Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є матір'ю малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Його батьком є [PERSON], [INFO] Дитина з моменту народження та по теперішній час проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. У зв'язку з подіями на сході України вони з донькою вимушені були виїхати до м. Миргорода Полтавської області, де зареєстровані в якості осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції. Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 30.12.2010 р. за № 2-2351/2010 [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2010 р. до її повноліття. Відповідачем сплачено аліменти на загальну суму 1121,72 грн. Останній раз відповідач сплачував аліменти на утримання доньки 02.08.2012 року. У 2010 році вона зверталася до ради опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації про встановлення участі батька у вихованні дитини. Рішенням № 5 від 22.02.2010 р. Станично-Луганська державна районна адміністрація встановила часи для спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO]: п'ятниця та неділя протягом 4-х годин на добу. Однак вказаний графік участі у вихованні дитини відповідач ніколи не виконував. До школи, де навчається донька не з'являється, з класним керівником та вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Матеріальної допомоги відповідач не надає, своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], [INFO] не виконує без поважних причин, оскільки не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи та піклування, що свідчить про його небажання займатися вихованням доньки. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні прокурор Невечеря Є.І. проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO], в зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, факти, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити та позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 24 від 06.02.2016 р., клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши прокурора, позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України,якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції, [INFO] року народилася [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 42. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно з довідкою № [NUMBER] від 22.10.2014 року, наданої УПСЗН Миргородської міської ради Полтавської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] постійно проживали у Станично-Луганському районі Луганської області і перемістилися з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. Згідно з виконавчим листом № 2-2351/2010 р. від 30.12.2010 р., виданого Станично-Луганським районним судом Луганської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2010 р. до досягнення дитиною повноліття. Згідно з рішенням № 5 від 22.02.2010 р. виданої Радою опіки та піклування Станично-Луганської районної державної адміністрації, [PERSON] встановлено час спілкування з донькою [PERSON], [INFO]: п'ятниця та неділя протягом 4-х годин на добу. Згідно з характеристикою з місця навчання, [PERSON] є ученицею Миргородської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 з 1 вересня 2014 року. Мати [PERSON]: [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки, регулярно відвідує батьківські збори. За час навчання [PERSON] батько до школи не з'явився жодного разу. Згідно з довідкою № 01-10/353 від 02.10.2015 р. [PERSON] дійсно навчається у Миргородській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №5 у 2-А класі. За період навчання батько дитини, [PERSON], до школи не з'являвся, з класним керівником та вчителями не спілкувався, на батьківських зборах не був присутній. Згідно з довідкою від 05.10.2015 р., виданої головою буд кому відділу організаційної та інформаційної роботи Миргородської міської ради, з серпня 2014 року [PERSON] жодного разу за адресою мешкання [PERSON] та [PERSON]: [ADDRESS], не з'являвся, у вихованні дитини участі не приймав. Мати дитини виховує доньку одна. Ії допомагає мати, бабуся [PERSON] - [PERSON]. Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] виховує доньку [PERSON] одна. Дитина проживає з матір'ю та повністю знаходиться на її утримання. Батько [PERSON] - [PERSON], [INFO], з 2010 р. не приймає участі в вихованні та утриманні доньки. Аліменти, призначені судом, виплатив всього п'ять разів на загальну суму 1121,72 грн. Остання виплата була у 2012 році. З донькою не зустрічається та не спілкується взагалі. Мати дитини, [PERSON] відповідально відноситься до виховання дитини. Донька отримує належну освіту, відвідує танцювальний гурток, модельне агентство, вивчає англійську мову. Всі витрати сплачує виключно мати. Згідно відповіді № 496/01-10 від 31.12.2015 р., наданої службою у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області щодо надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO], встановлено, що [PERSON] разом із донькою, [PERSON], дійсно проживають на даний час на території м. Миргород, у винайманій квартирі по [ADDRESS]. Мати із донькою зареєстровані як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України. Обстежені умови проживання малолітньої дитини та з'ясовано, що дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного проживання та розвитку. Донька відвідує спеціалізовану школу № 5. Згідно характеристики з місця навчання, батько дитини в школу жодного разу не приходив, батьківські збори не відвідував. Вихованням дитини займається мати одноосібно. Працівники служби у справах дітей неодноразово намагалися в телефонному режимі зв'язатися з [PERSON], щоб повідомити про мотиви заяви [PERSON] та для уточнення необхідної інформації по даній справі, але жодного разу на дзвінок ніхто не відповів. Місце реєстрації відповідача, це територія проведення антитерористичної операції, та є непідконтрольним прифронтовим населеним пунктом в зоні АТО, що унеможливлює на даний час з'ясувати відношення відповідача до даної справи. Тому, враховуючи відсутність необхідної інформації від батька дитини, служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області не може в даній ситуації надати висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав. При розгляді справи просили покладатися на розсуд суду, враховуючи інтереси малолітньої дитини. За таких обставин, враховуючи, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.

Outcome: approved