Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення межі між суміжними земельними ділянками, вказавши, що згідно рішення загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Куйбишева від 09 липня 1990 року їй була виділена земельна ділянка розміром 0,06 га для будівництва будинку за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Вовчанські Хутори, вул. Жовтнева, 86. Відповідно до отриманого паспорту забудови вона на виділеній земельній ділянці побудувала будинок та надвірні будівлі. [PERSON] є сусідом, який проживає за адресою: [INFO], з яким до цього часу не узгоджено межі їх земельних ділянок, оскільки останній відмовляється від добровільного порядку їх визначення. Просила встановити межу між земельними ділянками № 84 та № 86 по вул. Жовтневій у с. В. Хутори Вовчанського району Харківської області у відповідності до пропозиції № 2, плану щодо впорядкування двох садиб, наданих відділом містобудування та архітектури Вовчанської РДА від 28.08.2009 року, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився , належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи , про що свідчать поштові повідомлення , про причини не явки суд не повідомив. Але до суду надавав письмове заперечення на позов , в яких просив у позові [PERSON] відмовити з посиланням на те, що після завершення будівництва на його ділянці у 1989 році була зведена огорожа за планом та порушення межі і прав позивача на землю не було ним допущено. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив справу вирішити на користь позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу ім. Куйбишева від 09.07.1990 року [PERSON] було надана земельна ділянка під будівництво житлового будинку площею 0,06 га біля земельної ділянки [PERSON]. Рішенням № 5 виконкому Вовчансько-Хутірської сільської ради надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул. Жовтневій 86 у с. Вовчанські Хутори між будинком [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 24 листопада 1990 року земельну ділянку виділено ,[PERSON],на місцевості та в подальшому отримано паспорт на забудову ділянки та здійснено будівництво будинку, господарських споруд та забудов.(а.с.8) Суміжне домоволодіння розташована на земельній ділянці за адресою вул. Жовтнева 84 у с. Вовчанські Хутори, Вовчанського району, Харківської області належить [PERSON]. Відповідно до Акту від 31.07.2009 року про обстеження земельних ділянок № 84, 86 по вул. Жовтневій в с. Вовчанські Хутори та встановлення межі по факту збудованої будівлі згідно проекту забудови № 185-16-13 на підставі акту виносу в натурі земельної ділянки забудовника [PERSON] від 24.11.1990 року встановлено, що з підстав відсутності в технічній документації чітко встановлених меж відповідно до вимог архітектурних правил забудови, між будівлями фактична відстань складає 9 м. та відноситься до земельної ділянки громадянина [PERSON] Дані обставини унеможливлюють встановити відсутність 6 м. ширини земельної ділянки під забудову громадянки [PERSON]. 28.08.2009 року відділом містобудування та архітектури Вовчанської РДА надані ІІ пропозиції щодо впорядкування двох садиб № 84 та № 86 по вул. Жовтневій в с. Вовчанські Хутори, Вовчанського району, Харківської області. Згідно з Протоколом засідання комісії по земельним спорам про Вовчансько-Хутірській сільській раді від 25.04.2016 року комісією встановлено, що при переобмірі землекористування гр. [PERSON] та гр. [PERSON] будівництво не відповідає плану будівництва житлових будинків, тому встановити межу між даними домоволодіннями не є можливим.(9-15) Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними, що встановлено ч. 1 ст. 106 ЗК України. Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. З наданих пропозицій щодо впорядкування садиб сторін вбачається, що відповідно до фактичного розташування земельних ділянок та обєктів будівництва на них існує накладання, оскільки згідно схеми земельної ділянки відповідача в акті виносу в натурі земельної ділянки 30 м., що складає встановлену ширину його ділянки по червоній лінії від будівлі позивача закінчуються на стіні її збудованого будинку. А ширина земельної ділянки [PERSON] по красній лінії до фактичної межі з [PERSON] становить 14 м., що є на 6 м. менше встановленої ширини. Відстань між фактично збудованими будівлями сторін складає 9 м. На підставі викладеного, враховуючи, що межі зазначених вище земельних ділянок сторонами не узгодженні, будівництво житлових будинків № 84 та 86 не відповідає плану будівництва, що унеможливлює встановити дійсні межі земельних ділянок, суд приходить до висновку про встановлення межі між земельними ділянками сторін у відповідності з пропозицією № 2 плану щодо впорядкування двох садиб, що передбачає рівний поділ за розміром частини земельної ділянки, що розташована між домоволодіннями та загальне вирівняння земельних ділянок до наданої загальної площі.(а.с.14) Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 551,21 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved