Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На даний час у вказаному будинку крім неї зареєстровані: [PERSON] її чоловік; [PERSON] її син; та [PERSON] її колишній чоловік. Позивачка вказує, що відповідач [PERSON] з 2000 року не проживає у вказаному будинку, не бере участі в його утримані та не сплачує комунальні послуги. Посилаючись на ці обставини позивач вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився. При цьому подав заяву про підтримання позову, в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності та проти заочного винесення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на не рухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить позивачці [PERSON] . Відповідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію та місце проживання УДМС України в Миколаївській області від 21.12.2019 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому ст. 13 ч. 1 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім`ї\~без поважних\~причин понад\~один рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним і\~власником житла\~або законом. З аналізу наведених доказів також слідує, що відповідач фактично не проживає в спірному жилому приміщенні з власної волі більше року. В судовому засіданні також не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в жилому приміщенні більш ніж шість місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України його слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачу жилим приміщенням.

Outcome: approved