Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку № 148 по вул.Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області. У належному їй будинку зареєстрований її син - відповідач по справі [PERSON] Відповідач не проживає у належному їй будинку з 2015 року, оскільки виїхав на роботу в Російську Федерацію і залишився там на постійне місце проживання. Реєстрація відповідача за її місцем проживання не дає їй можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження будинком. Крім того, у неї виникають незручності, оскільки вона не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 148 по вул.Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обємі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомленн та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння № 148 по вул.Шевченка в м.Здолбунові Рівненської області, що стверджується договором купівлі-продажу від 11 червня 1996 року, посвідченим приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 143697262 від 01 листопада 2018 року та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 148 по вул.Шевченка в м.Здолбунів Рівненської області. Як вбачається з довідки № 02/11.1-4962 від 22.10.2018р., виданої Здолбунівською міською радою Рівненської області, згідно відомостей органу реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача [PERSON] і знає сім'ю позивача протягом п'ятнадцяти років. Стверджує, що не бачив сина позивача [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання близько чотирьох останніх років. Свідок [PERSON] пояснла суду, що знає сім'ю позивача близько десяти років, проживає по сусідству. Підтвердила, що з 2015 року відповідач проживає у м.Краснодарі в Російській Федерації. Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки вони є сусідами позивача. Свідки знають сім'ю позивача протягом багатьох років, постійно спілкуються з нею, підтримують дружні стосунки і часто бувають у неї вдома. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] понад шість місяців. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved