Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що з 15.09.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Оскільки подружнє життя між сторонами не склалось, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2019 року у справі №161/6419/19 шлюб між сторонами був розірваний. Зазначає, що відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 з усіх видів заробітку, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. На адресу суду позивачка подала заяву про зменшення розміру позовних вимог та просила стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 2/5 з усіх видів заробітку, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК суд приймає заяву до розгляду як таку, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству, та продовжує розгляд з її урахуванням. Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 року. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2019 року у справі №161/6419/19 шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 8). У шлюбі у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.5-7). Також встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дітей не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей,\~матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Судом встановлено, що відповідач працює, тобто має сталий дохід, на утриманні інших дітей не має, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у частці в розмірі 2/5 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.08.2019 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial