Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу. Так, відповідно до п.6.7 договору купівлі - продажу житлового будинку [PERSON] зобов`язався знятися з реєстраційного обліку за адресою відчужуваного ним житлового будинку в строк до 15.10.2018 року. Проте, відповідач до теперішнього часу так і не знявся з реєстраційного обліку. Відповідно до довідки виданої Захарівською селищною радою від 20.09.2019 р. № 862 та актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 01.10.2019 р., в будинку [ADDRESS] крім позивачки [PERSON] та її сина [PERSON] , зареєстрований колишній власник будинку [PERSON] , який з вересня 2018 р. за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Тому, враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду довідку про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений судом в ухвалі строк, будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності також не надходило. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши позивача, свідків, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, серія ННК744883 від 29.09.2018 р. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Захарівською селищною радою Захарівського району Одеської області № 862 від 20.09.2019 р., [PERSON] про те, що згідно домової книги за адресою [ADDRESS] , зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , [INFO] з 26.11.2018 р. по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 26.11.2018 р. по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 08.10.2013 р. по теперішній час. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї [PERSON] встановлено, що до складу сім`ї входять [PERSON] голова господарства, [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син). Зареєстрований, але проживає в м.Одеса [PERSON] . Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку за адресою [ADDRESS] , з 2018 р. не проживає підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у спірному будинку понад один рік без поважних причин, тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved