Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує , що 25 квітня 2017 року уклала відповідний договір позики із [PERSON], якому позичила 2000 доларів США., які останній зобовязався повернути до 09 травня 2017 року. Посилаючись на ті обставини, що визначені договором позики обовязки по поверненню коштів [PERSON] і по даний час не виконав, що свідчить про ухилення від виконання своїх зобовязань, це змусило позивача звернутися до суду із відповідним позовом . До початку судового розряду [PERSON] була подана зустрічна позовна заява про визнання правочину, а саме даного договору позики удаваним та визнати , що відносини сторін щодо даних правовідносин регулюються правилами щодо договору купівлі-продажу. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та не визнала зустрічних. При цьому пояснила, що продала [PERSON] будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений за ціною, яка вказана у договорі. Продаж відбувався 01 березня 2017 року, а грошові кошти вона позичала [PERSON]М 25 квітня 2017 року. Вказані правочини є різними та не повязаними між собою. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив задовольнити його позовні вимоги, вказуючи на ті обставини, що ніяких грошових коштів у [PERSON] він не позивач, а вказана сума є тими коштами, які він мав доплатити за придбаний будинок та земельну ділянку. Третя особа [PERSON] заперечив проти задоволення вимог [PERSON] та при цьому пояснив, що йому відомо про обставини позики його дружиною грошових коштів [PERSON] Вислухавши пояснення та дослідивши надані сторонами докази по справі суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК України. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом 30 днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором Крім того, відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 25 квітня 2017 року взяв у позику у [PERSON] гроші в сумі 2 000 доларів США , про що позичальником власноручно було написано відповідну розписку, де він зобовязався повернути вказані кошти до 09 травня 2017 року (а.с.20). Однак у зазначений у розписці час - 09 травня 2017 року, відповідач визначеного розміру коштів не повернув, як не повернув їх і до моменту розгляду справи у суді. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. [PERSON] підтвердив написання ним відповідної розписки, але заперечував отримання вказаних коштів у борг. При цьому пояснити зміст саме такого правочину не зміг, а тому позивач має законне право на стягнення всієї суми позики у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання в судовому порядку, оскільки відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання відповідно до вимог цивільного законодавства. Стаття 81 ЦПК України покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може прийняти до уваги покази свідка [PERSON] щодо передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] в більшому розмірі ніж визначено у договорі купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.78 ч.2 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 208 ЦК України вказує, що правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян має вчинятися у письмовій формі. Під час отримання відповідачем у позику 2000 доларів США визначена форма правочину була дотримана і була написана письмова розписка. Суд вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт неотримання грошей за договором позики від 25 квітня 2017 року, а тому вимоги позивача [PERSON] є правомірними та такими, що підлягають до задоволення. Що стосується вимог [PERSON] про визнання договору позики удаваним правочином та визнання даних правовідносин такими, що регулюються правилами щодо договору купівлі-продажу, суд вважає що такі не були підтверджені належними та допустимими доказами. Як вбачається із договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, такі були укладені 01 березня 2017 року. Рішення про державну реєстрацію права власності здійснено 01.03.2017 року о 13 годині 36 хвилин 14 секунд, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до п.3 вказаних договорів, грошові кошти сплачені покупцем [PERSON] продавцям [PERSON] та [PERSON] до підписання даних договорів (а.с.25-31). Переглянутий в судовому засіданні відеозапис із камер відеоспостереження Прилуцького відділення АТ «[PERSON] Аваль» підтверджує перебування сторін у приміщенні вказаного банку у період часу - 14 год. 37 хв., тобто після підписання та реєстрації договорів купівлі-продажу та передачі грошових коштів. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та задовольнити позовні вимоги [PERSON] Виходячи з вимог ст.533 ЦК України , грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно довідки НБУ, на час постановлення рішення суду, курс долара по відношенню до гривни становив 26,948185 грн., а тому сума боргу становить 53896 грн.37 коп. (2000 доларів США х 26,948185 грн.) Що стосується стягнення з боржника трьох відсотків річних, суд вважає, що такі також підлягають до задоволення, в межах зазначених позивачем 260 грн. 61 коп., оскільки ним не ставилося питання про збільшення позовних вимог, а суд не має права вийти за межі позову. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved