Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де просила визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 5310436500:13:002:0674 площею 0,0549 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 29.10.2018 за договором дарування, укладеним [PERSON] , вона набула право власності Ѕ частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Договір про передачу їй права власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, не укладався. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310436500:13:002:0674 площею 0,0549 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно Державного земельного кадастру зареєстровано за померлим [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Після [PERSON] спадщину, в тому числі на Ѕ частину земельної ділянки, прийняла [PERSON] . Зазначила, що 24.06.2020 державний реєстратор виніс рішення № 52820299, яким відмовив їй у державній реєстрації права на земельну ділянку у зв`язку з ненаданням нею оригіналів правовстановлюючих документів на землю. Вважає, що набула права власності на земельну ділянку оскільки відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлений для попереднього землевласника (землекористувача). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.01.2021 до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Чорнуха Ю.В. не з`явилися, представником позивача подано заяву, де вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надіслала суду заяву, де позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, справу просила розглянути без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Представником третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області також подано заяву, де він просить здійснювати розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Судом встановлено. що згідно нотаріально посвідченого договору дарування частки у праві власності на житловий будинок з господарчими будівлями від 29.10.2018 дарувальник [PERSON] передав, а обдарована [PERSON] набула Ѕ частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності [PERSON] на Ѕ частку в праві власності на вказаний житловий будинок належним чином зареєстроване на підставі договору дарування частки від 29.10.2018, інша Ѕ частка домоволодіння належить [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Скакун В.І. від 12.05.2020 № 52200656 зупинено розгляд заяви [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5310436500:13:002:0674 у зв`язку з поданням документів не в повному обсязі, а саме заявником не подано правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Цим же рішенням встановлено, що земельна ділянка зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Скакун В.І. від 24.06.2020 № 52820299 відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на земельну ділянку у зв`язку з невиконанням вимог державного реєстратора, зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви. Як встановлено судом та вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №037278 земельна ділянка площею 0,0549 га з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Рішенням Кременчуцької міської ради «Про перейменування вулиць міста Кременчука» від 16 лютого 2016 року провулок Кіровоградський перейменовано на провулок Гайдамацький. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 5310436500:13:002:0674, розташована по [ADDRESS] , зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі державного акту від 07.05.1999 ІІ-ПЛ 037278. Згідно висновку про вартість оцінки об`єкта від 20.07.2020 вартість земельної ділянки площею 0,0549 га з кадастровим номером 5310436500:13:002:0674, розташованої по [ADDRESS] , становить 25784 грн. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1999 вбачається, що спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , є дочка [PERSON] , спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташованих за адресою [ADDRESS] . З додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2000 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є дочка [PERSON] , спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташованих за адресою [ADDRESS] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 28.08.2000, яке набрало законної сили 08.09.2000, в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадкового майна та земельної ділянки між позивачем та відповідачем розподілено спадкове майно, а саме домоволодіння [ADDRESS] , а також виділено [PERSON] та [PERSON] кожній по 274,5 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS] , що складає по Ѕ частині ідеальної долі кожній. Право власності на земельну ділянку ні [PERSON] , ні [PERSON] зареєстровано не було. Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 17.02.2010 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар Ѕ частку будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . При цьому у договорі помилково зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці Державного фонду розміром 549 кв.м. Договір дарування зареєстрований у КП «КМБТІ». Між сторонами виникли правовідносини з права власності, а саме, права власності на земельну ділянку, які регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року та 2004 року і ЗК України в редакції 1990 року і 2001 року. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України в редакції 2004 року). При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 ЗК в редакції 1990 року, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення (ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року). Частиною 2 ст. 67 ЗК в редакції 1990 року передбачено, що при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2000 [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташованих за адресою [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] набула у власність в порядку спадкування Ѕ частину приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташовану за адресою [ADDRESS] . За змістом частини першої статті 141 ЗК України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Відповідно до ч.1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них (п.п.6.28-6.30 постанови Великої Палата Верховного Суду від 16.06.2020 року по справі №689/26/17). Отже, з моменту набуття права власності на Ѕ частку будинку [ADDRESS] [PERSON] набув права власності на Ѕ частину земельної ділянки без зміни цільового призначення. З огляду на те, що 29.10.2018 за договором дарування [PERSON] набула Ѕ частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивачка стала власником спірної Ѕ частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику [PERSON] . Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ч.1 ЦК України). Зважаючи на викладене, оскільки саме відповідач [PERSON] , який набув права власності на спірне майно, не визнає право власності позивача [PERSON] , суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, а в задоволенні вимог до [PERSON] та [PERSON] - відмовити.

Outcome: approved