Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій прохає встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка згідно заповіту все своє майно заповіла [PERSON] , проте заявниця не звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, з огляду на що у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Встановлення юридичного факту необхідно заявнику для оформлення у встановленому порядку спадщини. Ухвалою суду від 04.02.2019 провадження у справі відкрито. У зв`язку із закінченням повноважень судді Крикливого В.В., було здійснено повторний розподіл справи даної справи, та за ухвалою суду від 14.06.2019 справа була прийнята до провадження судді Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Т.О. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Заявник [PERSON] звернулася на адресу суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник державної нотаріальної контори звернулася на адресу суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.07.2018 Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №387, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно заповіту ВРА № 622767 від 17.09.2010, [PERSON] , [INFO] , проживаюча в [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , 06.06.2014 зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.11). За повідомленням приватного нотаріуса Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Коваленко М.В., [PERSON] роз`яснено, що для прийняття спадщини необхідно подати заяву в нотаріальну контору протягом шестимісячного строку, який починається з дня відкриття спадщини або відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України бути зареєстрованим разом зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті (а.с.81). Відповідно до довідки наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрованою в [ADDRESS] , та померла [INFO] . На день смерті за вказаною адресою була зареєстрована одна (а.с.80). Згідно акта від 28.01.2019, посвідченого директором КЖРЕП № 1 Хряпою С.О., [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми проживають без реєстрації в квартирі [ADDRESS] (а.с.13). Проживання заявниці [PERSON] разом з сім`єю за адресою [ADDRESS] , підтверджується також наданими іншими письмовими доказами, зокрема, копією договору № 4599 про надання послуг доступу до локальної комп`ютерної мережі від 08.10.2013, між ТОВ «Телерадіокомпанія «ГОК» та [PERSON] , актом обстеження житлово - побутових умов кандидата в усиновлювачі від 21.05.2015, копіями декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, копіями медичних карток, довідкою ДНЗ «Росинка» (а.с.15-24). Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Згідно норм ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наданих суду письмових доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved