Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Позивач вказує, що вона є власником 13/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 11 жовтня 2012 року, якій був засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та який був зареєстрований в реєстрі за № 2696. Зазначений договір дарування зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 29 жовтня 2012 року за № запису 18129 в книзі 2доп-131, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36035483 від 29 жовтня 2012 року. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS], складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 116,2 кв.м. в т.ч. житловою площею 81,4 кв.м.; житлового будинку літ. «Ж» - загальною площею 129,5 кв.м. в тому числі житловою 58,1 кв.м.; гаражів літ. «Б» та «З»; літньої кухні літ. «М»; сараїв літ. «О», «Н» та «П»; мостіння - 1; огорожі № 2, 5, 6, які розташовані на земельній ділянці розміром 793 кв.м. Позивач по справі також посилається на те, що їй необхідно провести окреме електропостачання, укласти окремі договори на водопостачання та електропостачання, але це неможливо, оскільки домоволодіння знаходиться в спільній частковій власності. Сторони в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримала, відповідач позов визнала та проти задоволення позову не заперечувала, про що через канцелярію суду надала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] належить 13/100 частин домоволодіння, яке розташовано на земельній ділянці розміром 793 кв.м., яка виділялася попередньому власнику будинку за договором забудови від 30 квітня 1947 року, якій був посвідчений старшим нотаріусом Одеської обласної Державної нотаріальної контори. Вказана земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 13/100 домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору дарування від 11 жовтня 2012 року, якій був засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та який був зареєстрований в реєстрі за № 2696, Договір дарування був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 29 жовтня 2012 року за № запису 18129 в книзі 2доп-131, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36035483 від 29 жовтня 2012 року. В цілому домоволодіння складається з двох житлових будинків та господарських споруд, які визначені в технічному паспорті на домоволодіння, виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» 13 вересня 2012 року, а саме: житлового будинку літ. «А» загальною площею 116,2 кв.м. в т.ч. житловою площею 81,4 кв.м.; житлового будинку літ. «Ж» - загальною площею 129,5 кв.м. в тому числі житловою 58,1 кв.м.; гаражів літ. «Б» та «З»; літньої кухні літ. «М»; сараїв літ. «О», «Н» та «П»; мостіння - 1; огорожі № 2, 5, 6. Іншим співвласником домоволодіння є відповідач по справі [PERSON]. Судом також встановлено, що в користуванні позивача по справі [PERSON], знаходиться, в житловому будинку, визначеному в технічному паспорті від 13 вересня 2012 року під літ. «А»: 2-1 коридор, 2-2 житлова, 2-8 житлова, 2-9 коридор, 2-10 кухня, 2-11 санвузол, гараж літ. «Б», огорожа № 2. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Оскільки домоволодіння належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу по справі, то це перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю часткою домоволодіння без згоди відповідача, оскільки домоволодіння належить їм на праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що частка в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS], може самостійно функціонувати, оскільки оснащена окремим виходом із домоволодіння та з земельної ділянки та може бути виділена в самостійну одиницю, яка складається з окремої квартири в домоволодінні, визначених в технічному паспорті, виготовленим КП «ОМБТІ та РОН» 13.09.2012 року під літ. «А»: 2-1 коридор площею 5,3 кв.м., 2-2 житлова площею 14,8 к.м.; 2-8 житлова площею 9,3 кв.м.; 2-9 коридор площею 1,1 кв.м.; 2-10 кухня площею 12,8 кв.м.; 2-11 санвузол площею 2,8 кв.м.; гараж літ. «Б», огорожа № 2. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 55 Конституцій України права і свободи громадянина захищаються судом. Згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved