overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.02.1988р. Верхоріченською сільською радою Бахчисарайського району Кримської області, актовий запис №3. В судове засідання позивачка не з'явились. Надала через канцелярію суду телефонограму про розгляд справи за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач до судового засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи. Справу розглянуто судом в заочному порядку на підставі ст. 224 ЦПК України та без фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.02.1988р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладений шлюб, зареєстрований Верхоріченською сільською радою Бахчисарайського району Кримської області, актовий запис №3, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3). Внаслідок укладення шлюбу дружині привласнене прізвище «[PERSON]». Від шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіямі паспортів (а.с.10,12). На думку суду причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є поважними, сім'я існує формально, оскільки родинні відносини сторони не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. На час розірвання шлюбу подружжя спільного господарства не веде. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність наміру позивача на примирення та збереження шлюбу суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини не можливе, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд в порядку ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.02.1988 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №3, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Також позивач повідомила, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.1988 року Старонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №3. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін на час розгляду справи відсутній, неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненської області, актовий запис №21. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Тепер у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Поведінка відповідача нестерпна для неї, приносить їй та сину лише негативні емоції, душевні страждання. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Сім'я фактично розпалась, спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов і просила його задоволити. Показала, що після одруження жили добре. Ще до народження дитини між ними погіршились відносини. Пів року жили в його батьків, проте його батьки до неї погано ставилися. На даний час відповідач живе у своїх батьків, а вона з дитиною окремо. З січня 2015 року вони спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків і не ведуть спільного господарства. Наполягає на розірванні шлюбу. Неповнолітнього сина після розірвання шлюбу просить залишити їй на проживання. Відповідач позов визнав. Підтвердив, що дійсно з відповідачкою не проживають більше року. Конфлікти виникали через його батьків. Згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд знаходить позов підставним. За змістом ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розівання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони більше року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась остаточно і збереження її є неможливим. Неповнолітнього сина залишити на проживання з позивачкою. Позову майнового характеру не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №172, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, виховання дитини, втрати любові та поваги один до одного, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Також позивач повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дочку -[PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.05.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №172. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку -[PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір та спір про місце проживання дитини у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.06.1998, посилаючись на те, що одруження виявилося невдалим, сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з початку 2018 року вони шлюбні відносини припинили взагалі та проживають окремо. Чоловік у січні 2018 року заявив, що у нього є інша жінка, з якою він збирається проживати, після чого вона переїхали з дітьми до своєї матері. У підготовчому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу і пояснила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, примирення вона вважає неможливим. Відповідач позов визнав повністю і також просив розірвати шлюб, вважаючи неможливим примирення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджено такі докази. Згідно з свідоцтвом про шлюб сторони зареєстрували шлюб 06 червня 1998 року у Великобурлуцькому відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 25 (а.с.6). Від шлюбу у подружжя є діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] які проживають з матірю (а.с. 8-9). Суд дійшов висновку про можливість ухвалити згідно зі ст. 112 СК України рішення про задоволення позову, оскільки таке рішення не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.06.2009 року (свідоцтво про шлюб [NUMBER] актовий запис №29 від 06.06.2009 року видане відділом РАЦСу, Новгород-Сіверського РУЮ, Чернігівської області), мотивуючи позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені. При цьому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини мотивуючи дані вимоги тим, що відповідач [PERSON], у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, а дитина: [PERSON] [INFO] знаходиться на повному утриманні у позивачки і тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але попередньо на адресу суду надала письмову заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але попередньо на адресу суду надав письмову заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Проаналізувавши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що сімейне життя сторін не можливе. Шлюбні відносини припинені. За таких обставин суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. При цьому, відповідач є батьком [PERSON] [INFO], та в порушення вимог ст.180 Сімейного кодексу України, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітини. Тому кошти на утримання дитини необхідно стягнути у судовому порядку. Суд на підставі ст.183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON] [INFO], суд вважає за необхідне залишити на вихованні у позивача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2001 року Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №11, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки виявилися невдалими, з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, втрати любові та поваги один до одного, в зв'язку з чим їх сім'я фактично розпалася, вони разом не проживають, та сумісного господарства не ведуть. Також позивач повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.08.2001 року Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №11. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Майновий спір та спір про місце проживання дитини у сторін на час розгляду справи відсутній. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2004р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис №567. В судове засідання позивачка не з'явились. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала. Після розірвання шлюбу просила віновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Справу розглянуто судом без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.08.2004р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис №567, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Внаслідок укладення шлюбу дружині привласнене прізвище «[PERSON]». [INFO] в подружжя народилась дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). На думку суду причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є поважними, сім'я існує формально, оскільки родинні відносини сторони не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. На час розірвання шлюбу подружжя спільно не проживає. Подружжя спільного господарства не веде. В судовому засіданні, що відбулось 27.11.2013 р., відповідач проти розірвання шлюбу заперечував та вказував на можливість примирення. Однак станом на час ухвалення рішення подружжя не примирилось, позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність наміру позивача на примирення та збереження шлюбу суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини не можливе та суперечило б інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила суд відновити своє дошлюбне призвіще «[PERSON]». Судові витрати суд в порядку ст.88 ЦПК України покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2003року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №351, мотивуючи тим, що вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, з'ясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 06.09.2003року, від шлюбу є діти -донька: [PERSON], [INFO], та син: [PERSON]. [INFO], які залишаються проживати з позивачкою. Сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, з'ясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2008р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції в АР Крим, актовий запис №383. Позивачка до судового засідання не з’явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутностю. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач до судового засідання також не з’явився. Надав суду заяву, згідно з якою проти позовних вимог не заперечував. Згідно з ч. 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Справа розглянута судом без фіксування судового процесу технічними засобами в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.09.2008р. між [PERSON], 25.06.1962р.н. та [PERSON], 03.07.1970р.н. укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції в АР Крим, актовий запис №383, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.7). Після укладення шлюбу дружині привласнене прізвище «Гаммал». Як вбачається з позовної заяви неповнолітніх дітей подружжя не має. У зв’язку з відмовою відповідача з’являтись до відділу РАЦС розірвати шлюб в позасудовому порядку не надається можливим. На думку суду причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є поважними, сім'я існує формально, оскільки родинні відносини сторони не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. На час розірвання шлюбу подружжя спільно не проживає, спільного господарства не веде. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак сторони не мають наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу, що не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує прав та інтересів інших осіб, відсутність наміру сторін на примирення, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини суперечило б їх інтересам. Спору між подружжям щодо поділу майна немає. Судові витрати суд в порядку ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved