Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом в якому вказує, що вона працює вчителем початкових класів НВК «Чаплинська школа-гімназія». Згідно плану курсової перепідготовки працівників на 2013-2014 навчальні роки відділом освіти Чаплинської районної державної адміністрації видано наказ «Про відрядження вчителів району на курсову перепідготовку в м. Херсон» де її включено до складу учасників перепідготовки. Відповідно до посвідчення про відрядження виданого НВК « Чаплинська школа гімназія» на підставі наказу вибула у м. Херсон у відрядження, що підтверджується відміткою комунального вищого закладу «Херсонської академії неперервної освіти» Херсонської обласної ради та придбаним за власні кошти квитком. По місцю прибуття до пункту призначення нею було придбано за власні кошти путівку в санаторій профілакторій відокремленого підрозділу південноукраїнського регіонального інституту післядипломної освіти педагогічних кадрів в розмірі 120 грн. Після закінчення даної перепідготовки вона отримала свідоцтво про підвищення кваліфікації видане комунальним вищим навчальним закладом «Херсонської академії неперервної освіти» Херсонської обласної ради. Відповідно до відмітки КВНЗ «Херсонської академії неперервної освіти» у посвідченні про відрядження вона виїхала з міста Херсон до смт. Чаплинка, що підтверджено придбаним квитком за власні кошти. Крім того, за час перебування на курсах їй не було виплачено добові кошти за весь період навчання, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року №663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження у межах України та за кордон. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача як основного органу фінансування заробітної плати вона отримувала відмову у задоволенні своїх законних вимог з причини відсутності коштів. Оскільки в добровільному порядку вирішити дане питання відповідач відмовляється, просить суд стягнути з відповідача комунальної установи «Фінансово-господарської групи з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району» витрати на службове відрядження в сумі 820 грн., 1000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 243 грн.60 коп. витрати на судовий збір. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала частково, наполягає на стягнені моральної шкоди в сумі 500 гривень. В частині відшкодування коштів на відрядження відмовилась. Представник відповідача комунальної установи «Фінансово-господарської групи з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд вважає за можливе розглянути позовну заяву на підставі наданих до суду документів. Заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач працює вчителем початкових класів НВК «Чаплинська школа-гімназія». Згідно плану курсової перепідготовки працівників на 2013-2014 навчальні роки відділом освіти Чаплинської районної державної адміністрації видано наказ «Про відрядження вчителів району на курсову перепідготовку в м. Херсон» де її включено до складу учасників перепідготовки. Відповідно до посвідчення про відрядження виданого НВК « Чаплинська школа гімназія» на підставі наказу вибула у м. Херсон у відрядження, що підтверджується відміткою комунального вищого закладу «Херсонської академії неперервної освіти» Херсонської обласної ради та придбаним за власні кошти квитком. По місцю прибуття до пункту призначення нею було придбано за власні кошти путівку в санаторій профілакторій відокремленого підрозділу південноукраїнського регіонального інституту післядипломної освіти педагогічних кадрів в розмірі 120 грн. Після закінчення даної перепідготовки вона отримала свідоцтво про підвищення кваліфікації видане комунальним вищим навчальним закладом «Херсонської академії неперервної освіти» Херсонської обласної ради. Відповідно до відмітки КВНЗ «Херсонської академії неперервної освіти» у посвідченні про відрядження вона виїхала з міста Херсон до смт. Чаплинка, що підтверджено придбаним квитком за власні кошти. Крім того, за час перебування на курсах їй не було виплачено добові кошти за весь період навчання, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року №663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження у межах України та за кордон. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача як основного органу фінансування заробітної плати вона отримувала відмову у задоволенні своїх законних вимог з причини відсутності коштів. Згідно статті 121 Кодексу законів про працю України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Відповідно до статті 122 Кодексу законів про працю України, при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи (посада) і провадяться виплати, передбачені законодавством. Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У зв»язку з викладеним суд вважає, що позивачу було спричинено і моральну шкоду, оскільки остання опинилася у скрутному матеріальному становищі, душевно переживала, була обмежена у своїх правах щодо розпорядження коштами на які мала право. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди відмовити, а розмір моральної шкоди буде достатнім і обґрунтованим у сумі 500 грн.

Outcome: partial