Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до до [PERSON] про зміну розміру аліментів та інший спосіб стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що звідповідачем по справі [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2013 року, який 29.09.2015 року розірвано, що підтверджується рішенням Токмацького районного суду Запорізької області по справі № 328/28/1615-ц від 29.09.2015 року. У сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Проживання дитини разом з позивачем підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСББ « Гоголь-5660» від 23.03.2019 року. Згідно до рішення Токмацького районного суду від 07.09.2015 року по справі №328/2891/15-ц з [PERSON] на її користь, на утримання [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти з 06.08.2015 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 03.04.2018 року по справі №328/150/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 07.09.2015 року у справі №328/2891/15-ц, у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України, з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , суму індексації аліментів за період з 06.08.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 139,20 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , пеню (неустойку) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 06.08.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 5838,48 грн. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10.04.2018 року по справі №328/150/18 постановлено: виправити описку в четвертому абзаці резолютивної частини рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 03.04.2018, виклавши його в наступній редакції: « Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , пеню (неустойку) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 06.08.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 4258,00 гривень». Позивач працює, але їй стало важко утримувати сина внаслідок того, що змінюються потреби дитини. Крім того, загально відомим фактом є не стабільна економічна ситуація в країні, чим пояснюється систематична зміна цін в бік їх росту. Їй недостатньо коштів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісяця Щомісячна сума аліментів в розмірі 800 грн. на дитину не забезпечує прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до 6 років, з січня 2019 року - 1626 грн. Відповідач інтересами сина зовсім не цікавиться, не допомагає їй в придбанні одягу для дитини, ігрових товарів для розвитку дитини та інше. Відповідач працевлаштований у Філії «Токмацький райавтодор» ДП ВАТ «Запорізький облавтодор», тому має матеріальну можливість утримувати сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За даних обставин позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на їх користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 900 грн. покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.04.2014 року, довідкою про склад сім`ї ОСББ « Гоголь-5660» від 23.03.2019 року. Згідно рішення Токмацького районного суду від 07.09.2015 року по справі №328/2891/15-ц з [PERSON] на користь позивача, на утримання [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти з 06.08.2015 року в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 03.04.2018 року по справі №328/150/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 07.09.2015 року у справі №328/2891/15-ц, у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України, з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , суму індексації аліментів за період з 06.08.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 139,20 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , пеню (неустойку) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 06.08.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 5838,48 грн. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10.04.2018 року по справі №328/150/18 виправлено описку в четвертому абзаці резолютивної частини рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 03.04.2018, виклавши його в наступній редакції: « Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , пеню (неустойку) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 06.08.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 4258,00 гривень». Виконавчий лист по справі №328/150/18-ц від 04.05.2018 року знаходиться на примусовому виконанні в Токмацькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Розмір аліментів, визначений рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 03.04.2018 року по справі №328/150/18в твердій грошовій сумі 800,00 грн. на день звернення до суду є меншим ніж встановлений законом і не є достатнім для утримання дитини та забезпечення їй належного рівня життя, освіти, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до п.п.1,2 ст.3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно з п.1 ст.18, п.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістомст.180 СК Українибатьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно дост.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1626 гривні. Тобто мінімальний розмір аліментів не може бути нижчий ніж 813 гривень. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя, відбулися зміни в законодавстві, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом враховано інтереси дитини, вік та здоров`я дитини та платник аліментів інших утриманців не має, працевлаштований, визнання ним позову, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача. За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи роз`яснення викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду чинності. Крім того, у відповідності дост. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а позивач звільнена від сплати судових витрат. Відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 900 грн., що підтверджується договорами від 19.03.2019 року, від 26.03.2019 року, актами виконаних робіт від 19.03.2019 року, від 26.03.2019 року, квитанціями від 19.03.2019 року, від 26.03.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved