Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 вересня 2010 року у виконкомі Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 09 та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини: [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Крім того, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, їх шлюб існує формально і його слід розірвати. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Також відповідач не займається і вихованням дитини, грошових коштів на її утримання не надає, що є підставою для стягнення аліментів на утримання доньки. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що з відповідачем не підтримують сімейних стосунків та не проживають разом понад три роки. За вказаний період, відповідач не цікавився сім'єю та не надавав коштів на утримання їх спільної дитини. Також просила суд прийняти до уваги те, що вона самостійно позбавлена можливості матеріально забезпечити сім'ю, оскільки перебуває у декретній відпустці та отримує щомісяця лише 130,00 грн. Відповідач, прийнявши участь у судовому розгляді справи, проти ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу не заперечив. Поряд з цим, у задоволенні позову щодо стягнення з нього аліментів просив відмовити, оскільки він ніде не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти. Також зазначив, що найближчим часом офіційно працевлаштується, тому аліменти слід призначати у відсотковому відношенню до його майбутнього заробітку. Заслухавши пояснення та заперечення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 04 вересня 2010 року у виконкомі Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 09 (а.с. 6). Також сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, а.с. 7). Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини, а тому шлюб носить лише формальний характер і такий слід розірвати. По відношенню до іншої вимоги позивача суд виходить з наступного. Статтею ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) задекларовані гарантії щодо права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, з урахуванням того, що відповідач не має інших аліментних зобов'язань та утриманців, враховуючи його працездатний вік та за умов розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Заперечення відповідача щодо вимог про стягнення з нього аліментів у зв'язку з відсутністю постійної роботи, судом відхиляються, оскільки вказані обставини не можуть стати об'єктивною підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині, оскільки відсутність роботи не звільняє батьків від обов'язку утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей. В свою чергу, наведена відповідачем обставина щодо ймовірності його офіційного працевлаштування найближчим часом, може стати підставою для зміни порядку сплати аліментів у порядку, передбаченому ст. 192 Сімейного кодексу України, а не для призначення їх у частці від заробітку за результатами судового розгляду даної справи, оскільки на момент ухвалення судом рішення в наявності є обставини, передбачені саме ст. 184 Сімейного кодексу України. Також при визначені аліментів саме у твердій грошовій сумі, що складає 500,00 грн. суд керується положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», якими встановлено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Зокрема, по відношенню до дітей віком до 6 років такий мінімум складає 1032 гривні. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини у контексті із законодавчими приписами ст. 180 Сімейного кодексу України, а також дані щодо стану здоров'я дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у нього будь - яких інших аліментних зобов'язань, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача за заявленим позовом, та обґрунтованість визначення аліментів у межах суми 500,00 грн. Згідно п. 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача та держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved