Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі. У позовній заяві зазначає, що за час спільного проживання з відповідачем у шлюбі в них народилася дитина, яка є неповнолітньою. Після розірвання шлюбу , дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Зазначає, що у відповідача немає інших дітей, непрацездатних батьків, в нього немає постійного заробітку, однак він має нерегулярний, мінливий дохід та спроможний платити аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення . На підставі наведеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року у Лучинецькій сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2013 року шлюб було розірвано, рішення суду набрало законної сили 22 листопада 2013 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . З довідки виконавчого комітету Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 805 від 10 жовтня 2016 року вбачається , що дитина проживає з мамою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» для дитини віком від 6 до 18 років встановлений розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2016 року - 1 455 гривень, з 1 травня - 1 531 гривня, з 1 грудня - 1 689 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком з 6 до 18 років. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Отже, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить із розміру встановленого законом прожиткового мінімуму на дітей віком з 6 до 18 років. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища і стану здоров'я дитини та платника аліментів, а саме, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною, взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд прийшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 850,00 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). На підставі ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів необхідно розпочати з дня пред'явлення позову, тобто з 20 жовтня 2016 року та проводити до досягнення дитиною повноліття. Також, суд застосовує п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України та допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.3 ст.88 ЦПК України, де вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial