Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 листопада 2018 року Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 29. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 08.11.2018 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через психологічну несумісність, різні погляди на життя у зв`язку з чим постійно виникали суперечки. Декілька разів припиняли шлюбні відносини у липні 2019 року та вересні 2019 року. Намагаючись примиритися, вони знову починали проживати разом, але примирення між ними не відбулося і 08.09.2020 позивач разом з дитиною переїхала проживати до своїх батьків, з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть і спільного бюджету не мають, шлюб між ними існує лише формально, його збереження суперечитиме їх інтересам. Малолітня донька проживає та залишиться проживати разом з позивачем. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, не мають. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23.11.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 24.12.2020 о 09.00 годині. 24.12.2020 в зв`язку з перебуванням судді Подмаркової Ю.М. на лікарняному, судовий розгляд відкладено до 11.00 год. 27.01.2021. 27.01.2021 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 11.00 год. 15.02.2021. 15.02.2021 сторони на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 08.11.2018, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2018 (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). З довідки виконавчого комітету Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області № 08-17/765 від 22.12.2019 позивач з 22.12.2019 по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини сторін, вважає що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved