Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори 25.02.2003 року. Відповідач по справі є її братом. За його прохання позивач зареєструвала його з 08.01.2014 року для влаштування на роботу. Проте відповідач в квартиру не вселився, виїхав на інше місце мешкання, особистого майна відповідача в квартирі немає. Факт непроживання відповідача в квартирі протягом останніх двох років підтверджується актом КСН. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги повністю підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори 25 лютого 2003 року за зареєстрованого в реєстрі за № 1-377. На підставі зазначеного договору 05.06.2003 року Маріупольським БТІ видано витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 715362. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] з 08.01.2014 року зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується особовим рахунком [NUMBER]. Згідно акту КСН «Центральний» від 26.07.2016 року [PERSON], 1992 року народження, протягом двох років за місцем реєстрації не мешкає. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючим в ньому, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved