Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні орендованим майном. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] за договором найму (оренди) кімнати від 04.03.2019 передала [PERSON] у строкове платне користування кімнату [ADDRESS] , житловою площею 15.1 кв.м, загальною площею 17,1 кв.м., а остання прийняла та зобов`язалася своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату за користування предметом оренди в установлені договором порядку та строки. Предмет оренди належить орендодавцеві [PERSON] на праві власності на підставі Іпотечного договору, посвідченого 30.08.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. за реєстровим № 1584, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30748574 від 02.08.2016, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. що Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 65261320 від 08.08.2016, сформованою ПН КМНО Стрельченко О. В. на підставі Заяви № 17939959 від 02.08.2016. Відповідно до п. 1.3 договору, метою найму (оренди) є проживання позивача [PERSON] , членів її сім`ї та будь-яких інших на її розсуд осіб, за дії (бездіяльність, вчинки) яких орендар згодна нести матеріальну відповідальність за можливу в результаті їхніх неправомірних дій (бездіяльності, халатного ставлення, невиконання обов`язків, недотримання правил добросусідства тощо) шкоду. Тобто, позивач у встановленому законом та умовами укладеного договору порядку набула абсолютне право вільно і безперешкодно користуватися кімнатою № 93 у будинку готельного типу літ. «Г-5» номер 31 [ADDRESS] . Разом з цим, позивач безпідставно позбавлена можливості вільно і безперешкодно володіти та користуватися орендованою кімнатою № 93 у будинку готельного типу літ. «Г-5» номер 31 по [ADDRESS] , оскільки в цій кімнаті проживають колишня її власниця [PERSON] , та член її сім`ї та/або родини [PERSON] . В зв`язку з чим, позивач просить усунути перешкоди у користуванні орендованим майном, а саме кімнатою [ADDRESS] у будинку [ADDRESS] номер [ADDRESS] , шляхом виселення з неї відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 15.03.2019, провадження по справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 04.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір найму (оренди) кімнати № 93 у будинку готельного типу літ «Г-5» номер 31 по вулиці Владислава Зубенка (до зміни назви [ADDRESS] , житловою площею 15,1 кв.м., загальною площею 17,1 кв.м. Строк найму (оренди) за Договором розпочинається з моменту підписання сторонами - 04 березня 2019 року, складає 2 (два) роки та спливає 03 березня 2021 року (а.с.10-11). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що кімната № 93 у будинку готельного [ADDRESS] літ [ADDRESS] Г-5» номер 31 по вулиці Владислава [ADDRESS] (до зміни назви [ADDRESS] , житловою площею 15,1 кв.м., загальною площею 17,1 кв.м. належить [PERSON] на праві власності на підставі Іпотечного договору, посвідченого 30.08.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г. І. за реєстровим № 1584, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30748574 від 02.08.2016, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. що Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 65261320 від 08.08.2016, сформованою ПН КМНО Стрельченко О. В. на підставі Заяви № 17939959 від 02.08.2016. Підстава виникнення іпотеки договір позики від 30.08.2014, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). Відповідачі зареєстровані у кімнаті [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційними довідками з реєстру територіальної громади міста Харкова (а.с.25,27), відомостей про втрату ними права користування зазначеним житловим приміщенням суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що право власності на кімнату [ADDRESS] у [ADDRESS] зміни [ADDRESS] , третя особа [PERSON] набула на підставі іпотечного договору, укладеному в забезпечення виконання договору позики. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою\~статті 40 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є\~стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина 3\~статті 109 ЖК Української РСР\~регулює порядок виселення громадян. Згідно з частиною другою\~статті 40 Закону України «Про іпотеку»\~та частиною третьою\~статті 109 ЖК Української РСР\~після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої\~статті 109 ЖК Української РСР\~громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга\~статті 109 ЖК Української РСР\~установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. За змістом статті 39 Закону України «Про іпотеку»,\~\~статті 40 цього Закону,\~статті 109 ЖК Української РСР. особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справах № 61-688св17, від 14 березня 2018 року у справі № 61-2816св18, від 30 травня 2018 року у справі № 61-401св17, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини, а також в постанові Великої палати Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі 75/12729/15цс. Згідно положень ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5\~ст. 81 ЦПК України). Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не зазначено, та суду не надані докази того, чи є відповідачі наймачами або членами наймача спірного житлового приміщення; не зазначено та не надані докази того, що іпотечне житло придбане відповідачами за рахунок позики, повернення якої забезпечене іпотекою спірного житла. Крім того, позивачем не надані суду докази про вжиття заходів позасудового врегулювання спору, а саме, наявність письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. \~ \~ \~ Відповідно\~до ч.1\~ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суду не надані докази того, що у позивача є перешкоди на вселення у спірне житлове приміщення. Доводи позовної заяви про те, що порушуються права орендаря [PERSON] на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб, суд вважає такими, що не можуть бути визнані правовими підставами для задоволення позову. Позивач є інвалідом другої групи й звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду. З урахуванням викладеного, ст.ст. 4,12,13,81,141,247 ч.2,263-265 ЦПК України, -

Outcome: dismissed