Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати недійсним договір від 06.02.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], внаслідок нікчемності даного правочину, застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 24000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на ті обставини, що в березні 2013 року працівники Агенції з нерухомості «Перша Столиця» та [PERSON] запропонували [PERSON] придбати у власність квартиру [ADDRESS]. При цьому, [PERSON] запевнила про наявність повного пакету документів, необхідних для складання договору купівлі-продажу, а також про відсутність будь-яких перешкод по здійсненню вказаного правочину, в тому числі прав інших осіб на вказане житло. При цьому вони домовилися про складання попереднього договору про взяття на себе зобов'язання укласти договір купівлі-продажу квартири. [PERSON] та працівники АН «Перша Столиця» наполягли на тому, що Попередній договір повинен бути складеним у письмовій формі без нотаріального посвідчення. [PERSON] погодилася на складання Попереднього договору без нотаріального посвідчення. Так, 06.02.2013 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір про взяття на себе зобов'язання укласти договір купівлі-продажу. Відповідно до п.3.2. Договору, для виконання зобов'язань, взятих на себе продавцем за даним договором (сплата заборгованості по комунальних платежах, сплата витрат по оформленню документів, необхідних для укладення договору, зняття з реєстрації всіх осіб, які проживають в зазначеному об'єкті нерухомості та інше), Покупець в момент укладення даного Договору передає Продавцю грошові кошти в сумі двадцять чотири тисячі гривень, що в еквіваленті становить 3000 доларів США. При укладенні договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості зазначена сума зараховується в рахунок суми, сплаченої Покупцем Продавцю за проданий об'єкт. Згідно з п.5.3. Договору, у разі, якщо Продавець не є власником об'єкта нерухомості або не має правовстановлюючих документів на цей об'єкт нерухомості, вказаний в п.п.1.1. даного договору, або діє не тільки від свого імені, але і від імені інших власників, то даний факт не звільняє його від відповідальності, що передбачена за невиконання даного договору. Зазначена сума грошових коштів в розмірі 24000 грн. 06.02.2013 року була передана позивачкою [PERSON] 01.03.2013 [PERSON] з'явилася до приватного нотаріуса Шуть О.Г. за адресою, зазначеною у договорі від 06.02.2013 року, та готова була укласти договір купівлі-продажу квартири, але Продавець (відповідач) [PERSON] з невідомих причин відмовилася продавати квартиру, чим порушила умови п.2.5. Договору. Крім того, при перевірці наданих продавцем правовстановлюючих документів було встановлено перешкоди для здійснення правочину з відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме - про наявність прав чоловіка [PERSON] на вказане житло, а також необхідність отримання від нього згоди на продаж квартири [ADDRESS], чим відповідач порушила умови п.5.3. Договору. В подальшому [PERSON] протягом березня-серпня 2013 року неодноразово зверталася до [PERSON] та працівників АН «Перша Столиця» з вимогою привести у відповідність пакет документів, необхідних для здійснення купівлі-продажу квартири [ADDRESS], однак останніми ці вимоги проігноровані. До цього часу відповідач вказані гроші позивачу не повернула. Після цього інциденту АН «Перша Столиця» змінили свою назву на АН «Перша Столиця Плюс». Оскільки предметом договору купівлі-продажу між сторонами виступала квартира [ADDRESS], то як оформлення безпосередньо цього правочину, так і складання попереднього договору про купівлю-продаж квартири - потребує обов'язковому нотаріальному посвідченню. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. 16.12.2015 р. відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила визнати дійсним договір про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу від 06 лютого 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалася на ті обставини, що 06 лютого 2013 року між сторонами було укладено договір про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу. На виконання п.2.2. цього Договору позивачкою було погашено в повному обсязі заборгованість за комунальними платежами по квартирі [ADDRESS]. На виконання п. 2.3. Договору позивачкою за зустрічним позовом було надано довідку дільниці № 33 КП «Жилкомсервіс» про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS]. На виконання п.2.5. Договору вона 1.03.2015 у визначений в Договорі час знаходилася в приміщенні [ADDRESS], яке є робочим місцем нотаріуса Шуть О.Г., з метою укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON] Однак 01.03.2013 в приміщенні [ADDRESS], яке є робочим місцем нотаріуса Шуть О.Г., [PERSON] в присутності зазначеного нотаріуса, [PERSON] та інших осіб відмовилася від укладання договору купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON], посилаючись на те, що остання перебуває в шлюбі з [PERSON] та наявність прав [PERSON] на зазначену квартиру. Нотаріусу Шуть О.Г. та [PERSON] нею були надані копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2011 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та довідку приватного нотаріуса [PERSON] про відсутність у [PERSON] прав на квартиру [ADDRESS] та про те, що зазначена квартири придбана 08.12.2007 року [PERSON] за особисті кошти. Однак [PERSON] в порушення вимог п.3.1. Договору від 06.02.2013 року, в присутності свідків та нотаріуса Шуть О.Г. відмовилась укладати договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Відповідно до п.5.2 Договору за наявності порушень умом договору з боку покупця - [PERSON] сума в розмірі 24000 грн., що зазначена в п.3.2 Договору та на передачу якої [PERSON] у якості «завдатку» посилається [PERSON] - повинна перейти продавцю, тобто [PERSON] Приймаючи до уваги, що сторони Договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося його виконання обома сторонами, вважала необхідним визнання договору про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу від 06.02.2013 року дійсним на підставі вимог ст.220 ЦК України. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі виданих довіреностей, підтримали позовні вимоги позивачки за первісним позовом та просили їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги за зустрічним позовом, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. В задоволенні первісного позову [PERSON] просила відмовити. Також зазначила, що оскільки [PERSON] 01 березня 2013 року відмовилася укласти з нею договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за надуманими причинами, то вона продала цю квартиру через кілька місяців іншому покупцю. Суд, вислухавши пояснення представників позивачки за первісним позовом, позивачки за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 06 лютого 2013 року сторони - [PERSON] та [PERSON] досягли попередньої згоди про укладення в строк до 01 березня 2013 року договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку позивачка за первісним позовом [PERSON] повинна була купити у відповідачки за первісним позовом [PERSON], а остання мала намір її продати. Вказана домовленість була оформлена у вигляді письмового Договору про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.13). За умовами п.3.2. цього договору та з метою виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 24000 грн., що в еквіваленті становить 3000 доларів США. Вказані обставини були встановлені судом та не заперечувалися сторонами. Посилання представників позивачки за первісним позовом [PERSON] на те, що вказану суму 24000 грн. остання отримала від [PERSON], якій мала намір продати свою квартиру на підставі Договору про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу від 31 січня 2013 року та передала одразу [PERSON] правового значення не має, оскільки Договір від 06 лютого 2013 р. укладався лише між [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] стороною по цьому договору не була. [PERSON] розпорядилася отриманою від [PERSON] сумою на свій розсуд. У визначений сторонами строк не пізніше 01 березня 2013 року основний договір купівлі-продажу не був укладений. Відповідно до п.5.1 Договору у разі невиконання зобов'язань, взятих на себе Продавцем, він сплачує Покупцю суму, вказану у п.3.2 та неустойку в розмірі 3000 доларів США, що становить 24000 грн. Згідно з п.5.2 Договору у разі не виконання зобов'язань, взятих на себе Покупцем, сума, вказана у п.3.2 переходить до Продавця. Встановивши вказані обставини справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки Договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна сторонами укладений не був, тому отримані відповідачкою за первісним позовом [PERSON] кошти є авансом. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами. Положення ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому видавались. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, і [PERSON], і [PERSON] 01 березня 2013 року знаходилися у приміщенні [ADDRESS], яке є робочим місцем нотаріуса Шуть О.Г., з метою укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], однак [PERSON] в присутності зазначеного нотаріуса, [PERSON] та інших осіб відмовилася від укладання договору купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] (а.с. 11, 26). На виконання п. 2.3. Договору [PERSON] було надано довідку дільниці № 33 КП «Жилкомсервіс» про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] (а.с. 27). Таким чином, підстав для визнання Договору про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу від 31 січня 2013 року недійсним внаслідок його нікчемності та для стягнення суми у розмірі 24000 грн. у суду відсутні, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним та стягнення суми відмовляє у повному обсязі. Враховуючи, що квартира, належна [PERSON], на цей час продана іншій особі суд не вбачає підстав для визнання Договору про взяття на себе зобов'язань укласти договір купівлі-продажу від 31 січня 2013 року дійсним та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним відмовляє.

Outcome: dismissed