Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Глобал-Альянс» про визнання договору недійсним та застосування реституції. Свої вимоги мотивувала тим, що 19.07.2016 між позивачем та відповідачем був укладений договір №333055. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору відповідач за згодою позивача зобов'язується вчинити від її імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатку №1 до даного договору, на підставі ст. ст. 1046,\~1048 ЦК України\~на умовах діяльності програми «Renessans», що міститься у додатку №2 до договору, який є невідємною частиною даного договору. Предметом оскаржуваного договору є надання особі послуг з адміністрування програми, що умовно називається «Глобал-Альянс» та базується на створенні реєстрів учасників, метою яких є отримання позики. Відповідно до додатку №1 до договору сума позики мала становити 500000 грн. З метою отримання кредиту у групі позивач перерахувала 60000 грн. Вважає, що вказані договори є недійсними, у зв'язку з відсутністю у відповідача відповідної ліцензії на надання такого роду фінансових послуг, та здійсненням відповідачем нечесної підприємницької діяльності, яка полягає зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. На підставі викладеного просила суд визнати недійсним договір №333055 від 19.07.2016, який укладений між нею та ТОВ «Глобал-Альянс» та стягнути на її користь 60 000 гривень. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності,вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, ураховуючи, що вона скористалася своїми процесуальними правами. Представник відповідача ТОВ «Глобал-Альянс» у судове засідання не зявився повторно, про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 24.03.2017 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оглянувши заяву позивача, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. 19.07.2016 між [PERSON] був укладений договір №333055, відповідно до якого ТОВ «Глобал Альянс» за згодою учасника зобов'язується вчинити від імені [PERSON] певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, розміром 500000 грн та на умовах діяльності програми «Renessans», що міститься у додатку №2 до договору, який є невідємною частиною договору, у тому числі: організовувати та проводити розподіл фонду учасників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь позивача за рахунок фонду учасників. Відповідно до п. 2.1.1 договору [PERSON] зобов'язалася своєчасно не пізніше 15-го числа кожного місяця сплачувати платіж до Фонду учасників. Відповідно до додатку №1 до договору сторони погодили суму позики у розмірі 500000 грн та кількість платежів 60 міс. по 8333,33 грн (а.с. 9-14). Квитанціями №16004603 від 19.07.2016 (а.с. 15), №0.0.587776089.1 від 20.07.2016 та №39 від 25.07.2016 (а.с. 16) підтверджено факт сплати [PERSON] 60000 грн на користь ТОВ «Глобал\~Альянс» як платіж до Фонду учасників за договором №333055. Суд дійшов висновку, що правовідносини сторін врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства та особа, яка вчиняє правочи, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 4 Закону №2664-ІІІ\~фінансовими вважаються послуги з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. З аналізу оспорюваного договору №333055 вбачається, що діяльність ТОВ «Глобал-Альянс» є діяльністю з надання фінансових послуг. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Як видно, норма ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» носить імперативний характер. Відповідно до даних листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1640/11-9 від 13.03.2017 згідно з даними Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпостуг (далі - Реєстр) інформація про ТОВ «Глобал-Альянс» до Реєстру не вносилась, статусу фінансової установи Товариство не набувало, ліцензій на право провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) не отримувало (а.с. 53). Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України\~визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до розяснень,\~\~що містяться\~у п. 7 Постанови №9 пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору №333055 від 19.07.2016, що укладений між позивачем та ТОМ «Глобал-Альянс» та про стягнення на користь позивача коштів, що були сплачені на виконання недійсного договору. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~(тут та надалі у редакції станом на день звернення позивача до суду 21.10.2016) позивач звільнений від сплати судового збору, відтак, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~розмір судового збору за звернення до суду з вимогою майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved