Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу та заробітку відповідача. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та в обґрунтування зазначила, що з 09 вересня 2007 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 26.10.2015 року був розірваний. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та добровільно матеріальну допомогу на утримання їх дітей не надає. В подальшому позивач надала заяву, відповідно до якої зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу та заробітку відповідача, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач у судове засіданні не з'явився, проте надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. Також надав суду довідку з місця роботи про свою заробітну плату. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 08.09.2007 року, актовий запис № 112 (а.с. 9), який згідно рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 26.10.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, 04.03.2008 року (а.с. 7) та серії [NUMBER], виданого Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, 12.01.2010 року (а.с. 8). Згідно зазначених копій свідоцтв про народження батьком дітей зазначено [PERSON]. Як вбачається з довідки № 130 від 22.12.2016 року, виданої Державним підприємством «Жовтневе лісове господарство» [PERSON] працює в ДП «Жовтневе лісове господарство» займає посаду майстер обходу №6 та має стабільний заробіток. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 179 ЦПК України визначено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач на адресу суду не надав належних та допустимих доказів стосовно наявності у нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, а також інформацію щодо свого стану здоров'я, які можуть істотно вплинути на визначення розміру аліментів. Натомість відповідачем надана заява, відповідно до якої він визнає зменшені позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти їх задоволення. Частинами 1 та 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вище викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільні діти сторін проживають разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на їх утримання, має задовільний стан здоров'я, стабільний заробіток, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 28.10.2016 року. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: approved