Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона є власником житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . В будинку зареєстровані син колишнього власника [PERSON] та її онук [PERSON] , але фактично не проживають, будинком та умовами в ньому не користуються, їх особистих речей у будинку немає. Точне місце проживання відповідачів їй не відоме. Реєстрація відповідачів в належному їй будинку порушує її конституційні права на володіння, користування та розпорядження належною їй нерухомістю, вона несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Тому вона просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, але вона надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома та він не отримує поштове повідомлення. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідачів в судове засідання неповажними. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.03.1990р. (а.с.5-8). Відповідно до довідки Голови квартального комітету від 20.01.2020р. [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2010 року (а.с.9). Згідно довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 04.02.2020р. №561, [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки Голови квартального комітету від 20.01.2020р. [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 1990 року (а.с.9). Згідно довідки Відділу реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 04.02.2020р. №560, [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Таким чином позовні вимоги в частині визнання [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , не підлягає задоволенню, оскільки дана особа у вищевказаному будинку не зареєстрована. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач [PERSON] у будинку не мешкає з 2010 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявив бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню будинку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial