Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з дня предявлення мною позову, у розмірі 1 500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу) та не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що 01 жовтня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 368. За час перебування в шлюбі, в них народилися двоє спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на час подання позову є малолітніми. Вона самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітніх дітей, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Відповідач, який проживає окремо, ухиляється від виконання свого обовязку щодо їх утримання, матеріально своїм дітям не допомагає, участі у їхньому вихованні не приймає та не виконує жодного із тих обовязків, які покладені на нього законом як на батька дітей. За таких умов вона не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати дітей Позивачка в судове засідання не з'явилася, завчасно поданою письмовою заявою сповістила суд про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 жовтня 2010 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 368. Шлюб між сторонами розірвано не було. Від шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Відповідач проживає окремо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач відомості про дохід не надав, але як батько зобов'язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для часткового задоволення позову і вважає, що з відповідача слід стягувати щомісяця на користь позивачки аліменти на утримання дітей, до їх повноліття, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду із позовом. Підстав, передбачених ст. 184 СК України для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено не було, отже у цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 183 СК України в випадку, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial