Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій в остаточних позовних вимогах просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 10 червня 2013 року у виконавчому комітеті Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що на даний час у неї склалося тяжке матеріальне становище, вона знаходиться у декретній відпустці. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі /а.с. 15/. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі /а.с. 16/. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2013 року у Виконавчому комітеті Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 61, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-ВЛ №267817 /а.с. 5/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №420550 (а.с. 4). Син мешкає разом з матірю [PERSON] за адресою: м. Мерефа Харківського району Харківської області, вул. Чернишевського, 19, що підтверджується копією довідки, виданою заступником Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області [PERSON] /а.с. 6/, відповідач з сімєю не проживає. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утримання є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності. Згідно зі ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для стягнення з нього аліментів, позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трьох років є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до змісту ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів позивач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища відповідача може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позов про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина поданий до суду 03 листопада 2017 року. Таким чином, враховуючи неможливість позивача працювати у зв'язку з доглядом за малолітньою дитиною до досягнення останньою трьох років, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 700,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved