Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] освіти і науки [PERSON] - [PERSON] міської ради, [PERSON] - [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 Хмельницької області про стягнення компенсації за період затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди. На обґрунтування позову зазначила, що наказом №728-К від 22.12.2014 року звільнена із посади вчителя зарубіжної літератури [PERSON] - [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 з 24.12.2014 року у звязку із виходом на пенсію за вислугою років. Проте, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата в повному обсязі в сумі 432,70 грн. була зарахована на зарплатну картку позивачки лише 29.01.2015 року. Тому, просила суд стягнути з [PERSON] освіти і науки [PERSON] - [PERSON] міської ради компенсацію за затримку при звільненні за період з 24.12.2014 року по 29.01.2015 року в сумі 2992,66 грн. Крім того, позивач просила стягнути моральну у розмірі 800 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки [PERSON] - [PERSON] міської ради проти позову заперечив. Свої заперечення обґрунтовував тим, що вини відповідачів у порушенні строків, передбачених ст. 116 КЗпП України немає. Щоб уникнути виникнення кредиторської заборгованості бюджетні установи виплачують зарплату місяць в місяць, тобто, зарплата за другу половину місяця виплачується в тому місяці, за який вона нарахована. Тому, усі розрахунки із зарплати здійснюються наперед до закінчення звітного місяця. Табель обліку робочого часу за 2-гу половину грудня по ЗОШ №15 подано в бухгалтерію 04.12.2014 року, де позивачу проставлено усі робочі дні до кінця місяця та виплачена заробітна плата 19.12.2014 року. У табелі за 1-шу половину січня 2015 року було вказану дату звільнення [PERSON] та бухгалтером УОіН зроблено перерахунок (начислено розрахункові та утримано зарплату за невідпрацьовані дні за грудень (5 днів). У звязку з переходом на освітню субвенцію з державного бюджету місцевим та відкриттям нових рахунків зарплату за першу половину січня було взято на облік у січні місяці та виплачено позивачці 29.01.2015 року. Тому, заробітну плату виплачено не вчасно не з вини роботодавця. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 Хмельницької області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у попередньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Свідок [PERSON], бухгалтер, в судовому засіданні пояснила, що заробітна плата виплачується працівникові у тому місяці, за який вона нарахована. Тому, усі розрахунки здійснюються наперед. Термін взяття на облік визначає фінансове управління для того, щоб подати дані в область і отримати позику. Повний розрахунок з працівниками проводиться до 24-26 числа поточного місяця. Перерахунок заробітної плати позивача був здійснений у січні 2015 року. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [PERSON] з 11.11.1997 року працювала у [PERSON] - [PERSON] загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №15 Хмельницької області на посаді вчителя зарубіжної літератури, що підтверджується записами у трудовій книжці БТ-1 №9932855. 16.12.2014 року [PERSON] подала до [PERSON] освіти і науки [PERSON] - [PERSON] міської ради заяву про звільнення за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з 24.12.2014 року. Відповідно до наказу №728-к від 22 лютого 2014 року [PERSON]\~\~була звільнена з посади вчителя світової літератури з 24 лютого 2014 року,\~\~в зв'язку за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення позивачці не було виплачено заробітну плату у повному обсязі. Заборгованість у розмірі 432,70 грн. по заробітній платі була виплачена позивачці шляхом зарахування на її картковий рахунок у відділенні ПАТ «ПриватБанк» 29 січня 2015 року. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України,\~\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України\~\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доводи представника відповідача щодо неможливості застосування в даному випадку положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України через відсутність вини [PERSON] освіти і науки [PERSON] - [PERSON] міської ради у порушенні строків, передбачених ч. 1 ст. 116 КЗпП України не приймаються до уваги, оскільки відповідачем вчасно не подано у фінансове управління відомостей\~\~про нарахування сум, належних відповідно до ст. 116 КЗпП України звільненому працівникові, перерахунок та виплата заробітної плати були проведені з порушенням норм трудового законодавства, що регулюють порядок розрахунку з працівником при звільненні.\~\~ За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON]\~\~про стягнення коштів, належних їй до виплати при звільненні у вигляді середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні є обгрнутованим. Обчислюючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені суд виходив з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача становить 118,33 грн. (2486,07 грн. (жовтень 2014р.) + 2601,91 грн. (листопад 2014р.) = 5087,98 грн. / 43 робочих дні. З огляду на викладене, оскільки позивач просить стягнути середній заробіток за 22 робочих дні, на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 22 робочих дні у сумі 2603,26 грн. за період з 25 грудня 2014 року по 29 січня 2015 року. Відповідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки власником не було проведено виплату нарахованої заробітної плати, що змушувало позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково з урахуванням тривалості порушення прав позивача, істотності вимушених змін у її житті. Заподіяну позивачу моральну шкоду суд вважає за необхідне задовольнити в розмірі 200 грн. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача.

Outcome: partial