Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася досуду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що проживає в [ADDRESS], з чоловіком [PERSON], сім'єю сина та внучкою [PERSON], [INFO]. В будинку зареєстрована, але не проживає її дочка (мати [PERSON]) [PERSON] Позивач вказує, що дочка з 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого народилася [PERSON]. В 2003 році шлюб між ними розірвано і з того часу вони проживають окремо. [PERSON] з того часу проживає в сім'ї позивачки. Батько [PERSON] [PERSON] після розірвання шлюбу дитину не провідував, фактично він її з того часу не бачив, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 05. 11. 2003 року з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку. Від сплати аліментів він злісно ухиляється. Станом на 05. 06. 2015 року заборгованість по аліментах становить 15627 грн. 60 коп. [PERSON] [PERSON] проживає без реєстрації в м.Хмельницькому, на протязі років до дитини не навідується, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає. Навпаки, отримуючи допомогу як малозабезпеченій сім'ї в розмірі 562 грн. 09 коп., ці кошти витрачає на свої потреби. Вказала, що батьки дитини вихованням дочки не займаються, що в силу п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. 26 березня 2015 року орган опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав. Позивач вказує, що вона забезпечена житлом та матеріально, і за погодженням з внучкою вирішила звернутись до суду з позовом про позбавлення її батьків батьківських прав, так як це дасть їй змогу представляти інтереси дитини та влаштувати її подальшу долю. До початку розгляду справи по суті позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та призначення її піклувальником неповнолітньої [PERSON] Ухвалою суду від 04.12.2015 року дану заяву прийнято. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, вказавши, що від дитини не відмовлялася, що живе у Хмельницькому, тому, що там працює, що постійно телефонує до дитини, приходить до школи, до музичної школи, каже дитині, щоб вона приїхала до неї, але та не хоче, що 3 роки назад їздила з дочкою в табір, що оплачує дитині музичну школу. Вказала, що останні 3 роки додому не приїжджала, оскільки у неї з батьками виник конфлікт, вони не давали їй бачитися з дитиною, а тому вона приходила побачитися з дитиною у школу і в музичну школу. Віповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради позов підтримала, вважає його обґрунтованим. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], представника органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, свідків, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.2001 року. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає зі своїми бабусею [PERSON], дідусем [PERSON], дядьком [PERSON] та його сім'єю. Дані обставини підтверджуються довідкою Ярмолинецької селищної ради від 16.04.2015 року та сторонами не оспорюються. Позивач у своєму позові посилається як на підставу позбавлення батьківських прав відповідачів ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та вказує, зокрема, що батько [PERSON] - [PERSON] після розірвання шлюбу (2003 року) дитину не провідував, фактично він її з того часу не бачив, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; рішенням суду від 05. 11. 2003 року з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, від сплати аліментів він злісно ухиляється, станом на 05.06.2015 року заборгованість по аліментах становить 15627 грн. 60 коп. Суд вважає, що вимога позивача про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] позов підтримала та вказала, що вона не бачила батька з 2-х років, з того часу він не приходив, не дзвонив, вона про батька нічого не знає і не сприймає його. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є кумою позивачки, що часто буває в їхній сім'ї, що [PERSON] бачила на їхньому з відповідачкою весіллі, він жив з ними до того, коли [PERSON] було 2 роки. Свідок [PERSON] вказала, що є троюрідною сестрою позивачки, що постійно спілкується з останньою і що про батька [PERSON] не чула і не бачила його. Ту обставину, що [PERSON] з часу, коли дитині виповнилося 2 роки, не спілкується з нею, не бере будь-якої участі у вихованні дитини, підтвердила позивач [PERSON] і фактично визнала в судовому засіданні відповідач [PERSON] Згідно довідки відділу ДВС Дунаєвецького районного управління юстиції від 21.05.2015 року, станом на 05.06.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментах на утримання дочки [PERSON] становить 15627 грн. 60 коп. Згідно висновку органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради, оскільки [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, є доцільним позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON] Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] протягом значного проміжку часу - більше 10 (десяти) років не спілкується та не бере участі у вихованні дочки [PERSON], відповідно, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Щодо вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], суд вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Позивач у своєму позові посилається як на підставу позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON], ухилення її від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема, вказує на те, що відповідачка проживає без реєстрації в місті Хмельницькому, на протязі років до дитини не навідується, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає і, отримуючи допомогу як малозабезпеченій сім'ї в розмірі 562 грн. 09 коп., ці кошти витрачає на свої потреби. Свідок [PERSON] суду пояснила, що протягом останніх трьох років маму [PERSON] вона не бачила, що догляд за дитиною здійснює бабуся, що дитина не хоче говорити з мамою по телефону, що їй невідомо, щоб мама надавала дитині матеріальну допомогу, що було таке, що вона пообіцяла дитині планшет, але не привезла. Свідок [PERSON] суду пояснила, що часто буває в сім'ї позивачки, що протягом значного часу відповідачку [PERSON] вона не бачить, що відповідачка приїжджає до дитини в школу, але вихованням дитини не займається, одяг, окуляри купляє бабуся, однак, їй відомо, що відповідачка возила дитину в табір. Свідок [PERSON] вказав, що є сином позивачки і братом відповідачки, що його сестра не займається вихованням дитини, що дитину лишила на батьків і на нього, що теперішній чоловік сестри немає ніяких відносин з дитиною, що у відповідачки немає умов для проживання і виховання дитини, що вони з чоловіком зловживають алкоголем, що в 2015 році вона отримувала соціальну допомогу на сім'ю, але грошей на дитину не давала. Однак, як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON], відповідач [PERSON] останній рік сплачувала за музичну школу, яку відвідує дитина, також в травні давала гроші на поїздку [PERSON] в Карпати, однак, вона туди не поїхала, а купила за ці гроші лінзи. Вказала, що до останніх трьох років вона постійно приїжджала додому, допомагала по господарству, один раз возила дитину на море, вказала, що приходила до дитини в школу, однак, з класним керівником не спілкувалася. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що позов щодо позбавлення батьківських прав, в тому числі і матері, підтримує тому, що мама мало приділяє їй уваги, не може лишитися з нею на кілька днів, вказала, що хоче, щоб мама жила з нею там, де вона живе зараз, що не бажає жити там, де живе мама, оскільки там не акуратно і там є співмешканець мами, з яким вона не бажає проживати разом. Вказала, що було таке, що вона приїхала в Хмельницький до мами, але не дочекалася її і поїхала додому, що мама обіцяла їй купити телефон, але не купила, що вона дає гроші тоді, коли бабуся насвариться на неї. Також вказала, що мама приїжджає в школу, коли в неї перерва, що дзвонить їй по телефону, але вона від цього нервується, що мама водила її в кафе, коли у неї був день народження, що позаминулого року вони їздили з нею в табір. Крім того, неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні підтвердила те, що мама пропонує їй приїхати до неї, але вона не їде, також підтвердила те, що мама пропонувала їй переїхати до неї жити, оскільки в неї є окрема кімната для дитини, але вона відмовилася, пояснивши суду це тим, що там є мамин співмешканець, крім того, тут де вона живе зараз, вона вже звикла. Суд також враховує те, що у судовому засіданні [PERSON] вказала, що бажає бачитися та спілкуватися з дитиною. Відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав щодо відповідачки [PERSON], суд враховує, також, наступне. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і вусякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. В силу ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз положень ст.164 СК України свідчить про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які своєю винною поведінкою ухиляються від виховання дитини та виконання батьківських обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неналежно виконує обов'язки по вихованню дитини, оскільки проживає в м.Хмельницькому, залишла дитину на виховання своїх батьків. Разом з тим, [PERSON] цікавиться дитиною, телефонує їй, зустрічається з нею у школі, оплачує навчання в музичній школі, бажає, щоб дитина проживала з нею, однак, остання відмовилася, вказала, що незалежно від рішення суду має намір спілкуватися з дитиною. Досліджені судом докази достовірно не свідчать про наявність в діях [PERSON] винної поведінки або свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, у зв'язку з цим суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав як такий, що суперечить інтересам дитини. Щодо вирішення позову в частині призначення позивачки [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Оскільки, судом встановлено, що дитина не позбавлена батьківського піклування, у зв'язку з чим судом відмовлено у позбавленні батьківських прав щодо відповідачки [PERSON], суд вважає, що вимога про призначення позивачки піклувальником неповнолітньої [PERSON], задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: partial