Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем [PERSON], знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.02.2014 року, так як починаючи з 01.11.2013 року вони фактично не проживали сім'єю, місце проживання дітей визначено із нею. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач матеріально допомогу на утримання дочки не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між нами не було досягнуто. Відповідач займається індивідуальною трудовою діяльністю, місце його роботи вона не знає, розмір заробітної плати йому не відомий. Інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Оскільки відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, вважає, що вправі вимагати від нього сплату аліментів на утримання дитини за судовим рішенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, що підтверджується рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 04 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 15.02.2014 року. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області 28.03.2000 року, де зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає з матір»ю - позивачкою по справі та знаходяться на її утриманні, що сторонами по справі не заперечується, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів, згідно ст.189 Сімейного кодексу України, між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про свою дитину. Таким чином, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст.. 88 ЦПК України на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved