За [PERSON] необхідно визнати право власності на Ѕ частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Чоловік позивачки [PERSON] помер 07.09.2015 року. За життя [PERSON] залишив заповіт на імя [PERSON]Ф, яким заповів все своє майно позивачу (а.с. 109). З матеріалів спадкової справи № 590/2015 до майна померлого 07.09.2015 р. [PERSON] (а.с.104-145) вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом та дочка померлого [PERSON] Постановою нотаріуса від 01.04.2016 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого чоловіка [PERSON] на Ѕ частку спірної квартири (а.с.144) через неможливість визначення часток співвласників на квартиру. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що частки у праві спільної сумісної власності співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були рівними, тобто по 1/4 частині за кожним, оскільки за життя між ними не було встановлено іншої домовленості. Таким чином, за позивачем необхідно визнати право власності на Ѕ частку спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого чоловіка [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial