Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої прохала суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти щомісячно на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача за угодою - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і прохала суд позов задовольнити з підстав, викладених в позові, а також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, прохав стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, враховуючи його заробітну плату та надання на даний час в добровільному порядку матеріальної допомоги та допомоги на лікування. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.08.1997 року Палацом шлюбів м. Кременчука зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 013990 виданим 30.08.1997 року, запис № 963. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 045521, видане 22.02.2000 року відділом РАГС Автозаводського райвиконкому м. Кременчука, актовий запис № 189 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 148450, видане 23.11.2011 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 765, які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем. Сімейні відносини між сторонами не склалися і рішенням Крюківського раойнногоо суду м. Кременчука від 27 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. При цьому, стороною позивача також, не заперечувалось твердження відповідача, що останній приймає участь в утриманні дітей, але, на думку позивача, не в достатній мірі, та враховуючи не досягнення згоди з відповідачем щодо розміру та порядку сплати аліментів, позивач змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює в ТОВ « Укрфорестгруп» на посаді начальник цеху і отримує заробітну плату, згідно довідки № 07 від 13.02.2017 року за вересень - грудень 2016 року 6568, 18 грн., за січень 2017 року 5575, 20 грн., Суд враховує, відсутність доказів про те, що відповідач сплачує аліменти на утриманні дітей чи інших осіб. Також, суд враховує те, що відповідач приймає участь у додаткових витратах позивача на лікування сина [PERSON], на його лікування, транспортування до лікарняного закладу та готовність і в подальшому приймати участь у додаткових витратах. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України ( надалі СК України ) батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька , яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначаються судом . Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей , суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 СК України батьки зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину . що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом , тощо). Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому, суд бере до уваги обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України , а саме стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, його працездатний вік, відсутність у нього, крім заробітної плати, інших видів доходу, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини , що мають істотне значення, в тому числі витрат, пов»язаних з фізичним та духовним розвитком дитини, тощо. Суд зазначає, що позивач як в позовній заяві так і в поясненнях представника взагалі не вказала своє матеріальне становище, розмір заробітної плати, інших доходів, в тому числі і на вимогу суду, в чому суд вбачає умисне приховування позивачем свого матеріального становища. Також, в судовому засіданні не встановлено, що позивач має незадовільний стан здоров»я, чи є непрацездатним, що остання на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі та не доведені і інші обставини, які мають істотне значення, як то наявність на утриманні непрацездатних осіб, хронічних хвороб членів сім»ї, тощо. Суд критично оцінює твердження сторони позивача, щодо недостатнього розміру стягуваних з відповідача аліментів на двох дітей в розмірі 1000 грн. при наявність заробітній платі останнього в розмірі близько 1700 грн., враховуючи ст. 7 Закону України « Про державний бюджет на 2017 рік», яким прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2017 року становить 1689 грн., тобто, на двох дітей потрібно не менше ( 1689х2 = 3378 грн.). Судом встановлено, що згідно довідки № 08 від 24.02.2017 року, заробітна плата відповідача за січень 2017 року складає близько 5500 грн. і відповідно 1/3 частка складає близько 1833 грн., тому, враховуючи також і обовязок позивача матері дітей, утримувати дітей нарівні з відповідачем, згідно ст.180 СК України , суд вважає, достатнім рівень матеріального забезпечення утримання дітей при стягненні даної частки доходів відповідача. Судом встановлено, що відповідач приймає участь у спілкуванні з дітьми, їх вихованні, розвитку, придбанні продуктів харчування, одежі, додаткових витратах, що не спростовувалось стороною позивача. Також, суд бере до уваги, що відповідач не заперечував проти сплати 50 відсотків понесених додаткових витрат на дітей, які передбачають, в тому числі і витрати на розвиток їх здібностей, навчання, створення необхідних умов для цього, тощо, при тому, що ці витрати є складовою передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку так і витрат на лікування. При цьому, суд критично відноситься до пояснень відповідача про не згоду останнього щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн. на двох дітей з дня подачі позову, що протирічить як ст.184 СК України , згідно якого аліменти в твердій грошовій сумі стягуються з особи, яка має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, тощо, так і ч.2 ст.183 СК України , якою передбачено , що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей , суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим частково і потрібно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., які підтверджуються актом від 26.01.2017 року на суму 1000 грн., розрахунком витрат та актом від 25.01.2017 року,квитанцією № 25 від 24.01.2017 року, суд вважає обґрунтованими. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640 грн., суд, враховуючи норми ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, вважає за необхідне дану вимогу задовольнити. Відповідно до положень ст.. 367 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах\~ суми платежу за один місяць.

Outcome: partial