Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення компенсації моральної шкоди . Так, позивачем зазначено, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , є пенсіонеркою та людиною похилого віку. Разом з нею по сусідству проживає відповідач [PERSON] , який систематично вчиняє протиправні дії відносно неї. Так, 20 березня 2020 року близько 11-00 год. [PERSON] вчинив черговий скандал, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував розправою та принижував. Позивач вимушена була викликати співробітників поліції, які відносно [PERSON] склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. За результатами розгляду адміністративного матеріалу постановою Михайлівського районного суду запорізької області від 26.05.2020 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51,00 грн. Постанова суду набрала законної сили 06.06.2020 року. Внаслідок протиправної поведінки відповідача, згідно тверджень позивача, їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що їй, людині похилого віку, довелося вислуховувати від відповідача нецензурну лайку, образи та погрози, що викликало душевне страждання, оскільки ці висловлювання принизили її честь та гідність. Крім того, позивачем зазначено, що після вказаного випадку вона стала побоюватись про своє здоров`я та життя, так як сильно хвилювалась, переживала, стала погано спати, постійно нервувати. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона вимушена була викликати співробітників поліції, давати їм пояснення, що було неприємним. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 5000,00 грн. та просить стягнути з відповідача вказану суму. Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін судом повідомлявся належним чином, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив у встановлений строк не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані стороною позивача. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав, а відтак виходячи з положень ч. 4\~ст. 12 ЦПК України, самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже висновки, викладені у постанові Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року, якими встановлено протиправність дій [PERSON] відносно [PERSON] , є обов`язковими для суду, що розглядає цивільну справу та не підлягають доказуванню. Щодо відшкодування моральної шкоди суд звертає увагу на таке. У відповідності до положень\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами ст. ст.\~15,\~275 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. У відповідності до ч. 1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В силу ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4\~(із наступними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до\~роз`яснень п. 5 та п. 9 цієї ж постанови\~Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Як встановлено в ході судового розгляду справи, 20 березня 2020 року об 11-00 год. [PERSON] перебуваючи в [ADDRESS] , вчинив відносно [PERSON] дрібне хуліганство, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн. (а.с. 9). Постанова набрала законної сили 06.06.2020 року. Як встановлено судом, за наявними у матеріалах адміністративної справи № 3/321/298/2020 поясненнями [PERSON] та [PERSON] , довідки про результати розгляду повіждомлення ЄО № 792, вони є сусідами та між ними має місце довготриваючий сусідський конфлікт, постійно виникають сварки. Жоден з вищенаведених документів не є доказом наявності у позивача наслідків протиправної поведінки та завдання внаслідок таких дій моральної шкоди. У відповідності до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У силу ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також суд зазначає, що постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП Михайлівським районним судом Запорізької області винесено 26.05.2020 року за фактом, який мав місце 20.03.2020 року, з позовом про відшкодування моральної шкоди позивач звернулася лише 20.10.2021 року, тобто через півтори року після події. З огляду на викладене, враховуючи наявні матеріали, суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивачем у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України не доведено, отже підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141\~ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Тому, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Outcome: dismissed