Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 12.06.2014 року померла її рідна сестра [PERSON], яка постійно на день смерті проживала разом зі [PERSON] у будинку № 19 по вул. Шевченка в селищі Камяний Міст Первомайського району Миколаївської області. Після смерті сестри відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного будинку. У сестри не було чоловіка та дітей; їх батьки померли, заповіту вона не залишила. Спадкоємцями за законом являються вона та інша рідна сестра - [PERSON], яка не має наміру приймати спадщину. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через незадовільний стан здоровя. Після смерті сестри до теперішнього часу вона також хворіла і доглядала за сестрою, яка є інвалідом, тож не мала змоги звернутися до нотаріуса. Вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини поважна, а тому просить визначити їй додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовольнити. Позивачка пояснила, що після смерті сестри вона хворіла, постійно лікувалася, оскільки є інвалідом третьої групи, проходила санаторно-курортне лікування, крім того доглядала за сестрою [PERSON], яка є інвалідом другої групи, самостійно не пересувається і потребує стороннього догляду. Такі обставини перешкодили їй своєчасно звернутися в нотаріальну контору. В подальшому позивачка пояснила, що після смерті сестри в сільській раді їй розяснили порядок прийняття спадщини, однак вона цього не зробила, бо не мала наміру спадкувати. Вважала, що спадщину прийме співмешканець сестри [PERSON], однак потім між ними погіршилися стосунки і вона передумала, звернулася до нотаріуса, але строк для прийняття спадщини вже був пропущений. Представник відповідача Камяномостівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала і пояснила, що на її думку і позивачка, і [PERSON] мають спадкувати після смерті [PERSON] Раніше між ними були нормальні стосунки, після відкриття спадщини вони отримали у сільській раді розяснення щодо порядку прийняття спадщини, спору щодо спадщини між ними не існувало. Чому позивачка не подала заяву, їй не відомо, але протягом часу з дня смерті сестри вона надовго з села не відлучалася. Дійсно, періодично до неї приїздить її сестра [PERSON], яка є інвалідом, однак постійно у неї вона не живе, має свого чоловіка і проживає з ним в м. Первомайську. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, позов підтримала. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи тим, що [PERSON] не довела існування поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже хворіла не постійно, а також не надала доказів того, що здійснювала догляд за своєю сестрою і це перешкоджало їй подати заяву про спадкування. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.06.2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 226354. На момент смерті вона проживала в [INFO], який належав їй на праві власності, що підтверджується довідкою сільської ради. Заповіту [PERSON] не залишила, тож має місце спадкування за законом. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON], вона не була офіційно одружена, не мала дітей, її батьки померли, тобто відсутні спадкоємці першої черги за законом, однак є дві рідні сестри [PERSON] та [PERSON], що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження, актовим записом про народження та свідоцтвами про шлюб щодо зміни прізвищ. Відповідно до ст.ст. 1258, 1262 ЦК України вони є спадкоємцями другої черги після смерті [PERSON], однак на момент смерті спадкодавиці разом з нею не проживали, тож відповідно до ст. 1269 ЦК України мали подати до нотаріуса заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, як це передбачено ст. 1270 ЦК України, тобто до 12.12.2014 року. Однак, як вбачається з довідки нотаріуса № 3645/02-14 від 27.11.2015 року, жодна з них заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавала. Із заяви [PERSON], поданої суду, вбачається, що вона не має наміру приймати спадщину. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Також за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, спірним є питання про поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини позивачкою після смерті сестри [PERSON] В обґрунтування поважності причини пропуску строку позивачкою надано медичні довідки про її хвороби. Зокрема, з виписного епікризу вбачається, що [PERSON] знаходилася на лікуванні у терапевтичному відділенні ПЦРЛ з 16.07.2014 року по 25.07.2014 року, тобто 9 днів; 29.07.2014 року [PERSON] отримала консультацію в обласній консультативно-діагностичній поліклініці; згідно виписки з історії хвороби № 3256/337 вона перебувала на стаціонарному лікуванні у гінекологічному відділенні ПЦРЛ з 30.07.2014 року по 08.08.2014 року, тобто 8 днів. Згідно її пенсійного посвідчення, вона є інвалідом третьої групи, однак інформація про те, що вона не може самостійно пересуватися, вчиняти будь-які юридично значимі дії внаслідок інвалідності, суду не надані. Таким чином, з наданих медичних документів вбачається, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні менше одного місяця. Як пояснила представник сільської ради, позивачка протягом вказаного строку надовго селище не залишала, могла пересуватися і навіть приходила по консультацію щодо прийняття спадщини. Доказів проходження санаторно-курортного лікування як це зазначено в позові, [PERSON] суду не надала. Крім того, судом встановлено, що рідна сестра позивачки [PERSON], яка є інвалідом другої групи, проживає окремо від неї в м. Первомайську, має чоловіка. З наданих суду медичних документів щодо стану здоровя [PERSON] не вбачається, що вона потребує стороннього постійного догляду, а довідки про те, що такий догляд здійснювала [PERSON] та час, протягом якого такий догляд здійснювався суду не надано. Представник сільської ради пояснила суду, що дійсно сестра позивачки періодично проживає у неї, але протягом незначного часу, не постійно і здебільшого останнім часом. Як пояснила сама позивачка в судовому засіданні 17.02.2016 року, спочатку вона не мала наміру приймати спадщину, вважала, що має спадкувати [PERSON], однак потім вона передумала, але строк для прийняття спадщини вже пройшов, тому вона і звертається до суду. На думку суду час хвороби позивачки протягом шести місяців з дня смерті її сестри не є перешкодою для прийняття спадщини, адже у спадкоємиці залишалося ще пять місяців на подання відповідної заяви. При цьому вона могла направити таку заяву поштою в разі неможливості особисто приїхати до м. Первомайська, хоча в суді вона пояснювала, що неодноразово приїздила до сестри в м. Первомайськ, де знаходяться нотаріальні контори. З виписного епікризу з історії хвороби № 3090 вбачається, що у 2015 році [PERSON] перебувала на лікуванні з 21.07.2015 по 27.07.2015 року, тобто 6 днів. Тож поважність причини не звернення до нотаріальної контори у період з січня до листопада 2011 року також не доведена. Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Також не заслуговує на увагу твердження позивачки про те, що вона не зверталася до нотаріуса, оскільки не мала документів на спадкове майно, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцю. А відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Юридична необізнаність спадкоємця також не є перешкодою, оскільки є можливість звернутися за розясненнями до спеціалістів. До речі, за такими розясненнями позивачка зверталася і отримала в сільській раді інформацію про порядок прийняття спадщини. Тож суд приходить до висновку, що поважні причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини після смерті сестри відсутні. Основна причина неприйняття спадщини це її небажання, про що свідчить і те, що вона просить надати їй ще три місяці для прийняття спадщини, не обґрунтовуючи навіть, для чого такий тривалий строк. Позовні вимоги [PERSON] не доведені, тож позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed