Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участі третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди її батька. У позовній заяві вказала, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано 27.05.2012. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка після розлучення проживає з нею. Вона матеріально утримує доньку, піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з липня 2010 року участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Позивач позбавлена можливості отримати дозвіл відповідача на виїзд малолітньої доньки за кордон для її оздоровлення, оскільки їй невідомо де він знаходиться. Тому позивач звернулася до суду та просила надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення у період з 01.06.2016 по 31.08.2016 до наступних країн: Турецької Республіки, Республіки Кіпр, Арабської Республіки Єгипет, Чорногорії, у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON]. До початку судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просив надати дозвіл на виїзд малолітній на період з 01.07.2016 по 31.08.2016, залишивши без змін інші вимоги. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №30/05-16-ДВА (а.с. 29-31), уточнені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що оздоровлення малолітньої [PERSON] за кордоном однозначно відповідатиме її інтересам, сприятиме її культурному, духовному та соціальному розвиткові, розширенню її світогляду. На запитання головуючого пояснив, що позивач до звернення з позовом до суду намагалася встановити місцезнаходження відповідача з метою отримання дозволу на виїзд доньки за кордон, однак, їй це не вдалося. Зокрема, позивач телефоном спілкувалася з матір'ю відповідача, яка також пояснила, що їй невідомо де знаходиться її син - [PERSON] Крім того, представник позивача пояснив, що питання про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] наразі не порушувалося позивачем. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був належним чином повідомлений (а.с. 38), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 01.07.2016 судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, при розгляді справи урахувати та захистити права та інтереси дитини (а.с. 32-33). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 05.11.2008 (а.с. 5). Сторони одружилися 24.05.2008, а 27.08.2012 між сторонами розірвано шлюб, що підтверджується даними копії заочного рішення Барського районного суду Вінницької області від 27.08.2012, яке набрало законної сили 17.09.2012 (а.с. 6). Відповідно до даних копії довідки Виконавчого комітету Слідянської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №179 від 13.05.2016 [PERSON] зареєстрована та проживає на території Слідянської сільської ради, до складу її сім'ї входить донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). [PERSON] у 2015-2016 навчальному році навчалася у Загальноосвітній школі I-III ступенів №8 Вінницької міської ради, що підтверджується даними копії довідки Загальноосвітньої школи I-III ступенів №8 Вінницької міської ради №37 від 13.05.2016 (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливе у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до положень ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Верховною радою та набула чинності для України з 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, адже оздоровлення малолітньої [PERSON] у літній період за кордоном повністю відповідатиме інтересам дитини, сприятиме її духовному, культурному та соціальному розвитку, розширенню її світогляду та не зашкодить навчанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 551,20 гривень, що документально підтверджені (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved