Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 1500 кв.м., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.08.2011 року відповідачі, а саме [PERSON] зайняла у неї 24 000 гривень строком повернення до 11.02.2011 року. В якості задатку, відповідач залишила у володінні [PERSON] зазначений житловий будинок з правовстановлюючим документом. 11.02.2013 року відповідачі не виконали взяте на себе зобов'язання, а саме не повернули жодної частини боргу, а у відповідь на звертання позивача, просили оформити на себе їхній будинок [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2011 року між позивачем та відповідачами був укладений договір позики, відповідно з яким відповідачі, позичили у позивача грошові кошти в розмірі 24 000 гривень, та зобов'язались повернути їх до 11.02.2013 року. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 532, ЦК України, зобов'язання повинно бути виконане належним чином сторонами у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. Вчасно повернути позичені кошти відповідачі не змогли, тому сторони дійшли згоди щодо передачі [PERSON] в рахунок погашення заборгованості належного [PERSON] житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 53,6 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 1500 кв.м. Право власності [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвом про право на спадщину від 19.05.2011 року серії ВРК № 608018, реєстровий № 1478. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюється сторонами. Передання відступного є одним із способів припинення зобов'язання за згодою сторін. В даному випадку сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошових коштів переданих боржником позивачем, та які становлять його зміст, боржник виконує інші дії, а саме передає нерухоме майно кредиторові. Аналізуючи положення статті, об'єктом відступного може бути нерухоме майно. Розмір відступного встановлюється сторонами. Відступне має бути оформлено договором, в якому вказується розмір відступного, порядок та строк його надання. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним державним органом. Проте, вказаним положенням не передбачено можливості проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке передано у якості відступного, тому суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, тим самим захистити її майнові права. На підставі викладеного та

Outcome: approved