Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон та збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який сторони розірвали 21.11.2014 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], дитина проживає з позивачкою, а відповідач відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21.11.2014 року повинен сплачувати на утримання сина 516 гривень щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.07.2030 року. Крім того, з середини 2014 року відповідач з дитиною не спілкується, не приймає участі у вихованні сина та не намагається цього робити, ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини та його утриманні, станом на 01.09.2015 р. має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 6708 грн. Оскільки на теперішній час у позивачки відсутні відомості щодо місця мешкання та перебування відповідача, це унеможливлює отримання його згоди на виїзд спільної дитини за кордон, а саме до Республіки Вірменія в період часу з 05.12.2015 року по 05.02.2016 року, позивачка вважає, що сума стягнутих аліментів на утримання сина дуже мала, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів у розмірі з 516 гривень на 1096,75 гривень щомісяця та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої сина до Республіки Вірменія в період часу з 05.12.2015 року по 05.02.2016 року без згоди та супроводу батька, у супроводі матері. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву, у якій повністю підтримала позов, просила його задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, у якій проти позовних вимог не заперечував, просив суд розглянути справу без його участі. Третя особа представник Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, у якій підтримала позов у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає вимоги позивачки законними та обгрунтованими, тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою по справі. Шлюб між сторонами у справі був розірваний 21.11.2014 року, згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області. Відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області у справі №317/3741/14-ц від 21.11.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 516 гривень щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 14.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.07.2030 року. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам ВДВС, відповідач заборгував аліменти на утримання сина станом на 01.09.2015 р. у сумі 6 708 грн. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них та в інших випадках, передбачених ЦПК. Відповідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працює, дохід його постійно змінюється, тому, суд вважає за необхідне, стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі, збільшивши розмір аліментів, адже дитина досягла трирічного віку, тому зменшились державні виплати на неї, збільшився прожитковий мінімум на дитину, тобто змінився матеріальний стан сторін. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати учать у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в іншому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в«їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», іншими нормативно-правовими актами. Відповідно положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи усе наведене, суд приходить до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 516 грн., а саме у розмірі 1097,75 гривень щомісяця, та суд вважає за необхідне надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], в Республіку Вірменія на строк з 05.12.2015 року по 05.02.2016 року, без згоди та супроводу батька [PERSON], отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи спір, суд згідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки суми сплаченого судового збору, у загальному розмірі 974,40 грн., що підтверджується квитанціями від 20.11.2015 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved