Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, треті особи Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований син позивача відповідач [PERSON] , [INFO] , який з серпня 2015 року не проживає за даною адресою, виїхав до Російської [ADDRESS] . Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. А також просить зняти з реєстраційного обліку відповідача у примусовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Гамова В.В. з проханням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник Сєвєродонецького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Луганській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу квартири від 08.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., зареєстрованого в реєстрі № 6594, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11827170 від 13.09.2006. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 27.08.2018 року № 31792 від 27.08.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом про встановлення факту проживання/не проживання № 1064 від 30.08.2018 року, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] та [PERSON] , окрім них з 2013 року ніхто не проживає. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з серпня 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевказану норму Закону, суд не має можливості задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та ухвалити рішення про зняття відповідача з реєстрації, оскільки в даному випадку зняття його з реєстрації може бути здійснено компетентним органом на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 40 від 03.09.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial