Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до державного підприємства «Хлібна База №77» Державного агентства резерву України (далі відповідач), про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та зобовязаня здійнити перерахунок заробітної плати. До судового засідання позивач не зявився, направив до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у звязку з чим судом 05 травня 2015 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. З копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що позивач в період часу з 30 серпня 2010 року по 29 квітня 2011 року працював у відповідача (а.с.4-6). З довідки виданої відповідачем від 10 лютого 2015 року №42 вбачається, що позивач працював у відповідача та за період роботи з грудня 2010 року по лютий 2011 року у відповідача йому нарахована, проте не виплачена заробітна плата в сумі 1836 грн. 50 коп. (а.с.3). При звільненні з роботи, позивачу виплата всіх сум, що належить йому, відповідачем здійсненна не була. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. З ч.1 ст.116 КЗпП України вбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. З абзацу 1, 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви: майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а за подання даної позовної заяви, яка має в собі вимоги майнового та немайнового характеру, за сукупністю позовних вимог, має бути, справлений судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., що підлягає стягненню з відповідача. На підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved