Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 11.04.2018 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 539. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.04.2018 року. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 2 років стосунки між ними почали погіршуватись, що призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові, постійних конфліктів та до фактичного припинення шлюбних відносин. Починаючи з березня 2019 року вони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вона вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та дитини. Шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, вони виявились людьми з різними поглядами на життя, з березня 2019 року проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить позов задоволити. Надалі подала заяву про розгляд справи у її відсутності та не заперечила проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ч. 1ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.\~104-105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст.\~109\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 11.04.2018 року у Львівському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблений актовий запис № 539 /а.с. 4/. Від спільного подружнього життя у них є син [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, з березня 2019 року вони не живуть разом, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість конфлікту між ними. Позивач збереження шлюбу та примирення вважає неможливими, а відтак суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно\~з ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 280-287, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved