Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Позивачка прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал державного акта на право приватної власності на землю. В судове засідання з'явилась представник позивача [PERSON], позов підтрималав повному обсязі, наполягала на задоволені позову. Від представника відповідача приватного нотаріуса Компаніївського нотаріального округу Кіровоградської області була надана копія заяви про прийняття спадщини та інші додатки, позовні вимоги визнали. Повноважений представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Компаніївської районної державної адміністрація Кіровоградської області повідомив, що зазначений примірник державного акту переданий до відділу Держземагенства у Компаніївському районі, та надав заяву про розгляд справи без його участі. Від відділу Держземагенства у Компаніївському районі надійшла заяви про розгляд справи у їх відсутність, та надано завірену копію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № [NUMBER] виданий 22 березня 2002 року на ім'я [PERSON] . Заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи,судом встановлено: Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю № [NUMBER] від 22 березня 2002 року , посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 5,70 га, розташовану та території Лозуватської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Оригінал правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю втрачено, про що розміщено повідомлення у місцевій газеті «Степовий край». [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.12.2014р. серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2015 року встановлено, що на момент смерті [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії приватного нотаріуса Компаніївського районного округу Любарської Л.А. від 10.06.2015 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку спадкодавця. Також в копії спадкової справи містяться заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] (донька спадкодавця) та [PERSON] (донька спадкодавця). Таким чином [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка, та має першочергове право власності на земельну ділянку. З копії витягу зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) від 23.03.2015 р. та копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.03.2015 р. вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіти від його імені не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.126 ЗК України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державною реєстрацією, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Під час судового розгляду встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом (інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини), прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал Державного акта, в зв'язку з чим порушується її право на спадщину, та, окрім як в судовому порядку, визнати за позивачем право власності не можливо. За таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved