Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус [PERSON] Реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про визнання договору дарування недійсним, про скасування запису про державну реєстрації права власності, про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], про зобовязання внести записи до Державного реєстру речових прав. Протягом розгляду справи неодноразово уточнювала позовні вимоги. В остаточній редакції позовних вимог просила суд визнати договір дарування квартири [ADDRESS], № 268 від 12.02.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] недійсним, скасувати запис № 233 в книзі 2 від 01.04.2011 року про державну реєстрацію права власності внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS], зобовязати Реєстраційну службу Маріупольського міського управління юстиції Донецької області внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 3 грудня 2009 року помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. Спадкоємцями першої черги після смерті дідуся [PERSON] є дві його дочки [PERSON] та [PERSON] та вона на праві представлення, після смерті її батька [PERSON] Вона та її тітка [PERSON] в шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори у м. Маріуполі з заявами про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON], але заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подала. [PERSON] не погодилася з тим, що вона приймає спадщину та звернулася до суду з позовом про усунення її від права на спадкування та визнання права власності на квартиру. Рішенням Орджонікідзевського суду м. Маріуполя від 30 вересня 2010 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2010 року, позов [PERSON] задоволено. 07 вересня 2011 року Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя скасовано, справу передано на новий розгляд, в процесі якого [PERSON] залишила свої позовні вимоги без розгляду. Вона знову звернулася до нотаріальної контори з питання про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, оскільки вона не надала правоустановчих документів на квартиру, які знаходилися у [PERSON] Спадкоємиця [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, але в задоволені її позову було відмовлено. [PERSON] не дожидаючись закінчення розгляду справи, зареєструвала в БТІ м. Маріуполя на соє імя право власності на спадкову квартиру та в подальшому подарувала дану квартиру своїй доньці [PERSON], порушуючи її право на отримання спадщини на спадкову квартиру. На теперішній час є дві спадкоємиці на спадкову квартиру вона та відповідач [PERSON] в рівних частках по 1/2 частині, але відповідачі порушили її право на отримання спадщини за законом, тому вона звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 30 квітня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], №268 від 12.02.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], недійсним. Скасовано запис № 233 в книзі: 2 від 01.04.2011 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON]Є, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті її діда [PERSON], померлого 3 грудня 2009 року, на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. З даним рішенням не погодилася [PERSON] та оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилається на те, що суд неповно з»ясував обставини справ та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального та матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Позивачка [PERSON] до суду не з»явилася, повідомлена про час і місце судового засідання телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм за № 2171. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] до суду не з»явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками. В судовому засіданні представники [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] до суду не з»явився, звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність. Представник третьої особи - реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]) народилася 15 грудня 1980 року, її батько [PERSON], мати [PERSON]. Батько позивачки- Гаврюшин [PERSON], помер 19.11.1999 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 19 листопада 1981 року та її прізвище після одруження стало [PERSON]. В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та її прізвище стало [PERSON]. [PERSON] дід [PERSON]В.(дошлюбне прізвище [PERSON], [PERSON]), батько [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, помер 3 грудня 2009 року. На підставі договору купівлі-продажу від 4 лютого 2003 року йому належала квартира [ADDRESS]. З повідомлення Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори вбачається, що в проваджені нотаріальної контори є спадкова справа до майна померлого 03.12.2009 року [PERSON] 28.05.2010 року зареєстрована заява про прийняття спадщини [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON], прізвище після другого шлюбу [PERSON], 25.05.2010 року зареєстрована заява про прийняття спадщини [PERSON] З заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину сторони по справі до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Рішенням Орджонікідзевського суду м. Маріуполя від 30 вересня 2010 року, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2010 року, позов [PERSON] про усунення [PERSON]В.(дошлюбне прізвище [PERSON], прізвище після другого шлюбу [PERSON]) задоволено. Остання була усунута від права на спадкування, та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. 07 вересня 2011 року Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя скасовано, справу передано на новий розгляд, в процесі якого [PERSON] залишила свої позовні вимоги без розгляду. Ухвалою Оржонікідзевського суду м. Маріуполя від 5 червня 2012 року позовна заява [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини залишена без руху. [PERSON] зареєструвала на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя в БТІ м .Маріуполя право власності на квартиру [ADDRESS]. 12.02.2011 року [PERSON] подарувала вищевказану квартиру [PERSON] про що між ними було укладено договір дарування квартири [ADDRESS], №268 від 12.02.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є частково обґрунтованими. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судом правильно встановлено, що відповідачем [PERSON] проведено відчуження спірної квартири в період оспорювання її права власності на квартиру, яке було визнано за нею рішенням Орджонікідзевського суду м. Маріуполя,що було скасовано Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України, внаслідок чого вона була позбавлена права власності на спірну квартиру, та виникло право на спадкування на частину спірної квартири у позивача [PERSON] Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недійсність договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], №268 від 12.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Суд першої інстанції правильно встановив, що в проваджені Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори є спадкова справа до майна померлого 03.12.2009 року [PERSON] 28.05.2010 року зареєстрована заява про прийняття спадщини [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON], прізвище після другого шлюбу [PERSON], 25.05.2010 року зареєстрована заява про прийняття спадщини [PERSON] Але суд першої інстанції не з»ясував всі обставини по справі, не звернув увагу на те, що з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину сторони по справі до нотаріальної контори не зверталися, як це передбачено вимогами ст. 1297 ЦК України. А тому, суд дійшов передчасного висновку щодо необхідності визнання за позивачкою права власності на спірне спадкове майно, так як сторони по справі відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від нотаріуса не отримували. Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Згідно з вимогами ч. 1 п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково. Скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 30 квітня 2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В решті частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Outcome: partial