Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], територіальної громади сіл Степанки та Горай в особі Степанківської сільської ради про тлумачення змісту заповіту. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON], [INFO], яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Померла залишила заповіт згідно якого заповіла належне їй право на земельну частку (пай) на землю, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Грушевського с.Горай. На час складання заповіту заповідачу [PERSON] ще не була виділена в натурі (на місцевості) земельна ділянка. Право [PERSON] на земельну частку (пай), ще за її життя, було реалізоване шляхом отримання у власність відведених конкретних земельних ділянок та державних актів на них серії ВН № 102393 площею 2,5941, кадастровий номер 0522887800:03:002:0025 та серії ВН № 175621 площею 0,2317 кадастровий номер 0522887800:03:001:0176. Оскільки [PERSON] за життя, як спадкодавець змін до заповіту не вносила та його не скасовувала, вважає, що здійснюючи своє волевиявлення, заповідаючи право на земельні частки (паї), які перейшли у право власності на конкретні земельні ділянки заповіла і їх. Коли [PERSON] звернулася у встановлений законодавством строк до приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Вінницької області Долі Т.І., їй було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки в заповіті зазначене майно, зокрема право на земельну частку (пай) на землю, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Грушевського с. Горай не співпадає з наявними правовстановлюючими документами, державними актами на право власності на земельні ділянки серії ВН № 175621 та ВН № 102393, видані Мурованокуриловецькою районною державною адміністрацією 10 грудня 2003 року. Тому просить суд здійснити тлумачення змісту заповіту, складеного [PERSON] щодо заповітного розпорядження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, за обставин викладених у позовній заяві, просила здійснити тлумачення змісту заповіту, а саме визнати, що належне померлій [PERSON] право на земельну частку (пай) на землю, що перебувала у колективній власності КСП ім. Грушевського с.Горай Мурованокуриловецького району Вінницької області (сертифікат серія ВН № 0383591), відповідає майну, на яке [PERSON] видано державні акти на право власності на земельні ділянки серія ВН №102393 кадастровий номер 0522887800:03:002:0025 площа 2,5941 га та серія ВН № 175621 кадастровий номер 0522887800:03:001:0176 площа - 0,2317 га. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надіслали заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позовні вимоги визнають (а.с.33,37). Представник відповідача - Степанківської сільської ради Мурованокуриловецького району в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. (а.с. 24). Суд вважає можливим, відповідно до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON] та представника Степанківської сільської ради враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами подавши суду відповідні заяви. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами, до яких належить і заповіт. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Відповідно до ч.4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому можуть належати у майбутньому. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. В судовому засіданні встановлено, що правочином, зміст якого просить розтлумачити позивач є заповіт [PERSON], який укладено в письмовій формі, 04.01.2002 року, посвідчено секретарем Степанківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстровано в реєстрі за №3 (а.с.9) особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. За даними сільської ради даний заповіт не змінено і не скасовано. На час розгляду справи заповіт не визнано недійсним. Підстав для встановлення нікчемності або визнання заповіту недійсним не встановлено, спору між сторонами не встановлено. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається із заповіту [PERSON] заповіла належне їй право на земельну частку (пай), сертифікат серія ВН № 0383591 виданій на її ім'я КСП ім Грушевського с. Горай, житловий будинок з надвірними будівлями (гараж, літня кухня, сарай, погріб), що знаходиться в с. Горай та приватизовану земельну ділянку площею 0,75 га. своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9) З довідок 01-8/2946 від 01.10.2014 року, № 31-28-0.2-1502/2-15 від 24.02.2015 та №0-28-0.2-2070/2-15 від 25.03.2015 року відділу Держземагенства у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області вбачається, що [PERSON] належав сертифікат на земельну частку (пай) в КПС імені Грушевського с.Горай серія ВН №0383591. Взамін даного сертифіката на земельну частку (пай) [PERSON] видано державні акти на право власності на земельні ділянки: серія ВН № 102393 кадастровий номер 0522887800:03:002:0025 площа 2,5941 га та серія ВН № 175621 кадастровий номер 0522887800:03:001:0176 площа - 0,2317 га (а.с. 13,18,41). Дані державні акти, ніким не оспорені та не скасовані. Згідно витягам з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельним ділянкам присвоєно кадастрові номера 0522887800:03:002:0025 та 0522887800:03:001:0176 (а.с.14,15). [PERSON] померла [INFO] в с. Горай Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Позивачу приватним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, що залишилась після смерті [PERSON] в зв'язку з тим, що в поданому заповіті зазначене майно, зокрема право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Грушевського с. Горай, не співпадає з наявним правовстановлюючим документом, а саме: пред'явлено державні акти на право власності на земельні ділянки серії ВН №175621, ВН № 102393, видані Мурованокуриловецькою державною адміністрацією 10 грудня 2003 року, що підтверджують право власності на земельні ділянки, що знаходяться на території Степанківської сільської ради. (а.с. 17). Відповідно до оглянутої в судовому засіданні спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], що почата Приватним нотаріусом Мурованокуриловецького нотаріального округу 15.07.2014 року та зареєстрована у спадковому реєстрі, заповіт [PERSON] від 04.01.2002 року є чинним. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] звернулась [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його матері. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь сина померлої [PERSON] Відповідачі по справі позов визнали і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що заповідач призначив своїми спадкоємцями чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], заповівши їм належну їй земельну частку (пай) на землю, що перебувала у колективній власності КПС ім. Грушевського с. Степанки, що не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі. Правочин вчинено у передбаченій законом формі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На час відкриття спадщини на це ж саме майно спадкодавець отримав правовстановлюючі документи, а саме державні акти на право власності на земельні ділянки, серія ВН № 102393 кадастровий номер 0522887800:03:002:0025 площа 2,5941 га та серія ВН № 175621 кадастровий номер 0522887800:03:001:0176 площа - 0,2317 га, але змін до заповіту не внесла, а тому беручи до уваги встановлені обставини, загальний зміст правочину, намір спадкодавця суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 16, 25, 202, 203, 213, 1216, 1218, 1220, 1223, ч.1 ст. 1225, 1236 ЦК України,

Outcome: approved