Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником приватного будинку [ADDRESS] . Вказує, що у вказаному будинку крім неї, також є прописаною [PERSON] , відповідач у справі, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеному будинку не проживала та не проживає, так як ще в 2014 році вона виїхала проживати до країни Ізраїль. Оскільки відповідач в квартирі, яка належить позивачу не проживає, однак залишається бути зареєстрованою в ній, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за неї, чим об`єктивна порушуються права власника вказаного об`єкта нерухомості. За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку з належного їй, позивачці по справі будинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в разі відсутності відповідача просить розглянути справу в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач по справі [PERSON] , будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, в тому числі її було двічі повідомлено й через опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.1995 року № 1-3263, позивач [PERSON] являється власником цілого житлового будинку з погосподарськими будівлями, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с. 5). Згідно домової книги будинку [ADDRESS] зареєстрованою в даному будинку є [PERSON] ( а.с.7-8). Як вбачається з акту обстеження фактичного місця проживання від 26.06.2018 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою [ADDRESS] ( а.с.6). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт про те, що відповідач понад один рік не проживає в будинку [ADDRESS] . Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, права власності, захист права власності, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України . Дані правовідносини регулюються: - ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; - ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; -ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; - ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено той факт, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] , залишається бути зареєстрованою за даною адресою, а позивач в зв`язку з її реєстрацією позбавлена повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися зазначеним вище будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об`єкта нерухомості, то суд задля захисту їх майнових [PERSON] задовольнити шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved