Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, за якою просить змінити розмір аліментів, утримуваних з відповідача відповідно до судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 17.10.2011 року, постановивши рішення щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Кленове Богодухівського району Харківської області аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею 18-річного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона є одинокою матір`ю, на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, ніде не працює та не має змоги самостійно утримувати доньку. Зазначила, що її матеріальне становище постійно погіршується, в зв`язку із збільшенням витрат на комунальні послуги, продукти, харчування, одяг. Також зазначила, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» від 17.05.2017 року, підвищено мінімальний розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також встановлено розмір аліментів в частинах доходу. Позивач вказує на те, що в зв`язку з вищенаведеними обставинами, а також у зв`язку зі зміною сімейного стану (народження другої дитини), вона потребує збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, згідно заяви, просила судовий розгляд справи проводити без її участі Відповідач - [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, згідно змісту якої просив справу слухати за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено судом, батьками дитини - [PERSON] , [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно копії судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2011 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2011 року і до досягнення повноліття. Відповідно до змісту Довідки виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Кегичівського району Харківської області №02-29/1068 від 14.07.2020 року, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] разом з дитиною - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Згідно Довідки про доходи №47 від 04.08.2020 року, наданої відповідачем, він працює водієм-експедитором в ТОВ «Трайгон Фармінг Харків», регулярно отримує дохід. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни розміру стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час вона розлучена, на її утримані на даний час знаходиться двоє малолітніх дітей. Заробітної плати позивач не отримує, оскільки не працює, а здійснює догляд за дітьми та самотужки належно утримувати доньку не має змоги. Також зазначила, що її матеріальне становище постійно погіршується, в зв`язку з збільшенням витрат на комунальні послуги, продукти харчування та одяг. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює, отримує дохід, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу (розміру) стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам. Рішення ухвалюється у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved