Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 15.09.2012 році вона зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1272. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем не склалися, у зв`язку з чим, рішення суду від 30.06.2020 року шлюб був розірваний. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач з донькою мешкають разом, та дитина знаходиться на її матеріальному утриманні, в свою чергу відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні доньки. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував частково, та зазначив, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1149 грн. Також, зазначив, що він надає позивачу грошові кошти на утримання їх спільної дитини, але мати їх не витрачає на потреби дитини. Позивач перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною. Крім того, пояснив що він офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, інших утриманців не має, та допомагає батькам, які мають молочну ферму Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 15.09.2012 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, які зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 3). Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 23.01.2013 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що відповідач працює не офіційно на молочній фермі, яку вони заснували разом в період шлюбу, та яка належить відповідачу. Відповідач має стабільний дохід від вказаної ферми, також він працює на іншій роботі, в якості охоронця, тому вона вважає, що відповідач має дохід близько 3000-4000 грн. щомісячно. У своїй власності відповідач має декілька автомобілів та трактор. Однак, докази на підтвердження отримуваного доходу відповідачем позивач не має. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із ч.1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).\~\~\~ Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача\~\~щодо його працездатності чи безробіття,\~\~не\~\~ставить цим\~\~ в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). А\~\~частина 1 статті 184 СК України\~\~виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» з січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком від шести до вісімнадцяти років складає 2318 грн. З пояснень відповідача вбачається, що він не працевлаштований, постійного доходу не має, вказані доводи позивачем не спростовані, доказів того, що відповідач має можливість надавати утримання дитині в розмірі 5000 грн. суду не надано. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, матеріали справи даних щодо інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не містять, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні не надано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), відповідачем також не надано. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи викладене,\~суд\~ приходить\~до\~ висновку,\~що з\~відповідача підлягають\~стягненню аліменти\~на утримання\~малолітньої\~дитини \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~\~у розмірі\~\~1500\~ грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що дитина навчається у спеціалізованому Харківському технічному ліцеї № 173, а також відвідує дитячий клуб «Наші діти», що потребує значних коштів. Згідно із вимогами частини першої статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial