Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, третя особа без самостійних вимог: Сасівська сільська рада Виноградівського району. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.09.2009 року помер чоловік позивача [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Сасово Виноградівського району Закарпатської області. Заповітного розпорядження чоловік позивачки не залишив. На день смерті померлому належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Сасово по вул. Борканюка, 36 (26) Виноградівського району Закарпатської області. Крім позивача, спадкоємцями після смерті спадкодавця є також його діти, відповідачі по справі. Позивач вказує, що після смерті чоловіка, прийняла спадщину, здійснила його поховання, про що свідчить довідка Сасівської сільської ради. В березні 2017 року позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину, проте згідно листа № 45/01-16 від 03.03.2017 року,останній рекомендовано звернутися в суд. Згідно рішення Виноградівського районного суду від 04.07.2017 року /справа № 299/1104/І7-ц, позивача визнано власником на житловий будинок готовності (9%)з надвірними спорудами Проте, питання визнання права на спадкове майно - приватизовані земельні ділянки, що належали покійному [PERSON], в тому судовому засіданні не розглядалося, по причині відсутності відомостей про місце знаходження оригіналу Державного акту серії ІУ-ЗК № 011270 від 24.01.2002 року, який, як пізніше зясувалося, знаходився в місцевому Управлінні Держгеокадастру. Згідно Державного акту на право власності на землю серії ІУ -ЗК № 011270 від 24.01.2002 року,покійний [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 0,45 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,07 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,39 га/ділянка №2 - 0,22 га, ділянка №3 - 0,17 га. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадкові земельні ділянки за законом. [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідачі: [PERSON] (змінив прізвище та імя на Бекхем Себастіан), [PERSON], [PERSON], [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленими належним чином своєчасно, в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України з винесенням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.09.2009 року помер чоловік позивача, а відповідачів батько, [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Сасово Виноградівського району Закарпатської області (а.с.9,10,12,13,16). За життя [PERSON] заповітного розпорядження не залишив (а.с.17). На день смерті померлому належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Сасово по вул. Борканюка, 36 (26) Виноградівського району Закарпатської області. Згідно рішення Виноградівського районного суду від 04.07.2017 року /справа № 299/1104/І7-ц, позивача визнано власником на житловий будинок готовності (9%) з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом (а.с.9). Питання визнання права на спадкове майно - приватизовані земельні ділянки, що належали покійному [PERSON], з урахуванням заявлених вимог, не вирішено. Відповідно до Державного акту серії ІУ-ЗК № 011270 від 24.01.2002 року, за покійним [PERSON] рахується на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,45 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,07 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,39 га, ділянка №2 - 0,22 га, ділянка №3 - 0,17 га (а.с.8,49,50,51). За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269). Позивач звернувся до Виноградівської державної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус 03.03.2017 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с.17). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та поданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved