Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 44192,39 грн, неустойку (пеню) на заборгованість по сплаті аліментів в сумі 22572,68 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] послалася на те, що з 25.08.2001 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 31.07.2013. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімум для кожної дитини відповідного віку. З 26 жовтня 2018 року відповідач змінив посаду старшого слідчого в особливо - важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління на посаду начальника першого слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську. Саме з жовтня 2018 року по 28.02.2019 вона перестала отримувати аліменти на дітей. 14.12.2018 вона звернулася з письмовою заявою до Покровського міськрайонного відділу ДВС, якою повідомила про зупинення надходження аліментів та довела до відома, що відповідачем змінено місце роботи. Крім того, вона повідомила про факт отримання [PERSON] додаткового доходу, який відображено в його щорічній декларації про доходи у вигляді виплат Управління праці та захисту населення. Відповіді на свою заяву вона так і не отримала. Таким чином, вона не отримала аліменти частково за жовтень 2018 року та за листопад - грудень 2018 року, січень 2019 року. Згідно із ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюються обов`язкове зупинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа також про зміну місця роботи. Згідно із ч.8 ст. 19 вищезазначеного закону, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані своєчасно та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. На підставі вищезазначеного, відповідачем не виконано обов`язку, який на нього покладено Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, утворилася заборгованість по виплаті аліментів на її користь. З лютого 2019 року з заробітної плати відповідача провадилися утримання у розмірі 1/3 частки від його заробітної плати без урахування додаткових виплат, зазначених у декларації про його доход. 05.07.2019 вона звернулася з заявою до ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, з проханням надати довідку про заробітну плату [PERSON] та інформацію щодо відсотка відрахувань у зв`язку з заборгованістю по виплаті аліментів з боку відповідача. 24.07.2019 поштою надійшла відповідь на її запит, в якій їй було рекомендовано звернутися до виконавчої служби та ознайомитися з матеріалами справи. Оскільки на той момент вона перебувала за місцем реєстрації у м. Макіївка, 26.12.2019 вона знову звернулася до Повкровського міськрайонного ВДВС з метою реалізації свого права на отримання інформації як стягувач. У заяві вона знову зазначила про факт неотримання нею аліментів протягом 5 місяців. Просила надати інформацію про хід виконавчого провадження. Відповіді вона знову не отримала. Внаслідок чого, станом на 20.05.2020 за відповідачем утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів, що підтверджується доданими до заяви документами, яка за її підрахунками складає 44192,39 грн, а саме: жовтень 2018 року (не додано) 1250,00 грн; листопада 2018 року 14314,13 грн; грудень 2018 року 14314, 13 грн; січень 2019 року 14314,13 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За її розрахунками за період з 26.10.2018 по 28.02.2019 сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь, складає 22572,68 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву (а.с. 49-51), в якому зазначив, що не згодний з позовними вимогами [PERSON] , оскільки згідно із виконавчим листом він завжди сплачував аліменти на утримання своїх дітей. Від сплати не ухилявся, завжди працював та працює на державній службі, сплачує податки, з нього стягують аліменти у відповідному розмірі. За 2019 рік він сплатив на двох дітей 196278 грн та продовжує сплачувати аліменти згідно із рішенням суду та виконавчим листом, який знаходиться на виконанні у ТУ ДБР, розташованому у м. Краматорськ. Вся інформація щодо нарахування аліментів та сплати їх знаходиться у державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС. У нього дійсно є додатковий дохід, який відображається у його щорічній декларації, та це виплати на нього та його малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , які нараховує Управління праці та захисту населення, як переміщеним особам. З цих нарахувань не стягуються ні податки, ні аліменти. Що стосується інших доводів, наведених позивачкою, то вони не відповідають дійсності. Позивачкою не надано жодного доказу того, що нею не було отримано виплат на дітей. Як убачається з довідки про нарахування йому заробітної плати, то після того, як позивачка звернулася до виконавчої служби та до його місця роботи, їй була виплачена заборгованість у серпні 2019 року - 20421 грн, вересні -20167 грн, жовтні 40435 грн. Позивачка не надала жодного підтвердження своїм позовним вимогам. Також, не зрозуміло, як саме вона здійснила розрахунок заборгованості та нарахувала пеню без відомостей про його заробітну плату за той період, на котрий вона посилається, це жовтень грудень 2018 року, не надала жодного підтвердження, що вона не отримувала коштів у цей час. Вона має право звернутися до державного виконавця з заявою, про ознайомлення зі справою, вона цього чомусь не зробила. Вважає, це зроблено навмисно, щоб ввести суд в оману. Довідка, яку надала позивачка як доказ, це довідка за 2019 рік, не стосується його доходів за 2018 рік взагалі. Крім того, згідно із Законом України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом ДВС, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Також він не згодний з нарахуванням пені, у нього змінився сімейний та матеріальний стан, [INFO] він одружився, [INFO] у нього народилася дочка [PERSON] . На теперішній час він є єдиним годувальником родини, так як дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому відповідна частина його заробітку витрачається на нову сім`ю. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Позивачка [PERSON] надала відповідь на відзив (а.с. 60-61), в якій зазначила, що відповідач не спростував жодного доводу, на які вона посилалася у позовній заяві. Відповідач не погоджується з сумою розрахунків заборгованості та пені, однак не надає довідки про нарахування заробітної плати, та відрахування з неї сум аліментів за період утворення боргу. Крім того, відповідач, вказує, що заборгованості він не має і сумлінно сплачує аліменти шляхом перерахування коштів, а потім наголошує, що заборгованість сплачена після звернення за місцем роботи з серпня 2019 року по жовтень 2019 року. Цими твердженнями відповідач вводить суд в оману. Як убачається із довідки про доходи відповідача за 2019 рік, утримання аліментів здійснювалося тільки з лютого 2019 року по грудень 2019 (включно), без урахування даних, зазначених у постанові державного виконавця (50% до моменту погашення заборгованості). Факт відсутності надходження коштів з 26 жовтня 2018 року по 28 лютого 2019 року підтверджується випискою з карткового рахунку, виданою ПАТ «Державний ощадний банк України» на її ім`я. Цей документ чітко відокремлює той період часу, коли аліменти не перераховувалися. Тому вважає, що доводи відповідача не відповідають дійсності, нічим не підтверджуються. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечення не подав. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.41). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2020 року частково задоволено клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів. Витребувано з ТУ ДБР, розташоване у м. Краматорську довідку про нарахування заробітної плати [PERSON] з період з жовтня 2018 року по січень 2019 року (включно) з інформацією про розмір, відсоток сум відрахування аліментів за виконавчим листом № 235/4302/17 від 27.09.2017, а також з інформацією щодо наявності або/відсутності заборгованості по аліментах за цей період часу. Витребувано з Покровського міськрайонного ВДВС Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) засвідчену копію виконавчого провадження за виконавчим листом № 235/4302/17 від 27.09.2017 про стягнення аліментів на утримання дітей з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.82-83). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2020 року заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду (а.с.172). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з посиланням на підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач\~ [PERSON] у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та пояснив, що аліменти на утримання дітей утримуються бухгалтерією органу, в якому він працює. Про те, що аліменти за період жовтень 2018 року січень 2019 року бухгалтерією не були з нього утримані, він не знав. Вважав, що аліменти з нього утримані в повному обсязі, а тому його вини у невиплаті аліментів не має. Також при винесенні рішення просив врахувати, що на теперішній час старший син мешкає разом з ним у зв`язку із навчанням в начальному закладі, та він несе витрати, пов`язані з його навчанням. Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд прийшов до таких висновків. Судом установлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 235/4302/17 від 18 вересня 2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2017, до досягнення дітьми повноліття (а.с.28-29). 27 вересня 2017 року старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пужас І. В. відкрито виконавче провадження № 54794373 про стягнення аліментів на утримання дітей з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.30). 18.12.2018 до Покровського МВ ДВС з ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення, що наказом ГУНП Донецької області від 25.10.2018 № 454 о/с [PERSON] звільнений зі служби в поліції з 25.10.2018. Аліменти утримані по 25.10.2018 включно та перераховані на користь [PERSON] . Заборгованість по аліментам відсутня (а.с.98). Факт відсутності заборгованості по аліментам станом на 25.10.2018 учасниками справи не оспорюється. Постановою старшого державного виконавця Пужас І. В. від 24.01.2019 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід у Територіальному Управління ДБР, розташованому у м. Краматорськ, на користь [PERSON] у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 911,36 грн станом на 31.10.2018. З 01.11.2018 аліменти нарахувати у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Після погашення заборгованості аліменти утримувати у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.108). Старший державний виконавець Пужас І. В. у судовому засіданні пояснила, що після отримання листа ГУНП в Донецькій області про звільнення відповідача з попереднього місця служби, нею були зроблені запити по пенсійних та податкових органів для з`ясування місця роботи відповідача. Після отримання відомостей з зазначених органів, нею 24.01.2019 було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, яку скеровано за новим місцем служби [PERSON] . Згідно із цією постановою, нею була визначена заборгованість за період з 26.10.2018 по 31.10.2018 у розмірі 911,36 грн, виходячи із середнього заробітку по регіону, та з 01.11.2018 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Проте, перше утримання аліментів за новим місцем роботи було проведено в лютому 2019 року. Нею направлялися вимоги та запити щодо надання інформації про стягнення аліментів за період з жовтня 2018 по січень 2019 року, на які бухгалтерія ТУ ДБР у м. Краматорську не реагує. Згідно із довідкою ТУ ДБР, розташоване у м. Краматорську від 12.10.2020 № 13-09/13-07.33/27917, наданою за запит суду, ТУ ДБР у м. Краматорську не утримувало аліменти за виконавчим листом № 235/4302/17 від 27.09.2017 із заробітної плати [PERSON] на утримання дітей за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року (включно). Разом з тим, 27.02.2019 ТУ ДБР у м. Краматорську утримано аліменти за виконавчим листом № 235/4302/17 від 18.09.2017 із заробітної плати [PERSON] на утримання дітей в частині загальної суми боргу станом на 31.10.2018 в розмірі 911, 36 грн, що підтверджується витягом із комп`ютерної програми «Комплексна система автоматизації підприємства «IS-pro» за платіжним дорученням від 27.02.2019 № 41 (а.с.140-142). У відповідності до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181\~СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 3\~статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що аліменти за період з 26.10.2018 по 01.01.2019 були утримані з відповідача у розмірі 911,36 грн, за період з 01.11.2018 по 31.01.2019 аліменти на утримання дітей утримані не були, а отже факт наявності заборгованості по аліментам за спірний період часу суд вважає доведеним. Розмір аліментів за спірний період часу, згідно із довідкою про доході відповідача б/н від 22.09.2020 (а.с.125), мав дорівнювати: жовтень 2018 року нараховано 9162,40 грн, утримано податків 1786,67 грн, до сплати 7375,73 грн х 33 % = 2433,99 грн; листопад 2018 року нараховано 50393,20 грн, утримано податків 9826,68 грн, до сплати 40566,52 грн х 33 % = 13386,95 грн; грудень 2018 року нараховано 89157,20 грн, утримано податків 17385,66 грн, до сплати 71771,54 грн х 33 % = 23684,61 грн; січень 2019 року нараховано 50452,75 грн, утримано податків 9838,29 грн, до сплати 40614,46 грн х 33 % = 13402,78 грн, а всього: 2433,99 грн + 13386,95 грн +23684,61 грн +13402,78 грн = 52908,33 грн. Від цієї суми підлягають відрахуванню сплачені відповідачем аліменти у розмірі 911,36 грн. Тобто, загальний розмір заборгованості по аліментам за період з 26.10.2018 по 31.01.2019 становить 51996,07 грн (52908,33 грн 911,36 грн = 51996,07 грн). У відповідності зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із змісту заявлених позовних вимог, позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за спірний період часу у розмірі 44192,39 грн, а тому суд на підставі ст. 13 ЦПК України вважає необхідним задовольнити позов в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованості по аліментам за період з 26.10.2018 по 31.01.2019 у розмірі 44192,39 грн. При цьому, оцінку доводам сторін щодо не утримання аліментів із соціальних виплат суд не надає, оскільки позивачкою позовні вимоги щодо заборгованості по аліментам з таких виплат не заявлені. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22572,68 грн, суд дійшов таких висновків. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1 ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що, хоча відповідач [PERSON] і не повідомив державного виконавця про зміну місця своєї роботи, проте, заборгованість по аліментам за спірний період часу утворилася не з його вини, а з вини бухгалтерії ТУ ДБР у м. Краматорську, яка не в повному обсязі виконала постанову державного виконавця від 24.01.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягненні неустойки (пені) по аліментам задоволенню не підлягають. Отже, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково. Згідно із ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial