Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить збільшити до 1500 гривень щомісячний розмір аліментів які стягуються на її користь для утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Просить допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування позову посилається на наступне. Вони мають сина [PERSON], 2004 року народження. 16 квітня 2009 року рішенням суду з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. Син з народження, перебуває на її утриманні і проживає разом з нею. Вважає, що наразі сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, так як збільшився прожитковим мінімум для дитини відповідного віку.. Деякий час вона не працювала, але відповідач ніяк не намагався допомогти дитині. Зараз влаштувалась на роботу. Дитина відвідує секцію вільної боротьби, яка є платною. Бажає відвідувати і інші гуртки, але вона не має можливості їх сплачувати. Син росте, кожен сезон потрібно змінювати одяг та взуття, а також купувати продукти харчування. Навесні [PERSON] бажає вступити до кадетського училища на що також потрібні немалі кошти. У неї, окрім сина [PERSON], є старша донька [PERSON], яка часто хворіє, потребувала оперативного втручання та лікування. Вказує, що відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини та підстави, зазначені в позовній заяві. Крім того пояснила, що розмір її середньомісячної заробітної плати складає 2450 грн. Вона має земельну ділянку, площею 7га але та під арештом у зв'язку з боргами за кредитним договором. Дочці виповнилося 18 років і вона навчається у технікумі де річна плата за навчання становить 3400 гривень. Відповідач [PERSON], будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково. Вказав що на життя він заробляє тимчасовими заробітками оскільки не має постійної роботи, аліменти може сплачувати щомісячно у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, письмову заяву відповідача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково, виходячи із наступного. Сторони є громадянами України, про що свідчать фотокопії їх паспортів. [INFO] року у сторін народися син [PERSON] на підтвердження чого надана фотокопія свідоцтва про народження (а.с.5). Із фотокопії довідки №3362 від 03.11.2016, вбачається, що [PERSON], має такий склад сім'ї: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO](а.с.8). Фотокопія паспорту дочки позивачки - [PERSON] додана до позовної заяви(а.с.10-11). І з фотокопії рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 16.04.2009 вбачається наступне. За рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 05 липня 2007 року [PERSON] зобов'язаний на утримання сина [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку. За заявою позивачки [PERSON] спосіб стягнення аліментів змінено та визначено, що починаючи з 06 квітня 2009 року вони мають стягуватися щомісячно у твердій грошовій сумі - 400 гривень до повноліття дитини(а.с.29-30). 24 вересня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], про що свідчить фотокопія рішення цього ж суду від 24.09. 2014. 05.10.2014 рішення набрало законної сили(а.с.31,33). Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. [PERSON] працює провідним інспектором сектору усиновлення, опіки, піклування, розвитку сімейних форм виховання Служби у справах дітей Близнюківської РДА Харківської області. З 16.11.2016 по 30.11. 2016 року вона отримала 896, 26 грн. заробітної плати, про що свідчить фотокопія довідки про доходи(а.с.9). У судовому засіданні вона пояснила, що середньомісячний розмір її заробітної плати становить 2450 грн. Про стан здоров'я старшої дочки позивачки [PERSON] (наявність певних захворювань) - свідчать фотокопії медичних довідок, направлень, квитанцій про сплату медпослуг тощо (а.с.12-21). Ірина навчається в Харківському автомобільно-дорожньому технікумі де вартість освітньої послуги за період навчання становить 10491,00 грн. За 2016-2017 рік плата за навчання склала 3682.00 грн., що підтверджено довідкою технікуму та копією договору від 20.08. 2014. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач у письмовій заяві вказав що на життя він заробляє тимчасовими заробітками оскільки не має постійної роботи, аліменти може сплачувати щомісячно у розмірі 1000 гривень. Отже його дохід є нерегулярний та мінливий. Із цієї заяви вбачається, що свій обов'язок з утримання дитини він не заперечує, розуміє зростаючі потреби дитини, а тому і погоджується на збільшення розміру аліментів з 400 гривень щомісячно до 1000 гривень. Разом із тим, вироками Близнюківського районного суду Харківської області від 25 січня 2010 року та 30 травня 2014 року [PERSON] визнаний винуватим за ч.1 ст. 164 КК України як особа яка злісно ухилялася від сплати встановлених рішення суду коштів на утримання свого сина [PERSON]. Сума заборгованості по сплаті аліментів за першим вироком, станом на 06.12.2009, склала 6388 грн., за другим вироком, станом на квітень 2014 року, склала 24968 грн. При цьому [PERSON] свою вину визнавав повністю. За ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Близнюківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області своїм листом від 20.02. 2017 повідомив [PERSON] що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON], станом на 01.02. 2017 складає 30163,00 грн. З цього ж листа вбачається, що боржник [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вікоіл ЛТД» в м. Києві. В це Товариство державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Із листа цього Товариства від 21.02. 2017 вбачається, що [PERSON] працює у них з 25.10. 2016(а.с.51). У своїй письмовій заяві від 26.01.2017 [PERSON] повідомив що він постійної роботи не має, заробляє на життя тимчасовими заробітками. Разом із тим таке твердження [PERSON] спростовується наведеним вище листом ТОВ «Вікоіл ЛТД». Доказів про розмір заробітної плату [PERSON] до суду сторонами не надано. Відповідно до Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць (діти від 6 до 18 років) складає на час розгляду справи 1689 грн. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що прожитковий мінімум для дитини збільшився, з чим суд погоджується. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тобто за винятком випадків визначення аліментів у твердій грошовій сумі. 30 відсотків від 1689 грн. складає 563 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так позивачем не надано доказів на підтвердження того, що син відвідує спортивну секцію і розміру плати за відвідування, про потребу коштів для вступу в кадетське училище. Клопотань про витребування доказів тощо не заявлено. З урахуванням усього вище викладеного, за відсутності у позивача доказів на підтвердження того, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі не менше 1500 грн. щомісячно, визнання відповідачем позову у розмірі 1000 гривень, а разом із тим приховування свого працевлаштування у 2016-2017 роках, суд вважає справедливим стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1250 грн. щомісячно. При цьому суд, крім вищенаведеного, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, відсутність у платника аліментів інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати тощо. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позов було пред'явлено 19.12. 2016 року, то вони і мають бути присудженими з цього дня. У відповідності до ч.2 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині тільки стягнення аліментів. В іншій частині вимога позивача про негайне виконання рішення суду задоволенню не підлягає як така що не ґрунтується на вимогах закону. Наведене і дає можливість суду дійти висновку про необхідність задоволення позову частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати в дохід держави: судовий збір - 640,00 грн.

Outcome: partial