Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись та стягнення додаткових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що між [PERSON] та [PERSON] 29.07.2000 року укладено шлюб. Під час зареєстрованого шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.09.2011 року шлюб розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці Вінницької області від 07.12.2011 року по справі № 2-4551/11 стягнуто з [PERSON] на користь позивача, аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 788,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.10.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області №127/11093/18 від 05.06.2018 року розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] було збільшено з 788,00 грн. в місяць до 1300,00 грн. в місяць. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день аліменти, які стягувалися із [PERSON] відповідно рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 127/11093/18 від 05.06.2018 року не стягуються, оскільки [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги. Станом на момент звернення до суду [PERSON] закінчив перший курс навчання у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса за спеціальністю «Історія та археологія» за контрактною формою навчання та переведений на другий курс. Вартість навчання відповідно до умов договору № 531/77-10/18 від 01.09.2018 року, укладеного між [PERSON] в інтересах [PERSON] та Донецьким національним університетом імені Василя Стуса, складає 48 880 грн. Станом на 13.08.2019 року позивач сплатила за навчання [PERSON] 25 735 грн. Однак, відповідач участі у вихованні їхньої спільної дитини не приймає, обов`язок покладений на нього рішенням суду 127/11093/18 від 05.06.2018 року про сплату аліментів не виконує в повному обсязі, в зв`язку з чим позивач змушена працювати на трьох роботах для забезпечення повноцінного розвитку та життя [PERSON] , що й стало підставою для її звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, викладених в позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Шарапанівська І.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково на суму 500 грн., посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, враховуючи зміст відзиву на позовну заяву, а також те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2007 року. (а.с.7). Як вбачається із рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 22.09.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». (а.с.8). 07.12.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці стягнуто аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 788 грн., щомісячно. (а.с.9-11). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2018 року збільшено розмір стягуваних із [PERSON] аліментів на утримання сина з 788 грн., та стягнутоаліменти в розмірі 1300 грн., щомісячно (а.с.12-15). Відповідно до довідки від [INFO] за №1987 з МКП «Управляюча компанія «Територія комфорту», [PERSON] проживає разом із позивачем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16). Із договору № 531/77-10/18 від 01.09.2018 року та довідки №527/6.5.0-39 від 11.04.2019.року, виданої Донецьким національним університетом ім. В.Стуса, вбачається, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом спеціальності «Історія та археологія». Строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.19-21). Квитанціями про сплату коштів за навчання від 13.08.2019 року за №ПН310 на суму 12 000 грн. та від 12.09.2018 року за № 0.0.1130694820.1 на суму 13 735 грн., підтверджується оплата позивачем [PERSON] коштів за навчання [PERSON] в Донецькому національному університеті ім. В.Стуса (а.с.25). Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. З аналізу викладеного слідує, що обставина наявності, в даному випадку у батька повнолітньої дитини, можливості надавати допомогу повнолітньому сину (аліменти), на час навчання останнього, входить до предмета доказування. Як вбачається із довідки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 25.10.2019 року №5984/50-08-01-13, за період із 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2019 року, [PERSON] отримав дохід в розмірі 3 496,23 грн. (а.с.53). Довідкою виданою ГУ ПФУ у Вінницькі області від 17.10.2019 року, підтверджується, що [PERSON] отримує пенсію за віком. Розмір пенсії станом на 17.10.2019 року становить 1 564 грн.(а.с.57). Згідно довідки від 31.10.2019 року за №3200 виданої ГУ ПФУ у Вінницькій області [PERSON] за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року отримав пенсію в розмірі 9 635,21 грн.(а.с.58). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи матеріальне становище позивача та повнолітнього сина, який продовжує навчання, і платника аліментів, наявність у нього інших утриманців (однієї неповнолітньої дитини) (відповідно до ст. 182 СК України), суд вважає можливим стягати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 636,50 грн., щомісячно, починаючи з 27.02.2019 р., але лише на період до досягнення ним 23 річного віку і одночасно лише на час його навчання, тобто позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню. В частині вирішення позовної вимоги щодо стягнення додаткових витрат в розмірі 12867,50 гривень, що являють собою вартість навчання сина - [PERSON] в Донецькому національному університеті ім.. В. Стуса, суд зазначає наступне. Частиною першою ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимоги про стягнення аліментів не були подані, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз правової природи додаткових витрат на утримання дитини проведено Верховним Судом України у своїй Постанові від 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15). Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (Постанова Верховного Суду України №6-1296цс15 від 24.02.2016 року). До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Відповідно до Конвенції про права дитини, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про вищу освіту», університет є вищим навчальним закладом, який забезпечує здобуття особами вищої освіти відповідного ступеня за обраними ними спеціальностями. Виходячи з наведеного, сам по собі вступ дитини на навчання до такого навчального закладу з метою здобуття вищої освіти відповідного ступеня за обраною нею спеціальністю, не може свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв`язку із цим обов`язків у батьків брати у них участь (ухвали ВССУ від 10.02.2016 року у справі №6-31769ск15, від 15.06.2016 року у справі №343/221о/15-ц). Навчання в університеті не свідчить про особливі обставини, які обумовлюють несення другим з батьків з ким дитина не проживає додаткових витрат у порядку ст. 185 СК України. Таким чином суд приходить до висновку, що саме по собі навчання у коледжі не є особливими обставинами, що пов`язані зокрема з розвитком здібностей дитини чи її талантів, а є намаганням /наміром/ здобути освіту відповідного ступеня. Судом встановлено, що на підставі рішення суду відповідачем на утримання сина [PERSON] сплачувались аліменти до досягнення ним повноліття. Отже, оскільки рішенням суду з відповідача вже було стягнуто аліменти на утримання його неповнолітнього сина (який на даний час уже досяг повноліття), то на навчання аліменти, після досягнення дитиною повноліття стягуються лише у спосіб пред`явлення нового позову про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час її навчання, а не у виді додаткових витрат. Таку позицію висловлено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25.12.2015 року у справі №6-46514св14. За таких обставин, суд констатує те, що вказані витрати на навчання дитини після досягнення повноліття в розумінні Закону не є додатковими. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення вартості навчання сина в університеті, в якості додаткових витрат, слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial