Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, уточнивши позовні вимоги, просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), вул. Чкалова, буд. 61, який, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 584, належав [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, який складається із житлового будинку А-1, загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., літньої кухні Б-1, вбиральні В-1, сараю Г-1, сараю Д-1, сараю Ж-1, огорожі № 1, зливної ями № 2, водопроводу № 3, хвіртки № 4, тротуару І, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), вул. Чкалова, буд. 61; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. На обґрунтування позову зазначила, що з 22 січня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], дошлюбне прізвище якого Пономаренко. 13 червня 2013 року, тобто під час зареєстрованого шлюбу, за спільні сумісні кошти подружжя вони придбали житловий будинок № 61 по вул. Чкалова в м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області. Договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку був укладений від імені відповідача і посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] В липні 2015 року вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Оскільки спірний будинок був придбаний нею та відповідачем в період зареєстрованого шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя, вважає, що вона має право на 1/2 частку цього будинку. Однак відповідач не визнає її право у спільному майні подружжя, заперечує проти її проживання в будинку, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання будинку спільною власністю їх подружжя та його поділу. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], на підставі наявних у ній даних і доказів, та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 22 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). 13 червня 2013 року, тобто в період зареєстрованого шлюбу, сторони у справі придбали у власність житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ (Камянське), вулиця Чкалова, буд. 61, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, укладеним між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 574 (а.с. 33-34). Вказаний житловий будинок складається із житлового будинку А-1, загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., літньої кухні Б-1, вбиральні В-1, сараю Г-1, сараю Д-1, сараю Ж-1, огорожі № 1, зливної ями № 2, водопроводу № 3, хвіртки № 4, тротуару І, що підтверджується технічним паспортом (а.с. 119-121). 13 червня 2013 року право власності на житловий будинок було зареєстровано за відповідачем [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23 листопада 2015 року (а.с. 35-36). Згідно п. 1.6 договору купівлі-продажу житлового будинку його придбання було вчинено за письмовою згодою дружини покупця - [PERSON], викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій було засвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України обєктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Суд вважає доведеним, що житловий будинок, якийрозташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське (Дніпродзержинськ), вул. Чкалова, буд. 61, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки був придбаний сторонами за час шлюбу. Реєстрація права власності на житловий будинок на імя відповідача не спростовує презумпції належності цього майна до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки суду не надано доказів про те, що між сторонами у справі існувала домовленість чи шлюбний договір щодо визначення часток у праві спільної власності на житловий будинок, суд вважає, що кожен із подружжя має право на рівну з іншим частку у праві спільної власності подружжя, і за позивачкою [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя залишений без розгляду. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь позивачки 487,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved