Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особи: [PERSON], [PERSON], Роменська міська рада Сумської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а саме: зобов»язати [PERSON] і [PERSON] усунути перешкоди їй в користуванні земельною ділянкою та знести паркани, встановлені в межах земельної ділянки по вул. Гостиннодвірська (Пролетарської Солідарності), 31, в м. Ромни, площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №5910700000:05:014:0108. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2009 року їй на праві власності належить квартира №3 в житловому будинку №31 по вул.Пролетарської солідарності в м.Ромни. Власниками решти квартир є [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON]. Земельна ділянка по вул.Пролетарської солідарності,31 в м.Ромни, площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) приватизована та належить на праві власності: [PERSON] 1/10 частки; [PERSON] 22/100 частки; [PERSON] 27/100 частки; [PERSON] 21/100 частки; Роменській міській раді Сумської області 2/10 частки. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок та інші будівлі, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, 2/10 частки даної земельної ділянки належать позивачу, а до моменту приватизації нею частини спірної земельної ділянки вона на рівні із співвласниками має право користуватись даною земельною ділянкою, оскільки є власником квартири в будинку, який знаходиться на даній земельній ділянкці. Однак, [PERSON], якій належить 1/ 10 частки земельної ділянки по вул. Гостиннодвірська (колишня Пролетарської Солідарності), 31 в м. Ромни площею 0, 0997 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер \~№5910700000:05:014:0108, та [PERSON], якій належить 22/100 частки цієї земельної ділянки, огородили парканами частину земельної ділянки по вул. Гостиннодвірська, 31 в м. Ромни, кадастровий номер №5910700000:05:014:0108, чим порушили її право на користування земельною ділянкою гарантоване ч. 3 ст. 42, ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України. 14 березня вона звернулася до Комісії з розгляду земельних спорів Роменської міської ради Сумської області із заявою, в якій просила вирішити земельний спір щодо дотримання [PERSON] правил добросусідства при спорудженні паркану на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку № 31 по вул. Пролетарської Солідарності в м. Ромни, чим позбавлено її доступу до використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Але згідно повідомлення Виконавчого комітету Роменської міської ради № 03-26/835 «Про розгляд звернення щодо позбавлення доступу до земельної ділянки» від 22.03.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян в зв»язку з чим вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені позові. Додатково пояснили, що відповідачі намагались в судовому порядку розділити земельну ділянку без врахування її інтересів, а тому судом було відмовлено в позові та встановлено, що вона має право користуватись даною земельної ділянкою і її інтереси повинні враховуватись. Встановлені відповідачами паркани, якими вони огородили земельну ділянку, яку вони хотіли виділити собі рішенням суду, але так і не виділили, перешкоджають їй користуватись вбиральнею, яка розміщена на цій земельній ділянці, та позбавили її можливості обслуговувати стіну, яка належить її квартирі. Зазначила, що до розподілу земельної ділянки чи встановлення порядку користування вона на рівні із іншими співвласниками має право користуватись всією земельної ділянкою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Подала суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Посилалась на те, що встановлення хвіртки нею було погоджено зі співвласниками земельної ділянки. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], але в її власності немає земельної ділянки. Всю технічну документацію на земельну ділянку будо виготовлено за спільні кошти співвласників цієї ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] на їх пропозицію взяти участь у приватизації спірної ділянки відмовилась. А тому всі її доводи є надуманими і жодних її прав вона не порушувала. ( а.с.83-84). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду письмове заперечення в якому позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, але нею жодне право позивача [PERSON] не порушене, оскільки [PERSON] не являється співвласником земельної ділянки. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги позивача не визнав. Посилався на письмове заперечення подане до суду, згідно якого, враховуючи що [PERSON] не власник, не орендар , не користувач прибудинкової земельної ділянки в м.Ромни по вул..Гостиннодвірська,31 і вимагає усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, на яку не має жодних законних прав та підстав. Ніяких перешкод, встановлені [PERSON] та [PERSON], хвіртка та огорожа [PERSON] не створює, оскільки їй не належить дана земельна ділянка. В задоволенні позову просив відмовити.( а.с.101-103) Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Додатково пояснив, що висота встановленого відповідачами паркану близько двох метрів і хвіртка закривається. На його думку права позивача дійсно порушені, хвіртка дійсно їй заважає. Спірна земельна ділянка перебуває у спільній власності, а тому всі мають рівні права в користуванні, а відповідачи обманним шляхом захопили дану частину і тепер не дають користуватись іншим. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала. Представник третьої особи [PERSON] Дем»янченко О.В. в попередньому судовому засіданні позов [PERSON] підтримав. Підтвердив, що доступу до земельної ділянки ні він ні позивач дійсно не мають. Зазначив, що по периметру земельна ділянка не огороджена. Паркан встановлений відповідачами по межі земельної ділянки, яку хотіли собі виділити [PERSON] та [PERSON] і лише вони мають змогу нею користуватись. Вважає, що до розподілу земельної ділянки між співвласниками всі мають рівні права у користуванні, [PERSON] також. Представник третьої особи Роменської міської ради в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, упри розгляді справи покладалися на розсуд суду. Суд заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи дійшов до наступних висновків. Між учасниками склались спірні правовідносини з приводу користування земельною ділянкою. Даний спір має вирішуватись на підставі ЦК України, ЗК України. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок та інші будівлі, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч. 2ст. 158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1-5,7 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України). Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача (п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5). Власники земельних ділянок зобов'язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон тощо (ч.1 ст.91 ЗК України). Відповідно до ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а уразі недосягнення згоди - у судовому порядку. Судом встановлено, що земельна ділянка по вул.Пролетарської солідарності,31 в м.Ромни, площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві власності: [PERSON] 1/10 частки; [PERSON] 22/100 частки; [PERSON] 27/100 частки; [PERSON] 21/100 частки; Роменській міській раді Сумської області 2/10 частки (а.с.11-17). Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2009 року, витягу з Державного реєстру правочинів [PERSON] на праві власності належить квартира №3 в житловому будинку №31 по вул.Пролетарської солідарності в м.Ромни (а.с.7-9). Рішенням 71 сесії Роменської міської ради Сумської області 6 скликання «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та виготовлення технічної документації із землеустрою» від 27 травня 2015 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: м. Ромни, вул. Пролетарської солідарності, 31 (а.с.10). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] треті особи Роменська міська рада, Управління Держземагенства, [PERSON] про поділ земельної ділянки відмовлено, оскільки в даному випадку згоди про поділ земельної ділянки між співвласниками не досягнуто. ( а.с.26-27). Згідно листа виконавчого комітету Роменської міської ради від 23.04.15 року наданого на звернення [PERSON] та акту обстеження і висновку від 09.04.2015 року встановлено, що [PERSON] побудувала вигрібну яму для своєї квартири до стіни квартири [PERSON] близько 6 м при нормі більше 20 м і їй рекомендовано припинити експлуатацію цією вигрібної ями та вирішити питання будівництва місцевих каналізаційних споруд у відповідності до розробленої проектної документації та вимог чинного законодавства. ( а.с.77) Відтак, [PERSON] необхідний безперешкодний доступ до вбиральні, яка знаходиться на даній земельній ділянці. Відповідно до копій технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі вбачається, що земельна ділянка по вул. Гостиннодвірська,31 в м.Ромни належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідних частках, частка, яка на даний час належить Роменській міській раді підставно повинна бути передана у власність [PERSON], оскільки остання є власником квартири в будинку, для будівництва та обслуговування якого виділена дана земельна ділянка. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13,яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, зазначено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст.8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст.16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] довела належними та допустимими доказами, що діями відповідачів, щодо встановлення парканів на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить на праві спільної часткової власності, порушено її право, яке полягає у неможливості користуватись вбиральнею, що знаходиться на даній земельній ділянці та користуватись земельною ділянкою, яка по суті є прибудинковою територією, право на використання якої мають всі власники чи користувачі квартир в будинку. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved