Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 19.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2015 року, актовий запис №233. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Сторони шлюбні відносини фактично не підтримують. Ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Шлюб носить формальний характер, позивач вважає подальше його збереження недоцільним, тому звернулася до суду з проханням шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги [PERSON] він визнав в повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.09.2015 року, актовий запис №233. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.04.2019 року народження. Позивач стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вважає, що такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, суд зробив висновок, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їх шлюб існує формально, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та мають бути задоволені, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 19.09.2015 року, слід розірвати. Статтею 113 СК України закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачу на її прохання після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову оплачено позовні вимоги судовим збором у розмірі 908 грн. 00 коп. У зв`язку з визнанням відповідачем [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, що становить 454 грн. 00 к. На підставі наведеного,

Outcome: approved