Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. 11 лютого 2016 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею. [PERSON] їй не допомагає в утриманні їх сина та жодної участі в його вихованні приймати не бажає. На її прохання допомогти в утриманні дитини, відповідач не реагує. Їх син росте, навчається і займається легкою атлетикою, його потреби значно збільшуються. В даний час у зв'язку з сімейними обставинами вона не працює, тому самостійно забезпечувати потреби їх сина [PERSON] та належного розвитку і навчання можливості не має. Відповідач працює військовим за контрактом. Точне місце його несення служби та розмір заробітної плати їй не відомий, так як він з ними не спілкується. Інших утриманців у нього немає. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого законодавцем для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви та стягнути витрати на правову допомогу. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не зявився, хоч повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розписками про вручення рекомендованих повідомлень, заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» починаючи з 1 травня 2016 р. встановлений в розмірі 1531 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму. Сторони перебували в шлюбі, мають сина [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження ( а.с. 2). Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17.06.2016р. (а.с. 3).

Outcome: approved