Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей, рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, але добровільно її не надає. Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача - адвоката Марущака О.Є. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. У данному клопотанні зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання на 28.10.2020 року не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 12.10.2020 року про відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.2018 року, актовий запис № 2, а.с.4) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.01.2019 року, актовий запис № 1, а.с.5). Неповнолітні діти проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується даними довідки № 405 від 09.10.2020 року, виданої Вікнинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 6). Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, відтак з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоров`я та матеріальне становище дітей, яких утримує позивач, матеріальне становище відповідача, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обов`язків сторін щодо дитини та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 09.10.2020 року та в порядку ч.1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved