overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання їхньої неповнолітньої дитини не надає, просила стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. В суд позивачка та відповідач не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач - визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, а тому з вказаних підстав суд задовольняє позовні вимоги повністю. 2 Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], 27.08.2013р.нар., не надає, просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 частки всіх видів його заробітку\\доходу\\ щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. В суд позивачка та відповідач подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження та рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 11.11.2015р. Відповідно до ст.180, п.3 ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). Враховуючи те, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини з відповідача в частці від його доходу(заробітку), посилаючись на те, що батько дитини офіційно працює та має постійний заробіток, а відповідач заперечень відносно вказаного суду не надав, суд задовільняє позовні вимоги повністю, стягуючи з [PERSON] кошти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його доходу (заробітку). 2 В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 23.09.2016 року нею був придбаний у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. З наданої довідки Піщанської сільської ради Красноградського району їй стало відомо, що колишнім власником в зазначеному будинку з 27.07.2008 року зареєстрований відповідач [PERSON] Позивачка зазначає, що реєстрація відповідача в будинку порушує її права як власника будинку, відповідач не є членом її сім'ї, вона не пов'язана з ним спільним побутом, а тому він втратив право користування житловим будинком. Він ігнорує її вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку в належному їй будинку, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2016 року, який вона придбала у [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу і довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-8). Відповідно до довідки Піщанської сільської ради у вищевказаному будинку з 27.06.2008 року зареєстрований [PERSON] (а.с.5) У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не проживає в будинку позивачки, він не є членом її сім'ї, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом вона з ним не укладала, ніяких витрат по утриманню домоволодіння він не несе, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивачки, як власника будинку. В судове засідання відповідач не з'явився, іншого не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: вул. Вишнева (Будьонного) б.133, м. Красноград, Харківської області. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вказаний будинок 20.11.2015 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON]. У вказаному будинку були зареєстровані [PERSON] і [PERSON], які знялись з реєстрації у вказаному будинку, і [PERSON], який з реєстраційого обліку добровільно не знявся. Позивачка зазначає, що реєстрація відповідача в будинку порушує її права як власника будинку, відповідач не є членом її сім'ї, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом вона з ним не укладала, він не проживає в будинку і ніяких витрат по утриманню домоволодіння не несе, а тому втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: вул. Вишнева (Будьонного) б.11, м. Красноград Харківської області. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, за місцем реєстрації, тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Вишнева б.133, м. Красноград Харківської області, на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2015 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9). Відповідно до копії домової книги в даному будинку зареєстрований [PERSON] Сергійович-відповідач по справі (а.с.10-12) У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не є членом сім'ї позивачки, не проживає в будинку позивачки, витрат по утриманню будинку та сплати комунальних послуг не несе, він мешкає за іншою адресою, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивачки, як власника будинку. В судове засідання відповідач не з'явився, іншого не довів, тому суд вважає, що він втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: вул. Вишнева (Будьонного)133, м. Красноград Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: квартирою 23 в будинку 80 по вул. Полтавській в м. Краснограді Харківської області. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй на праві особистої власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. 12.11.2014 року між нею і [PERSON] був укладений договір найму житлової кімнати у належній їй квартирі строком на 6 місяців з тимчасовою реєстрацією у даній квартирі. Термін дії даного договору скінчився 12.05.2015 року, але ніяких дій щодо виселення і зняття з реєстрації відповідачем здійснено не було, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач позов визнав і просив розглянути справу без його участі, про що подав до суду заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири (а.с.16). 12.11.2014 року між нею і відповідачем [PERSON] був укладений договір найму житлової кімнати у належній їй квартирі строком на 6 місяців до 12.05.2015 року з тимчасовою реєстрацією у даній квартирі (а.с.9-10). У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що строк дії договору найму житлового приміщення скінчився 12.05.2015 року, а відповідач в порушення умов договору добровільно не знявся з реєстрації в квартирі позивачки, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В належному позивачу будинку, крім неї зареєстрований її онук [PERSON] , [INFO] . Але з липня 2015 року відповідач за вищевказаною адресою не проживає та не з`являється там без поважних причин. На сьогоднішній день в зв`язку з матеріальними проблемами та оформленням певних соціальних виплат, вона стикається з перешкодами в їх оформленні, через те, що в будинку зареєстрований, але не проживає її онук. У судове засідання позивач не з`явилася, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позов визнав повністю. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування будинку серія [NUMBER] від 14.03.2003 року, посвідченим державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області, та Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №189914 від 19.03.2003 року. Згідно з довідкою №06 від 03.01.2019 року, виданою виконавчим комітетом Веселівської селищної ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрований її онук [PERSON] , [INFO] , однак, з липня 2015 року останній за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться у судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] належному позивачу будинку, крім неї зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] . Але з травня 2012 року відповідач за вищевказаною адресою не проживає, особистих речей в будинку не має. За місцем своєї реєстрації не проживає та не з`являється там без поважних причин. На сьогоднішній день в зв`язку з матеріальними проблемами та оформленням певних соціальних виплат, вона стикається з перешкодами в їх оформленні, через той факт, що в будинку зареєстрований, але не проживає її син. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву з запереченнями проти позову не подав. За таких обставин зі згоди позивача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановляє заочне рішення. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 06.06.1992 року, зареєстрованим Мелітопольським бюро технічної інвентаризації від 08.09.1992 року за №69. Згідно з довідкою №250 05.12.2018 року, виданою виконавчим комітетом Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, та актом від 05.12.2018 року, складеним депутатом Новоуспенівської об`єднаної територіальної громади Цвіліховською Іриною Миколаївною , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак, з травня 2012 року за даною адресою не проживає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням проводиться у судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити його права користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 11.01.2017 року на підставі договору купівлі-продажу нею була придбана у власність квартира за адресою: [ADDRESS]. З наданої довідки Піщанської сільської ради Красноградського району їй стало відомо, що в зазначеній квартирі зареєстрований син колишнього власника квартири -[PERSON] Позивачка зазначає, що реєстрація відповідача в квартирі порушує її права як власника квартири, після продажу квартири він втратив право користування нею, але добровільно знятися з реєстрації відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, тому, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2017 року, яку вона придбала у [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.8). Пунктом 4.1.3 вищевказаного договору передбачено, що продавець зобов'язаний звільнити нерухоме майно, провести всі розрахунки за комунальні та інші послуги, зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, що у ньому зареєстровані, до 25.01.2017 року. Відповідно до довідки Піщанської сільської ради від 02.03.2017 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] [INFO]. У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач є сином колишньої власниці квартири, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом позивачка з ним не укладала, в порушення умов договору купівлі-продажу від 11.01.2017 року з реєстраційного обліку в квартирі у встановлений строк він добровільно не знятий, тому суд вважає, що вимоги позивачки правомірними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати між ними шлюб та стягнути з відповідача, сплачений нею при подачі позовної заяви, судові витрати, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] р. н. Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними людьми, між ними часто вчиняються сварки та виникають інші непорозуміння, що негативно позначається на вихованні та здоров'ї дитини. За таких обставин позивачка вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила справу розглянути у її відсутності, зазначивши, що відповідач сплатив їй судові витрати, сплачені нею при подачі позовної заяви і просила залишити дану позовну вимогу без розгляду. Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 15.07.2011 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] р. н. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не бажають проживати разом і подальше збереження шлюбу, суд вважає суперечило б інтересам кожної сторони. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved