Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на період її навчання. У позовній заяві зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей. Відповідач сплачував аліменти на утримання двох дітей в 1/3 частці від усіх видів його заробітків щомісячно. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Однак дочка поступила на навчання в Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича, є студенткою І курсу факультету математики та інформатики. Самостійного заробітку в дочки немає, навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги від батька. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно до досягнення дочкою 23- річного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала частково. Просила позовні вимоги задовольнити, однак щодо розміру коштів, які будуть стягуватися на утримання повнолітньої дочки, вона покладається на розсуд суду. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що визнаний інвалідом ІІ групи, хворіє на туберкульоз, отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з грудня 2013 року становить 1037, 50 грн. З пенсії за рішенням суду стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в 1/3 частці від його пенсії. Розуміє, що дочка потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Погоджується сплачувати на утримання двох дітей 1/2 частину пенсії. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, якими вони мотивували свої вимоги та заперечення, дослідивши та перевіривши всі надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого 01 березня 1996 року виконавчим комітетом Конюшківської сільської ради, [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). [PERSON] навчається в Чернівецькому національному університеті ім.Юрія Федьковича на І курсі факультету математики і інформатики державної форми навчання, що підтверджується довідкою №198, виданою 12 лютого 2014 року Чернівецьким національним університетом ім.Юрія Федьковича (а.с.8). [PERSON] працює в Рогатинській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті на посаді машиніста по пранню білизни, що підтверджується довідкою №37/01, виданою 12.02.2014 року Рогатинською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернатом (а.с.9). Як вбачається з довідок, виданих 03 березня 2014 року управлінянм Пенсійного фонду України в Рогатинському районі, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Рогатинському районі і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, як інвалід ІІ групи. Розмір пенсії з грудня 2013 року по даний час становить 1037,50 грн. На користь [PERSON] з пенсії перераховуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в 1/3 частці від загальної суми пенсії, з грудня 2013 року в розмірі 349, 67 грн. на двох дітей (а.с.17,18). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. За ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз'яснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України - стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини. що мають значення для справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для відповідних категорій громадян. Встановлення в законі правила про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків переслідує, передусім, мету найповніше охороняти інтереси дитини, забезпечити їй одержання не лише необхідних для життєдіяльності коштів, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при спільному проживанні з обома батьками. Судом встановлено, що [PERSON] непрацездатний, отримує пенсію по інвалідності, погоджується надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка навчається і потребує такої допомоги. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, в 1/3 частці від усіх видів його заробітків щомісячно (з врахуванням сплачуваних аліментів на неповнолітнього сина в 1/6 частці стягнення в сукупності на двох дітей становитиме 1/2 частину від усіх видів заробітків відповідача щомісячно). За ст.88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial