Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку(пай) в розмірі 8,85 в умовних кадастрових гектарах, в межах території Іллічівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2000 року між нею та [PERSON], укладено письмовий договір купівлі-продажу земельної частки(паю) розміром 8,85 в умовних кадастрових гектарах в землі, яка перебуває у колективній власності КСП Зоря Братського району Миколаївської області. Дана частка(пай) належала [PERSON] згідно сертифіката серії МК №026773, виданого 07 жовтня 1996 року. Зобов`язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі. Право власності на вказану земельну частку(пай) в установленому законом порядку в Іллічівській сільській раді не зареєстрували та не посвідчили договір нотаріально, бо мали зробити це після новорічних і різдвяних свят. Однак, [PERSON] померла 08 січня 2001 року, а її спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилась приймати у спадщину дану земельну частку(пай), оскільки вона вже продана. Фактично будучи власником даної земельної частки(паю) позивач не може вирішити питання щодо виділення частки в натурі, що й стало причиною звернення до суду. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати в її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу земельної частки(паю). Так, 27 грудня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної частки(паю) розміром 8,85 в умовних кадастрових гектарах в землі, яка перебуває у колективній власності КСП Зоря Братського району Миколаївської області, та що ніким в судовому засіданні не оспорювалося і що підтверджується договором купівлі-продажу. Дана частка(пай) належала [PERSON] згідно сертифіката серії МК №026773, виданого 07 жовтня 1996 року на підставі розпорядження Братської райдержадміністрації від 30 вересня 1996 року №182-р. 08 січня 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП №089259. Згідно заповіту від 25 лютого 1994 року [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] Відповідно до п.17 Розділу Х ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) вважаються правовстановлюючими документами при реалізації власником сертифіката права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. При цьому, у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) відповідні зміни, як-то дані про особу, якій передано право на земельну частку (прізвище, ім'я, по батькові громадянина або назва юридичної особи, місце проживання або місцезнаходження), підстава передачі права на земельну частку (договір купівлі-продажу, дарування, заповіт тощо) мають бути внесені до сертифіката відповідною районною державною адміністрацією, якою видано сертифікат. Оскільки правовідносини між сторонами склалися до прийняття Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, суд при вирішенні даного спору застосовує Цивільний Кодекс України 1963 року. Проте на підставі ч.2 ст.47 ЦК України(в ред. 1963р.) такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. Відповідно до положень ч.3 ст.18 Земельного кодексу України(в ред.1990 року) чинного до 1 січня 2002 року, придбання земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Положеннями ст.114 Земельного кодексу України встановлено, що купівля-продаж, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, в тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, є недійсними. Згідно ст.ст. 5,18,114 Земельного кодексу Укрїни в редакції від 01.07.1992 року, право на земельну частку могло бути предметом продажу. Угоди купівлі-продажу земельних ділянок та права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом підлягали державній реєстрації в органах місцевого самоврядування на території яких розміщена земельна ділянка у відповідності до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06.06.1996 року за №14/5-14. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved