Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про стягнення з нього аліментів у на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, тому просить стягнути з нього аліменти у вищевказаному розмірі. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги визнає частково та просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу, щомісячно. Також вказує на те, що добровільно надає кошти на утримання дітей, при визначення розміру аліментів просить врахувати стан його здоров`я. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі 9 березня 2013 року зареєстровано шлюб. Також сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 5) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 4). З даних довідки від 10.07.2020 Вих. №6 вбачається, що відповідач працює на посаді техніка в ТОВ «Кіпер-Софт» з 11.02.2016 та отримує регулярний дохід. При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, з урахуванням того, що відповідач офіційно працевлаштований, а в суду відсутні відомості про те, що відповідач має інші аліментні зобов`язання, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дітей у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України у розмірі 1/3 частки від заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дітей, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved