Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в позовній заяві посилалася на те, що 24 лютого 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приймає участі у матеріальному та фінансовому утриманні дітей не надає, хоч працездатний, є військовослужбовцем, має нормальний стан здоров`я і в змозі надавати кошти на утримання дітей, тому позивач просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених позовній заяві. Просила рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутність (а.с. 17, 74, 95). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, але за обов`язковою участю її представника, свою думку стосовно позовних вимог [PERSON] не висловила (а.с. 78). Представник третьої особи адвокат Кулінченко М.В. , що діє на підставі договору на представництво інтересів в суді (а.с. 77) в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , за умови що це не призведе до зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідно до виконавчого листа №2-468 виданого 28.02.2006 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, оскільки остання перебуває у більш тяжкому матеріальному становищі, ніж позивач. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом на підставі наданих доказів встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року (а.с.3), згідно свідоцтв про народження від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоч відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України зобов`язаний утримувати дітей та має таку можливість, оскільки є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення (а.с.47, 48). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано Постановою Верховної ради України №789-ХІІ (789-12) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей,\~ незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] і згідно довідки про заробіток за останні шість місяців на день розгляду справи отримав дохід 34887,62 грн. (а.с.47). При цьому з відповідача на підставі виконавчого листа № 2-468 від 28.02.2006 року, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, стягуються аліменти на користь третьої особи [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 34, 48). Щодо розміру такої допомоги, то при його визначенні необхідно врахувати, що прожитковий мінімум в розрахунку на одну особу на місяць для працездатних осіб встановлено ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік на день розгляду справи у розмірі 1378 грн., а єдиним відомим суду джерелом доходів відповідача є заробіток, який в середньому за останні півроку склав 5814 грн. 60 коп. (а.с.47). Отже розмір допомоги повинен бути таким, щоб доход, який залишається у розпорядженні відповідача після всіх стягнень, з урахуванням того, що за рішенням суду він сплачує аліменти на утримання дочок від першого шлюбу в розмірі 1/3 частини доходу, повинен забезпечувати йому прожитковий мінімум, встановлений законом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, оскільки в разі стягнення з відповідача аліментів у загальному розмірі 2/3 частини заробітку, розмір доходу, який залишатиметься у розпорядженні відповідача, буде більше встановленого законом прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже необхідно задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved