Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у жовтні 2014 року відповідач залишив родину і, з його слів, поїхав до Російської Федерації. Додому не повертався. Місце перебування відповідача невідоме, шлюб між ними розірваний рішенням Глибоцького районного суду від 16 травня 2019 року. Вказує на те, що факт реєстрації [PERSON] в її будинку щороку призводить до непорозумінь при оформленні субсидії, а саме в довідці селищної ради відповідача зазначають членом її сім`ї, що перешкоджає отримати субсидію як малозабезпеченій родині. Зважаючи на вищевикладене просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житлом у будинку [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні не з`явилася, однак надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та справу розглядати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явися, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач з 2014 року не проживає у господарстві позивачки. Вислухавши думку учасників процесу та дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги пiдлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Так власник житла має право вимагати визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Так, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності від 05.10.2014 підтверджується, що житловий будинок за адресою - [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до домової книги для прописки громадян, що проживають в домі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до акту обстеження факту проживання [PERSON] , складеного комісією Глибоцької селищної ради 26.07.2019 року, останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але не проживає там орієнтовно з жовтня 2014 року. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку більше 5 років, а тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved