Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 серпня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя несклалась через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Відповідач нехтує сімейними цінностями та не бажає піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові та взаємодопомоги. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини подружжям уже тривалий час мають негативний характер. Вказує, що на даний час припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву в якій заявлений позов підтримала в повному обсязі, розгляд справи просила провести у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, розгляд справи просив провести у його відсутність. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 серпня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1. Прізвище після одруження чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04 серпня 2016 року виконавчим комітетом Чотирбоківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають. Відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, можуть негативно відобразитись на вихованні їхньої доньки. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved