Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат на оплату навчання. Своїх вимоги мотивує тим, що з 13.07.1997 року по 19.01.2001 року сторони перебували у шлюбних відносинах. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], 1998 року народження. Син повнолітній, продовжує навчатись у Вінницькому коледжі конструювання одягу на денній формі навчання, не працює, вона щороку сплачує за навчання 5600,00 грн. Відповідач працює та має можливість утримувати дитину. За викладених обставин просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною двадцяти трьох років, додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 1/2 витрат на навчання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.06.1998 року. [PERSON] досяг повноліття та є студентом приватного вищого навчального закладу «Вінницький інститут конструювання одягу і підприємництва» за спеціальністю «Швейне виробництво»; термін навчання: з 01.09.2015 року - 30.06.2019 року, плата за навчальний рік становить 5600,00 грн., що підтверджується довідкою з навчального закладу від 14.09.2016 року №245. [PERSON] проживає разом з матір'ю у [ADDRESS], не працює. Відповідач [PERSON] (батько) проживає окремо, належним чином не дбає про матеріальне забезпечення сина. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 182, 185, 191, 199, 200, 201 СК України. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що син, навчаючись, потребує матеріальної допомоги. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує вартість навчання, витрати необхідні з цим (навчанням), взаємний обов'язок батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач доказів надання допомоги синові та неможливості його утримувати суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, обставини, що встановленні в судовому засіданні та мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 725,00 грн. щомісячно. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі ст. 182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 14.09.2016 року. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оплату навчання [PERSON] суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Наразі правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки та сина врегульовані главою 16 СК України. Зокрема ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Тобто, Сімейним Кодексом України чітко передбаченні норми, що застосовуються до правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки та сина, однак стаття 185 СК України (щодо додаткових витрат на дитину, які просить стягнути позивач) в даному переліку не значиться. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, полягає у сплаті аліментів. Саме при визначенні їх розміру враховуються вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, повнолітній, за законом має право на отримання від батька лише аліментів, а право на отримання від батьків додаткових витрат чинним законодавством не передбачено. З огляду на викладене, позов у цій частині задоволенні не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial