Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Посилається на те, що відповідач є батьком її повнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], яка в даний час стаціонарно навчається в Таврійському Національному університеті ім.В.І.Вернадського. Рішенням Сокирянського районного суду від 30.10.2000 року з відповідача на її користь стягувались аліменти у розмірі ? частини його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ? неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до досягнення донькою повноліття. В даний час донька досягла повноліття, однак відповідач, будучи фізично здоровим, не працює та ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на утримання доньки, до закінчення нею навчання. Просила суд стягувати з [PERSON] на її користь на повнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення донькою навчання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та доповнила, що з 01.09.2017 року по 31.03.2018 року донька навчалась на платній основі, а з 01.04.2018 року переведена на державну форму, тому в даний час за навчання доньки вона не сплачує. Однак, виключно вона несе витрати на найм гуртожитку, одяг, харчування, інші потреби навчання доньки. Відповідач не спілкується з донькою. Донька стипендію не отримує. До повноліття доньки відповідач сплачував їй аліменти в розмірі 480 грн. щомісячно, а після досягнення повноліття не надає жодної допомоги. Вона є безробітною та вже близько року перебуває на обліку в службі зайнятості як особа, яка шукає роботу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з моменту досягнення донькою повноліття жодної матеріальної допомоги позивачу не надавав, мотивуючи це виключно неприязними відносинами з позивачем та донькою. Визнав, що донька під час навчання дійсно потребує матеріальної допомоги батьків для найму житла, придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб студента. Разом з тим, оскільки донька не поважає його, як свого батька, він відмовляється надавати їй утримання. Він не працює, на обліку в службі зайнятості як особа, що шукає роботу, не перебуває, разом з двома неповнолітніми доньками від іншої жінки проживає на пенсію своєї матері в сумі 1600 грн. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим суд відповідно до положень ст.178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Врахувавши думку сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони є\~батьками [PERSON],\~[INFO],\~яка зареєстрована\~разом з\~позивачем [PERSON],\~що підтверджується\~копією свідоцтва про народження 1-МИ №085901, виданого 26.11.1999 року та копією довідки про склад сімї №895 від 12.10.2017 року, виданої виконкомом Вітрянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Довідкою №153 від 30.03.2018 року, виданою Таврійським національним університетом ім.В.І.Вернадського підтверджується що [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання по спеціальності «Журналістика» за державним замовленням, наказ про зарахування №584-с/д від 10.08.2017 року. Закінчує навчання у червні 2021 року. Згідно ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Ст.198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітня долнька продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Оскільки судом встановлено, що повнолітня вісімнадцятирічна донька сторін навчається й потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матірю, яка її утримує, суд вважає за необхідне стягнути з батька аліменти на доньку на період навчання, тобто по травень 2021 року, однак не довше ніж до досягнення донькою 23-річного віку. При цьому, суд враховує, що відповідач, який має на утримання двоє неповнолітніх дітей від іншої жінки, не працює, не перебуває на обліку в службі зайнятості як особа, яка шукає роботу, є фізично здоровим, працездатним, здатним працювати та забезпечити утримання доньці сторін на період її навчання, однак не довів прийняття ним будь-яких заходів до працевлаштування. З досліджених судом доказів встановлено, що оскільки відповідач до досягнення донькою сторін повноліття сплачував на користь позивача аліменти на утримання доньки, його матеріальний, сімейний стан не змінився, тому він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх повнолітнього доньки на період навчання. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, з урахуванням положень ст.200 СК України, визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач [PERSON], яка як мати [PERSON] повинна надавати їй утримання, в даний час не працює, однак перебуває на обліку в службі зайнятості як особа, яка шукає роботу. Разом з тим, судом встановлено, що на час розгляду справи всі необхідні витрати на навчання доньки несе позивач. Доказів, які б унеможливлювали надання кожним із батьків утримання доньці до закінчення нею навчання, сторони до суду не подали. Таким чином, в даний час [PERSON] продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач, як батько, зобовязаний поряд з позивачем, як матірю, утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років і має таку можливість, оскільки є працездатним, не має стягнень по інших виконавчих листах, а тому, аналізуючи встановлені та досліджені докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідача судових витрат по справі пропорційно до задоволених позовних вимог. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.07.2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1841 грн., тобто навіть непрацюючі батьки, за їх можливості, повинні забезпечити повнолітній доньці, яка продовжує навчання, даний прожитковий мінімум, в рівних частинах. Тобто, з урахуванням принципів розумності і справедливості, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на доньку аліментів в сумі 920 грн. щомісячно, однак не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб щомісячно, до закінчення навчання. З врахуванням того, що утримання повнолітньої доньки, яка навчається, в повному обсязі здійснюється позивачем, суд вважає, що аліменти на доньку з відповідача підлягають стягненню саме на користь позивача. Ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що з вказаними позовними вимогами до суду позивач звернулася 13.06.2018 року, а отже, від цієї дати і мають бути присуджені аліменти на утримання повнолітньої доньки. Беручи до уваги, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5\~ЗУ «Про\~судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесенні рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України\~вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 432,28 грн., а іншу частину компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.198-200 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial