Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло їй належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №40 по вул. Лісовій в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області. В даному будинку проживає її родина, а також зареєстровані онука, [PERSON] та її чоловік, відповідач по справі. 23.04.2013 року шлюб між онукою та відповідачем було розірвано, однак ще до розірвання шлюбу, в серпні 2012 року, відповідач залишив сімю та, з його слів, поїхав до своєї сестри в Калинівський район с. Польова Лисіївка та з того часу в будинку не проживає, його особисті речі там відсутні, звязок з колишніми членами сімї не підтримує, про своє місцезнаходження не повідомляє аби уникнути сплати аліментів, які не виплачує по рішенню суду більше року. Добровільно знятися з реєстрації в будинку відповідач не бажає, чим чинить перешкоди позивачу в користуванні власністю, в зв`язку з чим [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача та її представника, згідно наданих заяв, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, згідно свідоцтва про право власності № 53 від 01.08.1988 року позивач [PERSON] являється власником цілого житлового будинку №40 по вул. Лісовій в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області (а.с. 7). Даний факт також підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленого КП «ВООБТІ» 13.06.1988 року на імя позивача (а.с. 8 - 10). Згідно довідки Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 74 від 24.01.2014 року, [PERSON] зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], але з серпня 2012 року за вказаною адресою не проживає, після розірвання шлюбу з дружиною виїхав до своєї сестри в Калинівський район (зі слів дружини) (а.с. 12). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт про те, що відповідач не проживає в [INFO]. Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, права власності, захист права власності, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України . Дані правовідносини регулюються: - ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; - ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; - ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; - ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено той факт, що [PERSON] не проживає в [INFO], залишається бути зареєстрованим за даною адресою, а позивач в звязку з його реєстрацією позбавлена повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися зазначеним вище будинком, чим обмежуються її права як власника згаданого обєкта нерухомості, то суд задля захисту її майнових прав, забезпечення в повній мірі їх реалізації вважає за необхідне вимоги [PERSON] задоволити шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, повязані з явкою до суду, витрати, повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, позивачем було понесено судові витрати, зокрема, у звязку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та за надання правової допомоги сплачено 300 грн., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1, 13). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved