Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , 2016 року народження, 3-тя особа: Балаклеївська сільська рада Смілянського району Черкаської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності\~ № 166361563 від 13 травня 2019 року [PERSON] на праві власності належить будинковолодіння [ADDRESS] . В даному будинковолодінні зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 2016 року народження,\~\~ які в ньому не проживають з вересня 2018 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву згідно якої позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , - [PERSON] в судове засідання не з`явився надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити без його участі. Представник 3-ї особи Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання не з`явилась надала суду заяву в якій поклалася на розсуд суду та просила розгляд справи проводити без її участі. Представник 3-ї особи виконавчого комітету Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи,\~ вважає позовну заяву [PERSON] \~ обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до\~ задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).\~\~\~ Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності\~ № 166361563 від 13 травня 2019 року, вбачається, що [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] \~ (а.с. 14). Відповідно до довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 2461 від 10 листопада 2020 року в будинковолодінні [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, які там не проживають (а.с. 16). Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 10 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] , та в даному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в ньому не проживають з вересня 2018 року та їх особисті речі в будинку відсутні (а.с. 15). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи повязані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачі, які зареєстровані в будинковолодінні [ADDRESS] , за цією адресою не проживають та створюють перешкоди в користуванні будинковолодінням його власнику та можливістю вільно розпорядитися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , є обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. Згідно постанови «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» КМУ № 207 від 02 березня 2016 року вбачається, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). За таких обставин визнанню такими, що втратили право користування спірним будинковолодінням підлягає\~ і неповнолітній [PERSON] , 2016 року народження. На стягненні судових витрат звідповідачів, які складаються із судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок, позивач не наполягала. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved