Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 14.06.2014 року та мають неповнолітню дитину, проте сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не мають наміру, шлюб існує формально, примирення не можливо. Відповідач не надає належної допомоги на утримання доньки, яка перебуває на утриманні позивача. На підставі викладеного позивач звернулась до суду та просить розірвати шлюб і стягнути аліменти. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути без її участі, залишити прізвище без змін. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву в якій позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно ст.ст.181, 191 СК України позивач, як мати дитини, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу) від дня пред`явлення позову. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №8 (а.с.5). [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №27, де в якості батьків дитини зазначені сторони (а.с.7). Довідка №488 від 12.04.2019 року, видана виконкомом Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, свідчить, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] і донькою [PERSON] (а.с.6). Сторони проживають окремо, сімейні стосунки припинено, відновлювати їх сторони не бажають, шлюб існує формально, характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя не можливим, примирення не можливо. Відповідач є батьком дитини, проте належної участі щодо утримання не приймає, а тому дитина перебуває на утриманні позивача. Таким чином, зваживши докази по справі, суд приходить до висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення позову до суду прийнято з усвідомленням його наслідків, відповідачем позов визнано, примирення сторін не можливо, розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, позивач самостійно забезпечити належне утримання неповнолітньої доньки не може, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який є батьком дитини та повинен її надати. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дитини, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача та держави підлягають стягненню судові витрати, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Проте, виходячи з положень ст.133 ЦПК України комісія банку за сплату судового збору в сумі 25 грн. не є судовими витратами, а тому не підлягає стягненню. Відповідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved