Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надати для ознайомленні висновок судово-медичної експертизи трупа її покійного чоловіка [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в провадженні слідчого відділення Лінійного відділу на станції Стрий Управління МВС України на Львівській залізниці перебувало кримінальне провадження № 12014140390000130. В межах даного кримінального провадження вона не набула статусу потерпілої, у звязку з чим їй не надають інформацію, яка міститься у висновку судово-медичної експертизи трупа [PERSON] Проте, відповідно до\~ст. 32 Конституції України\~вона має право знайомитися в органах державної влади з відомостями про себе, і на судовий захист права на спростування недостовірної інформації про себе та членів її сімї. Більше того, відповідно до ч. 4\~ст. 285 Цивільного кодексу України\~у разі смерті фізичної особи члени її сімї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин смерті та ознайомитись з висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, у якій позов підтримали, просять такий задовольнити; проти постановлення по справі заочного рішення не заперечують /а.с.97/. Представник ГУМВС України у Львівській області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Подала до суду заперечення на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування вказала, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводило слідче відділення Лінійного відділу на станції Стрий, яке являється окремою юридичною особою - УМВС України на Львівській залізниці. Головне управління МВС України у Львівській області, як окрема юридична особа не може відповідати за зобовязаннями іншої юридичної особи. Таким чином, стверджує, що інформацією (висновком судово-медичної експертизи трупа [PERSON]І.) вони не володіють; жодних прав позивача не порушувало та не порушує. Представник відповідача - Управління міністерства внутрішніх справ України на Львівській залізниці в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. На підставі ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що слідчим відділенням Лінійного відділу на станції Стрий Управління МВС України у Львівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014140390000130. 27 серпня 2014 року слідчим СВ ЛВ на ст. Стрий УМВС України на Львівській залізниці [PERSON] винесено постанову про закриття кримінального провадження №12014140390000130 від 01 серпня 2014 року у звязку з встановлення відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України /а.с.9/. Із фабули постанови слідчого про закриття кримінального провадження убачається, що 31 липня 2014 року у рейсі №6025 сполученням Львів-Сянки помер провідник електропоїзду міського сполучення ВП «Моторвагонне депо Львів» ДТГО «Львівська залізниця» [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №113041 [PERSON] являється чоловіком позивача - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до слідчого слідчого відділення Лінійного відділу на станції Стрий Управління МВС України у Львівській області із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження /а.с.54/, проте така заява не була розглянута. У звязку з цим, [PERSON] звернулася із скаргою до Стрийського районного суду Львівської області в порядку ст. 303 КПК України, в якій просила зобовязати слідчого Матульського А.С. розглянути клопотання від 28.08.2015 року і постановити відповідне рішення та надали доступ до матеріалів кримінального провадження № 12014140390000130 /а.с.6/. Ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року матеріали скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого слідчого управління Лінійного відділу станції Стрий УМВС України на Львівській області [PERSON] повернуті скаржниці. Підставами для повернення скарги слідчий суддя зазначив відсутність доказів, які б підтверджували статус особи, яка подала скаргу у кримінальному провадженні (заявник, потерпілий, його представник чи законний представник), а саме постанови про надання особі певного процесуального статусу у кримінальному провадженні /а.с.8/. За наведених обставин позивач позбавлена права на отримання інформації - ознайомитись з висновком судово-медичної експертизи трупа\~її покійного чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України\~кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Стаття 34 Конституції України передбачає, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Законом України «Про інформацію»\~передбачено право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод та законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім субєктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Субєкт інформаційних правовідносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (ст. ст. 5, 7). Відповідно до ст. 47\~Закону України «Про інформацію»\~порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до ч. 3 Європейська Хартія Прав Пацієнтів кожна особа має право на отримання повного обсягу інформації стосовно стану здоров'я, медичної допомоги, в тому числі медичного втручання, можливостей і умов використання результатів медичної допомоги та усіх доступних сучасних технологій. Відповідно до ч. 1\~ст. 285 ЦК України\~повнолітня фізична особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров'я. Згідно ч.4 цієї статті у разі смерті фізичної особи члени її сім'ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»\~ громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»\~звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] ставила питання про захист\~її немайнових прав, шляхом зобовязання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області надати позивачці для ознайомлення висновок судово-медичної експертизи трупа [PERSON] У той же час ч.1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2\~ст. 16 ЦК України, встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від суб'єктивного права, за\~\~захистом якого звернулась особа, так і від характеру його правопорушення. З цією метою, судом зясовано, що права та законні інтереси [PERSON] були порушені слідчим відділенням Лінійного відділу на станції Стрий Управління МВС України на Львівській залізниці, які проявились у ненаданні для ознайомлення висновку судово-медичної експертизи трупа [PERSON], яка проводилась в рамках кримінального провадження №12014140390000130. Згідно\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу\~(ч. 3 ст.\~10, ч. 1 ст.\~60 ЦПК України.) Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст. 212 ЦПК України). Тому, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обовязок сторін довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем подані належні, допустимі та беззаперечні доказів щодо порушення її права на інформацію. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у встановленому законом розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial