Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] міської ради Сумської області , третя особа: управління Держземагенства у [PERSON] районі Сумської області про поділ земельної ділянки площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: м.Ромни, вул. Пролетарської Солідарності, 31, кадастровий №5910700000:05:014:0108. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2015 року було затверджено мирову угоду укладену сторонами, за умовами якої здійснено поділ між співвласниками будинковолодіння №31 по вул.Пролетарської Солідарності, м.Ромни відповідно до схеми поділу земельної ділянки та Висновку, із спільної часткової власності, виготовленого Приватним підприємством «РомЗемПроект», виділено в натурі сторонам земельні ділянки за вказаною адресою та визнано право власності на відповідні земельні ділянки. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року скасовано ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2015 року, а справу направлено для продовження розгляду в іншому складі суду, у звязку з тим, що судом не зясовано питання про те, чи не порушує мирова угода прав та обовязків інших осіб, зокрема власників чи користувачів земельної ділянки, яка розташована за адресою:м.Ромни, вул.Пролетарської солідарності,31, в тому числі і [PERSON] Крім того, суд, постановляючи ухвалу не врахував, що умови мирової угоди суперечать і положенням ст.116 ЗК України щодо підстав набуття права власності на землю. 05 лютого 2016 року ухвалою судді Роменського міськрайонного суду відкрито провадження у справі, призначено до попереднього розгляду і надано строк для подачі заперечень та додаткових доказів. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2016 року в якості третьої особи було залучено [PERSON], у користуванні якої перебуває частина спірної земельної ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Двічі, на 15.02.2016 р. та 01.03.2016 р., подавала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.160,177). В судові засідання 17.03.2016 року та 28.03.2016 року не зявилась з невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судове засідання не зявився про причини своєї неявки суд не повідомив. В судове засідання на 01.03.2016 року повідомлений, що стверджується підписом у розписці (а.с.168), на решту судових засідань повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. На 15.02.2016 р. подала клопотання про копії позовної заяви (а.с.161). В судові засідання 01.03.2016 р., 17.03.2016 року та 28.03.2016 року не зявилась з невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. (Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява No 14448/88,п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява No 17748/91 п. 38). Судом розяснювалась та надавалась можливість сторонам подати додаткові докази (а.с.143) З огляду на викладене, вимоги ухвали апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року, якою справу направлено для продовження розгляду, зважаючи на те, що строк розгляду справи відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України обмежений терміном, який з урахуванням положень ст.69 ЦПК України спливає 05.04.2016 року, з дотриманням права кожної особи, яка звернулась до суду, розраховувати на вирішення справи по суті та отримання рішення, заслухавши думку учасників, суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки судом не встановлено обставин, що перешкоджають вирішенню справи по суті в даному судовому засіданні, на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON], третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявили проти поділу земельної ділянки по вул.Пролетарської Солідарності, 31 в м.Ромни, яка перебуває у спільній частковій власності учасників даного провадження, та в [PERSON] у користуванні, оскільки площа земельних ділянок запропонованих для виділення співвласникам під час укладення мирової угоди, яка скасована апеляційним судом Сумської області, не відповідає часткам у праві власності, порушує, права співвласника [PERSON] та [PERSON], як користувача, оскільки площа їхніх земельних ділянок значно зменшується та унеможливлюється доступ до даних земельних ділянок, так як позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка є дочкою позивачки, поставлено огорожу по земельній ділянці, яка нібито виділена мировою угодою. Також, [PERSON] зазначив, що підписав мирову угоду тільки тому, що йому земельна ділянка була виділена найбільша, хоча й не відповідає його частці та за рахунок інших співвласників. Присутні в судовому засіданні відповідачі та третя особа наполягали на залишенні земельної ділянки у спільній частковій власності. Представник відповідача [PERSON] міської ради Сумської області в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечували за умови не порушення прав землекористувачів. (а.с.193,195). Представник третьої особи управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника, у вирішенні питання покладається на розсуд суду. Суд заслухавши думку відповідачів, третьої особи, дослідивши матеріали справи дійшов до наступних висновків. Між учасниками склались спірні правовідносини з приводу користування земельною ділянкою. Даний спір має вирішуватись на підставі ЦК України, ЗК України. Судом встановлено, що земельна ділянка по вул.Пролетарської солідарності,31 в м.Ромни, площею 0,0997 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві власності: [PERSON] 1/10 частки; [PERSON] 22/100 частки; [PERSON] 27/100 частки; [PERSON] 21/100 частки; [PERSON] міській раді Сумської області 2/10 частки (а.с.5-11). Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2009 року [PERSON] на праві власності належить квартира №3 в житловому будинку №31 по вул.Пролетарської солідарності в м.Ромни (а.с.79-80). Рішенням 71 сесії [PERSON] міської ради Сумської області 6 скликання «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та виготовлення технічної документації із землеустрою» від 27 травня 2015 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою:м.Ромни,вул.Пролетарської солідарності,31 (а.с.83). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок та інші будівлі, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, є підстави для набуття [PERSON] права власності на частину спірної земельної ділянки і її інтереси при вирішенні даної справи мають враховуватись.\~\~ Відповідно до ст.367 ЦК України, на яку посилається позивач у позові, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. N 7 вбачається, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Виходячи зі змісту вказаних норм слід дійти висновку, що поділ земельної ділянки можливий лише за згодою співвласників, у випадку ж недосягнення згоди співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності (ч.1ст.364 ЦК України). Якщо виділ (поділ) у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу (поділу), має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч.1 ст. 183). \~Відповідно до ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а уразі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Заперечуючи проти поділу земельної ділянки за варіантом Схеми поділу земельної ділянки співвласників будинковолодіння №31 по вулиці Пролетарської солідарності, м.Ромни виготовленого ПП «РомЗем Проект» (а.с.36), відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] , клопотань про призначення будівельно-технічної експертизи не заявили і наполягали на залишенні земельної ділянки у спільній частковій власності. Свою позицію мотивували тим, що поділ спірної земельної ділянки, без визначення спільного користування частиною земельної ділянки, зробить неможливим обслуговування житлового будинку та доступ до виділених частин земельної ділянки. Враховуючи викладене суд вважає, що варіант поділу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, запропонований ПП «РомЗем Проект» не відповідає інтересам [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки не враховує розмір часток у житловому будинку з мінімальним відхиленням від засад рівності, повну ізоляцію земельних ділянок співвласників, наявність ізольованих заїздів кожного співвласника до своєї частини земельної ділянки, можливість користування земельною ділянкою довкола належної частини будинку. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку згоди про поділ земельної ділянки між співвласника не досягнуто, а для вирішення питання про виділ частини земельної ділянки, що належить їй на праві власності позивачем питання не ставилось та доказів не надано. У звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати понесені позивачем відносяться за її рахунок, доказів понесення судових витрат відповідачами суду не надано.

Outcome: dismissed