Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2517,65 грн. та 16513,50 грн. - розмір середнього заробітку за весь час затримки.. На обґрунтування позову зазначила, що вона 27.03.2015 року на підставі наказу № 39-к була прийнята на посаду оператором котельні у ДП «Санаторій «Дніпровський» за строковим трудовим договором. 08.11.2015 року на підставі наказу № 237-к від 08.11.2015 року її було звільнено з посади за закінченням строкового трудового договору. Підприємство має перед нею заборгованість з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року у сумі 1592 гривні 99 коп. та виплати заробітної плати і компенсації відпустки за листопад 2015 року в сумі 924 гривні 66 коп. Середня заробітна плата обчислена із заробітку двох останніх повних робочих місяців, тобто за вересень та жовтень 2015 року складає 81,75 грн. за день /(1980,35 грн. + 1616,80 грн.): 44 = 81,75 грн./. Сума середнього заробітку за весь час затримки з 07.11.2015 року по 22.08.2016 року складає 16513,50 грн. (81,75 грн. х 202 р.д. = 16513,50 грн.). Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2015 року [PERSON] була прийнята на посаду оператором котельні в ДП «Санаторій «Дніпровський ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» за строковим трудовим договором. 08.11.2015 року наказом ДП «Санаторій «Дніпровський ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» № 237-к від 09.11.2015 року [PERSON] була звільнена з посади за закінченням строкового трудового договору, згідно п.2 ст. 36 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, витягом з наказу № 237-к від 09.11.2015 року (а.с.32,33-36). Як зазначено позивачем в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі в день звільнення з роботи з нею не здійснено. Згідно довідки ДП «Санаторій «Дніпровський ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» від 04.05.2016 року, розмір заборгованості з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року становить 1592,99 грн. та виплати заробітної плати і компенсації відпустки за листопад 2015 року становить 924,66 грн. (а.с.31). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затриманням розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до\~ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2517,65 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд виходить з того, що обчислення середньої заробітної плати проводиться згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок), відповідно якого середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З цих підстав, згідно листа Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», позивач за два повних робочих місяці до звільнення: вересень-жовтень 2015 р., відпрацювала 44 дня (пятиденний робочий тиждень). Виходячи з положень Порядку, суд приймає для розрахунку заробітну плату позивача за останні два повних відпрацьованих місяців роботи: вересень-жовтень 2015 року у розмірі 3597,15 грн. (1616,80 грн. + 1980,35 грн.), згідно довідки про середню заробітну плату наданої позивачем (а.с.32а). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 81,75 грн. (3597,15 грн.: 44 дня = 81,75 грн.). Кількість робочих днів затримки розрахунку з 09.11.2015 р. по 22.08.2016 р. (включно) містить 198 робочих дня, зокрема: 39 дн. (2015 рік) + 159 дн. (2016 рік) згідно листів Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та № 10846/0/14-15/13\~від 20.07.2015 р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 №1084-р. Таким чином, середня заробітна плата за весь період затримки, з 09.11.2015 р. по 22.08.2016 р. (включно) становить 16186,50 грн. (81,75 грн. х 198 дня = 16186,50 грн.). З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 2517,65 грн., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 16186,50 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial