Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки (паю) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Свого часу [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], а саме на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6, 2880 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області, але за життя належним чином державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я вона не оформила. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вищевказаної земельної ділянки та рекомендовано звернутися до суду. В зв'язку з цим позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної ділянки (паю) в порядку спадкування за закономпісля смерті матері [PERSON]. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій не заперечував щодо задоволення вимог, викладених в позовній заяві, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20 грудня 2002 року, виданого на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації від 04 жовтня 2002 року №200, [PERSON] належить земельна ділянка, загальною площею 6, 2880 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Миколаївської сільської ради, КСП «Миколаївське». Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 535105 від 13 лютого 2007 року, виданого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області, [PERSON] після смерті [PERSON] отримала 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальна площа цієї земельної ділянки 6, 2880 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 січня 2015 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO], запис №1. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2012 року, виданого повторно виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дворічанського району Харківської області, [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно з висновком про вартість об'єкту оцінки земельної ділянки, площею 6,02880 га, кадастровий номер [NUMBER], оціночна вартість вказаної земельної ділянки складає 90186,00 грн, а 1/3 частини об'єкту оцінки - 30062,00 грн. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 786/02-31 від 07 липня 2017 року, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дворічанською державною нотаріальною конторою Харківської області 13 лютого 2007 року після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа . Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, та відповідач, який не заперечував проти задоволення позову, оцінивши докази в сукупності, суд згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved