Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 28.12.1991 року у відділі міського ЗАГСУ м.Янгіюль Ташкентської області, республіка Узбекистан було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №595. Від шлюбу подружжя має двох дітей: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2014 року із за сварок та суперечок, які виникали обоюдної вини. Крім того позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов задовольнити, а також вказала, що згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання розгляду справи повідомлений був належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, 28.12.1991 року у відділі міського ЗАГСУ м.Янгіюль Ташкентської області, республіка Узбекистан між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №595 (а.с. 4). Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з 2014 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved