Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.09.2012 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Зазначає, що вона народилася в місті Черкаси, де проживає до теперішнього часу. Шлюб між її матірю та батьком [PERSON] було розірвано рішенням суду від 05.04.1994 року через рік після її народження. До її народження батьки разом проживали в місті Харкові, але згодом її матір поїхала в місто Черкаси, до своїх батьків, які могли надати їй допомогу у догляді за новонародженою дитиною. В цей час батько позивачки фактично створив іншу сімю з [PERSON], яка переїхала жити до нього. Спілкування з батьком не підтримувала у звязку з відсутністю у останнього бажання цікавитись її життям та спілкуватись з нею. Він постійно ухилявся від сплати аліментів на її утримання, приховував інформацію щодо свого місця проживання, жодного разу не телефонував ні їй, ні своїй колишній дружині. Про смерть батька випадково дізналася в червні 2013 року від своєї матері, якій про це сповістила спільна з її батьком знайома через інтернет сайт соціальної мережі. Відразу ж позивачка написала запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову, де 02.07.2013 року було видано повторно свідоцтво про смерть батька. З цих причин вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки не знала коли помер її батько. Тому просить визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та визначити їй додатковий строк 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. 04 вересня 2013 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] за життя тяжко хворів на онкологічне захворювання, був непрацездатним, потребував допомоги, проте [PERSON] не піклувалася про нього. Ухвалою суду від 05 вересня 2013 року зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, справи обєднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали, з тих підстав, що [PERSON] не надано доказів того, що [PERSON] потребував допомоги своєї доньки [PERSON], не надано доказів того, що остання свідомо ухилялась від надання необхідної допомоги батькові, мала можливість її надавати, оскільки з 2010 року вона навчається у навчальному закладі та немає власного заробітку, перебувала та перебуває на повному утриманні своєї матері. Позивач зазначає, що взагалі не була обізнана про стан його здоровя. При цьому зауважує, що вона жодного разу не бачилась зі своїм батьком, він не звертався до неї за наданням йому будь-якої допомоги. Разом з цим сам батько тривалий час не знав про свою хворобу. Ще в червні минулого року, тобто за 3 місяці до своєї смерті, батько відпочивав з [PERSON] в Криму та не потребував сторонньої допомоги. В свою чергу батько за життя ухилявся від сплати аліментів на її утримання. Крім того, [PERSON] мала змогу повідомити її про смерть батька, оскільки знала номери телефонів [PERSON] та її матері. Інших родичів у батька не було, окрім двоюрідної сестри, яка і повідомила [PERSON] про смерть батька у червні 2013 року. На підставі викладеного просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та її представник позовні вимоги [PERSON] не визнали, зауваживши, що необізнаність особи про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, додатково пояснивши, що на початку 2012 року [PERSON] стала турбувати печінка, у звязку з чим він почав проходити обстеження. Лише у червні 2012 року йому поставили діагноз рак сечового міхура. Перебіг хвороби був важким, він потребував стороннього догляду, однак донька [PERSON] не цікавилася життям батька, не спілкувалася із ним, не допомагала матеріально, після його поховання не відвідала могилу батька. В судове засідання представник третьої особи не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без представника нотаріальної контори. Допитана в судовому засіданні як свідок позивач за зустрічним позовом [PERSON] показала, що її чоловік [PERSON] тяжко хворів на онкологічне захворювання, останні місяці життя знаходився у безпорадному стані. Незадовго до своєї смерті надіслав на аресу своєї доньки [PERSON] листа. Що було написано у листі вона не знає, але [PERSON] виявляв перед смертю бажання налагодити відносини зі своєю донькою. [PERSON] жодної допомоги йому не надавала, хоча він її потребував. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є сестрою [PERSON] підтвердила наведене останньою та пояснила, що всі ці обставини їй відомі зі слів сестри. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], показала суду, що вона була доглядальницею [PERSON] з червня 2012 року і до його смерті, отримуючи винагороду від [PERSON] у розмірі 15 грн/год. З родиною перебувала у подружніх стосунках. Зазначила, що [PERSON] звернулася до неї по допомогу, оскільки остання повинна була знаходитися на роботі, а [PERSON] потребував сторонньої допомоги, через те, що останні місяці життя не міг самостійно нічого робити, скаржився на сильні болі. [PERSON] давала йому ліки, які залишала [PERSON], медичних процедур ніяких йому вона не робила. У її присутності [PERSON] розмовляв з сестрою [PERSON] телефоном, також дзвонив колишній дружині та доньці, але щоб вони розмовляли не чула. Крім того, давав [PERSON] листа, який вона відправила простою кореспонденцією на імя [PERSON], оскільки [PERSON] дуже хотів з нею поспілкуватися. Чи знав [PERSON] про своє захворювання, свідку не відомо. Також зазначила, що скоріше за все донька [PERSON] про захворювання свого батька не знала. Щодо смерті [PERSON] всіх сповіщала [PERSON], однак на похованні останнього [PERSON] та її матері не було. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є колишньою дружиною [PERSON] Перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. У 1994 році шлюб між ними було розірвано. До народження доньки вони разом проживали у місті Харкові, а народжувати [PERSON] вона поїхала в місто Черкаси, до своїх батьків. В цей час [PERSON] фактично створив іншу сімю з [PERSON], яка переїхала жити до нього. [PERSON] не цікавився життям доньки та не бажав спілкуватись з нею. Він постійно ухилявся від сплати аліментів на її утримання, приховував інформацію щодо свого місця проживання, жодного разу не телефонував [PERSON]. Про смерть [PERSON] вона дізналася в червні 2013 року від двоюрідної сестри останнього через інтернет сайт соціальної мережі. За дорученням суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шахтарську Донецької області було допитано в якості свідка [PERSON], яка показала, що [PERSON] є донькою її брата [PERSON]. [PERSON] народила від нього доньку [PERSON]. Брат бажав провести експертизу на встановлення батьківства. Про те, щоб [PERSON] з [PERSON] спілкувались, вона не чула. Зі слів брата їй стало відомо, що за 4-5 місяців до смерті він написав [PERSON], про те, що хотів би з нею спілкуватися, повідомив їй про свою хворобу. Також пояснила, що [PERSON] потребував допомоги, у нього була доглядальниця. Сестра приїзжала до брата, допомагала матеріально, в останні три місяці до його смерті вона надсилала йому на ліки 1500 грн., однак про допомогу брат ніколи не просив. Про смерть брата свідок повідомила [PERSON] сім місяців тому через інтернет, [PERSON] не повідомляла про це. Про хворобу брата дізналася зі слів [PERSON] за три місяці до смерті у червні 2012 році. Спочатку його лікували від цирозу печінки, він перебував у реанімації у Харківській лікарні. Йому були призначені капельниці, уколи, операцію не робили, а після смерті дізналися, що в нього був рак. [PERSON] ні їй, ні [PERSON] з [PERSON] не говорив про хворобу, однак по обличчю було видно, що він хворіє. Їй не відомо, коли саме [PERSON] стало відомо про смерть батька. Останні два місяця перед смертю [PERSON] проживав разом з [PERSON], вона наймала йому доглядальницю, сама ставила йому капельниці та уколи за рекомендаціями лікаря. Помер брат у квартирі [PERSON] на її очах. Чи просив матеріальної допомоги він у [PERSON] та будь-кого іншого, свідку не відомо. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, дійшов наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] народилася 05 травня 1993 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №262117, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського райвиконкому м.Черкаси 21 червня 1994 року. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №098317, виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова 24.12.1999 року, між [PERSON] та [PERSON] 24 грудня 1999 року зареєстровано шлюб, актовий запис №598. Прізвище чоловіка після одруження [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно свідоцтва серії І-ВЛ №403366, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 02.07.2013 року [PERSON] помер 25 вересня 2012 року, про що 26 вересня 2012 року складено відповідний актовий запис №12680. Згідно довідки про причину смерті №2793 від 26 вересня 2012 року, [PERSON] помер 25 вересня 2012 року через злоякісне новоутворення сечового міхура. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №34538426 від 15.07.2013 року, наданої приватним нотаріусом, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за реєстровим №54479281 від 03.10.2012 року Шостою харківською державною нотаріальною конторою. Листом від 24.12.2013 року №5312/01-16 Шоста Харківська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа була заведена на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої гр. [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №36208350 від 24.12.2013 року. Позивач за первісним позовом [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не звернулася, оскільки не мешкала та не спілкувалася із ним через небажання останнього підтримувати з нею батьківські стосунки та не знала про його смерть. Про смерть батька дізналася від своєї матері, якій про це у червні 2013 року через інтернет соціальні мережі сповістила двоюрідна сестра батька. Ці факти підтверджуються показами свідка [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Суд вважає, що відповідачем за первісним позовом та його представником не доведено тих обставин, що позивач дізналася про смерть свого батька ще у 2012 році, оскільки жодних доказів в підтвердження цих обставин відповідачем та його представником суду не надано. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі до життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON], є його донька [PERSON] та дружина [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем [PERSON] було пропущено встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що пропуск позивачем [PERSON] встановленого ЦК України строку на прийняття спадщини відбувся з поважної причини, оскільки [PERSON] проживає з народження у м.Черкаси та дізналася про смерть батька лише у червні 2013 року. Тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визначає [PERSON] додатковий строк 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 25 вересня 2012 року. Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. [PERSON] окремо виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Цей потенційний спадкоємець усувається від права на спадкування законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч.3 та 4 цієї статті, щодо яких законом визначено про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду. Виходячи зі змісту зазначених норм Закону, суд, при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 поняття «безпорадний стан» тлумачиться як стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (абз. 2 п.6) Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку спадкодавцю. [PERSON] ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання. Згідно консультативного висновку від 02.02.2012 року, наданого Державною установою «Інститут загальної та невідкладної хірургії» [PERSON] на підставі даних обстеження встановлений діагноз: «Хронічний гепатит. Хронічний рецидівіруючий холецистопанкреатит». Суду надані в якості доказу копії чеків № [NUMBER] від 20.01.2012 року, №20/428 від 21.02.2012 року та №2147354114 від 21.01.2012 року, однак суд відноситься до них критично, оскільки з їх змісту неможливо встановити кому та ким купувалися ліки. Також в матеріалах справи наявний лист призначень від 21.02.2012 року, однак він не містить відомостей про ПІБ пацієнта, на імя якого його було виписано, тому ці докази суд вважає неналежними. Разом з цим суду не надано доказів того, що [PERSON], маючи діагноз рак сечового міхура перебував у безпорадному стані та не міг самостійно забезпечити умови свого життя і потребував допомоги своєї доньки [PERSON] Показаннями свідка [PERSON] встановлено, що брат їй розповів, що останні два місяця перед смертю [PERSON] проживав разом з [PERSON], вона наймала йому доглядальницю, сама ставила йому капельниці та уколи за рекомендаціями лікаря, оскільки за фахом є медичним працівником. Чи просив матеріальної допомоги він у [PERSON] та будь-кого іншого, свідку невідомо. Показаннями свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] з початку червня та на протязі деякого часу потому міг самостійно щось робити, а в останні місяці життя йому було важко без сторонньої допомоги, у звязку з чим [PERSON] доглядала за хворим, за що отримувала грошову винагороду від [PERSON] Показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в тій частині, чи потребував [PERSON] допомоги від [PERSON] за умови, що він отримував її від інших осіб - своєї дружини, суд не бере до уваги як належні та допустимі докази, оскільки, їх свідчення не містили інформацію щодо предмета спору в цій частині. Та обставина, що батько з донькою ніколи не спілкувалися не може бути визнано доказом тієї обставини, що [PERSON] умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцю. Для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Згідно довідки №2012908/26 від 24.12.2013 року, наданої начальником управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова інформація стосовно заробітної плати [PERSON] за 2011 2012 роки в базі даних Пенсійного фонду відсутня. Згідно довідки №1998 від 10.09.2013 року [PERSON] навчається на 4 курсі денної форми навчання за держзамовленням у Черкаському національному університеті імені [PERSON]. Дата випуску 01.07.2014 року. Відповідно до відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] в період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року отримувала доходи з суми стипендії у розмірі 150 гривень за 02.2012 -04.2012 роки та страхові виплати у сумі 151 грн. за 01.2012 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні позивачем за зустрічним позовом та його представником не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач [PERSON] ухилялася від надання спадкодавцеві допомоги, а також, що померлий [PERSON], потребував догляду, допомоги саме від [PERSON] та що остання мала можливість надати таку допомогу, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved