Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. До початку розгляду справи по суті позивач уточнила свої позовні вимоги, в частині позивачів та відповідачів, оскільки до кола позивачів приєдналась [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, вони є дочками [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO]. Батько позивачів, [PERSON] був сином [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], померлого [INFO]. Шлюб між ними було розірвано 27.04.1978 року. 28.02.1978 року рішенням народного суду Московського району м. Харкова за бабусею позивача, [PERSON] та дідом - [PERSON] визнано право власності за кожним на 12 частину житлового будинку із надвірними будівлями, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Належну [PERSON] частку домоволодіння після його смерті успадкував батько позивача, [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.1998 року. Рішенням московського районного суду м. Харкова від 26.10.2006 року за позивачем та її сестрою - [PERSON] визнано право власності за кожною на 14 частину будинку та надвірних будівель по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх батька, померлого [INFO]. Після смерті бабусі позивача, [PERSON], померлої [INFO] відкрилась спадщина у вигляді 12 частини спірного домоволодіння. Спадщину позивачі прийняли в порядку ч.3,4 ст. 1268 ЦК України, оскільки мешкали разом із спадкодавцем на момент її смерті, окрім того, позивачу [PERSON] на момент відкриття спадщини будо 17 років, а тому вона є такою, що прийняла спадщину, відповідно до положень ст. 1268 ч.4 ЦК України. Позивачі в порядку ч.1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємицями майна, що лишилось після смерті їх бабусі по праву представлення. Крім того, на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] претендує двоюрідна сестра позивача, [PERSON] - дочка рідного дядька позивача, [PERSON], який помер [INFO] Позивачам невідомо, чи прийняла [PERSON] спадщину, але оскільки остання оспорює право позивача на спірне спадкове майно, позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом по праву представлення після смерті бабусі, [PERSON] померлої [INFO], право власності на 18 частину спірного домоволодіння за кожною. В судове засідання позивачі не з'явились, подали до його початку заяву, про розгляд справи за їх відсутності, просили суд позовні вимоги повністю задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись з заявою позивачів, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження та копії свідоцтв про смерть, які долучені од справи, позивачі є дочками [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO]. Батько позивачів, [PERSON], згідно наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження, був сином [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], померлого [INFO]. Шлюб між ними було розірвано 27.04.1978 року, що вбачається з копії рішення суду від 28.02.1978 року. Тим самим рішенням народного суду Московського району м. Харкова від 28.02.1978 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожним на 12 частину житлового будинку із надвірними будівлями, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Належну [PERSON] частку домоволодіння після його смерті успадкував батько позивача, [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.1998 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.10.2006 року, копія якого є в матеріалах справи, за позивачем та її сестрою - [PERSON] визнано право власності за кожною на 14 частину будинку та надвірних будівель по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх батька, померлого [INFO]. З відповіді ХДНК №3 на запит суду, яка долучена до справи, вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON], який був зареєстрований в [ADDRESS] 10.04.2012 року отримана заява про прийняття спадщини від доньки померлого [PERSON], заведено спадкову справу, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. ст. 1216-1223, 1225 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом та відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ч.1 ЦК України позивачі, як онуки померлої по лінії батька, являються спадкоємцем за правом представлення на майно баби. Відповідно до ч.1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved