Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, поділ майна подружжя. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - Міру, [INFO] . Позивач зазначає, що за час шлюбу вони набули у власність рухоме майно на загальну вартість 16 641 грн, а саме пральну машину, ліжко, вклад до ліжка, матрац, комод. На даний час спільне проживання подружжя припинено, подальше сімейне життя та збереження сім`ї, на думку позивача, є неможливим, а тому вона просить: розірвати шлюб; набуте за час шлюбу майно поділити навпіл та виділити їй у готівковій формі суму у розмірі 8 3250,50 грн; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 05.03.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 05.04.2021 представник відповідача - адвокат Заєць Б. В. подав відзив на позовну заяву відповідно до якого визнаються лише позовні вимоги про розірвання шлюбу При цьому представник відповідача зазначив, що між сторонами відсутній спір про поділ майна, оскільки пральна машинка вартістю 9 096 грн знаходиться у позивача, а решта майна вартістю 7 545 грн знаходиться у відповідача. Просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 30.04.2021 позивач подала відповідь на відзив відповідно до якої підтримує позовні вимоги та просить відмовити у відшкодуванні відповідачу витрат на правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача спочатку приймав участь в режимі відеоконференції, однак враховуючи поганий зв`язок подав заяву про розгляд справи за його відсутності, пред`явлений позов підтримує повністю. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнали повністю, позовні вимоги про поділ майна не визнали та зазначили про відсутність спору, оскільки сторони самостійно розподілили набуте за час шлюбу майно. При цьому, представник відповідача вказав на те, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на правничу допомогу є необґрунтованими та завищеними. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 118), а також свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу подружжям набуто майно на загальну суму 16 641 грн (а.с. 9-18). Вирішуючи даний спір в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 ЧК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, а також позиції відповідача, який визнає позов в цій частині, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки примирення та збереження шлюбу не можливе, так як це буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки. Вирішуючи даний спір в частині позовної вимоги про стягнення аліментів суд враховує наступне. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини, зокрема те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , він працює, не має на утриманні інших осіб, визнає позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2021 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вирішуючи даний спір в частині позовної вимоги про поділ майна, набутого за час шлюбу суд враховує наступне. Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вказане узгоджується з нормами ч. 3 ст. 368 ЦК України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Вказане узгоджується з нормами ч. 2 ст. 372 ЦК України. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що сторони самостійно розподілили набуте за час шлюбу майно, що вказали в заявах по суті справи представники сторін, а також те, що пральна машинка вартістю з доставкою та встановленням 9096 грн ( а.с. 12-16) була доставлена та встановлена в м. Кривий Ріг, де проживає позивач, інші придбані речі (а.с. 9-11,17, 18) придбавалися в м. Хмільник та знаходяться в користуванні відповідача 7 545 грн., відповідач заперечує проти стягнення з нього грошової компенсації, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Представником відповідача в судовому засіданні заявлено про не співмірність витрат на правничу допомогу вказаних представником позивача. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що вказаний в поданих представником позивача документах (а.с. 20-24) розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн завищено, оскільки відповідно до договору про надання юридичних послуг від 25.12.2019 встановлено, що даний розмір витрат встановлено за правничу допомогу, яка надана позивачу за розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення аліментів з [PERSON] , а також стягнення аліментів з [PERSON] . Відповідно до додаткової угоди (а.с.22) позивач сплатила представнику 5000 грн, а в акт від 09.01.2021 (а.с. 23) включено витрати на досудове врегулювання спору 2000 грн ( який не проводився), транспортні витрати - 1000 (які не понесено), обробка документів для подачі позовної заяви - 1500 (не конкретизовано що саме було зроблено). Враховуючи викладене\~та приймаючи\~до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, встановлені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати - судовий збір в розмірі 1816 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial