Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 10 вересня 2008 року проживає у вказаному житловому будинку, веде господарство, підтримує будинок в належному технічному та санітарному стані, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. На даний час вказаний будинок не має власника. Відповідно до відомостей Знам`янського РКП «Бюро технічної інвентаризації» та Казарнянської сільської ради реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилася, правовстановлюючі документи відсутні. Раніше в будинку проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач вселилася в будинок в 2008 році та проживає там разом трьома дітьми та двома підопічними братами, які мають статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За весь час проживання в будинку ніхто не пред`являв претензій до позивача щодо її проживання та користування будинком. Вона добросовісно та безперервно володіє будинком протягом десяти років та в зв`язку з тим, що іншим чином не можливо вирішити питання оформлення документів на право власності на нього,змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився, представник надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд проводити розгляд справи без його участі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до довідок Казарнянської сільської Ради Знам`янського району Кіровоградської області від 05 лютого 2019 року та від 06 лютого 2019 року [PERSON] проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2008 року, здійснює догляд за будинком та прибудинковою територією (проводить поточні ремонти, поставила огорожу, сплачує компослуги). За даною адресою з 1972 по 2000 року проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до архівних даних невідомо ким та коли збудований будинок, реєстрація права власності на нерухоме майно не проводилася. Знам`янським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на будинок на замовлення [PERSON] Реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилася. Вартість будинку станом на 11 січня 2019 року складає 49698 гривень, що підтверджено висновком про вартість об`єкта нерухомого майна ТОВ «Юридично-експертна компанія «Юрконсалтинг» . Відповідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] разом з трьома дітьми та двома братами-підопічними, які мають статус дітей, що позбавлені батьківського піклування. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 344 ЦК України - особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння повинно бути добросовісним - особа, що володіє майном не знала та не могла знати про те, що вона не має підстав для набуття права власності; Володіння повинно бути відкритим - якщо особа, що володіє майном не приховує факту володіння та знаходження такого майна саме у цієї особи; Володіння повинно бути безперервним - не перериватись протягом всього строку набувальної давності. Добросовісність володіння підтверджується передачею ключів від авто та документів на автомобіль. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач не подавав заяви про відкликання довіреності. Відкритість володіння підтверджується полісами страхування, використанням позивачем автомобіля. Під безперервністю володіння мається на увазі, що позивач добровільно нікому не надавав права користуватись автомобілем. Враховуючи положення статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння). Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Пункт 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, що з огляду на положення статті 376 ЦК України право власності за набувальною давністю на об`єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належного затвенрджнного проекту, аьбо з істотним порушенням будівельних норм та правил. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Однак, зважаючи на неможливість встановити власника будинку, того, хто будував цей будинок, час його побудови, підстави та відповідні рішення для такої побудови, виділ земельної ділянки з даною метою та інше, суд вважає відмовити в задоволенні позову, навіть враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів майном та відкрито і безперервно володіє ним більше 10 років поспіль.

Outcome: dismissed