Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1500,00 грн., починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини (а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, маючи малолітнього сина, самоусунувся від його виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі у вихованні та навчанні сина, не цікавиться його здоров'ям, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи (а.с.26-29), про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав. Від органу опіки та піклування, надійшов висновок щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.19-20). На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2011 року було розірвано (а.с.5). Відповідач [PERSON], [INFO], приходиться батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівськогго міського управління юстиції Одеської області (а.с.4). Згідно довідки Олександрівської селищної адміністрації №3759 від 16.11.2015 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], на її утриманні знаходиться її малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.23). З наданих позивачем довідок (інформації) ДНЗ №2 Іллічівської міської ради від 16.11.2015 р. та КЗ «Іллічівська дитяча школа мистецтв ім.Л.М.Нагаєва» від 16.11.2015 р. №05-18, вбачається, що вихованням та навчанням малолітнього [PERSON], 2010 року народження, займається лише його мати [PERSON], яка своєчасно вносить плату за навчання, цікавиться подіями, які відбуваються в дитячому садку, активно співпрацює з вихователями. Батько дитини участі в житті сина не приймає, дитину в садку не відвідує (а.с.24, 25). Як зазначено у висновку виконавчого комітету Іллічівської міської ради як органу опіки та піклування №1-17-76 від 05.02.2016 року, жодного документу, який би підтверджував ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків позивачем не надано, також не надано позивачем відомостей про можливе місце перебування відповідача і причин, за якими він не бере у часті у вихованні дитини. Отже, виконавчий комітет Іллічівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки немає підтверджуючих фактів його винної поведінки, свідомого нехтування ним своїх батьківських обов'язків (а.с.19-20). Однак, зі змісту вказаного висновку вбачається, що службою у справах дітей не було проведено всебічної перевірки в частині виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON] відносно малолітньої дитини. Тому суд критично відноситься до такого висновку, оскільки він спростовується матеріалами справи та обставинами, встановленими в судовому засіданні під час розгляду справи. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.» Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї дитини, суд дійшов висновку, що вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд зазначає, що у відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище і стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. Утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо. Позивач не в змозі самостійно забезпечити утримання дитини. За таких обставин суд вважає що вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів підлягають задоволенню. Також суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідно до ст.184 ч.1 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved