Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 27 лютого 1982 року відділом запису актів цивільного стану Московського району м. Києва про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 83. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сімейні відносини позивача з відповідачем не склалися, сімейних стосунків вони не підтримують та спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Способи примирення не дали позитивного результату і подальше спільне проживання суперечитиме їх інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва суду від 11 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбута призначено до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження (а.с. 13). Ухвалою від 25.07.2019 року підготовче судове засідання закінчено та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутнсті. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданимвідділом запису актів цивільного стану Московського району м. Києва, про що 27 лютого 1982 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 83 (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнений, що їх сім`я розпалась і її збереження та примирення неможливе. З огляду на означене, враховуючи категоричну позицію позивача, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є сторін неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved