Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем з 28.09.2016 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено, сторони мають різні характери та погляди на життя, що стали причиною для постійних сварок. Подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства. За таких обставин, позивачка дійшла висновку, що шлюб існує формально, тому його необхідно розірвати. У судове засідання позивачка не прибула, у матеріалах справи міститься заява від 05.01.2021 р., де [PERSON] просить розгляд справи здійснювати без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день та час судового розгляду справи ставився до відому судовими повістками належним чином. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2020 р., [PERSON] та [PERSON] 28.09.2016 р. зареєстрували шлюб у Святошинському районному у місті Києві відділі ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ) за актовим записом № 1191, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). У частині 2 ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їхній шлюб має бути розірвано. Дана сім`я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 840,80 грн.

Outcome: approved