Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 02.10.2011 року, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02 жовтня 2011 року помер батько позивача [PERSON], який постійно проживав за адресою: [INFO]. Факт підтвердження родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ № 598437 від 07.06.1972 року. На день смерті батька залишилося спадкове майно, що складається з квартири, що розташована [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України були позивач та її брат [PERSON]. 20.03.2012 року позивач направила поштою заяву про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України. Особисто подати заяву позивач не могла, оскільки з 23.09.2011 року по час звернення до суду здійснює догляд за [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], Республіка Білорусь та є інвалідом І групи та має необхідність в постійній сторонній допомозі та догляді. Крім цього, на протязі шести місяців після смерті батька [PERSON], а саме в період з 22.11.2011 року по 19.12.2011 року, з 16.01.2012 року по 10.02.2012 року, а також з 26.03.2012 року по 10.04.2012 року позивач перебувала в лікарні на стаціонарному лікуванні. Про те, що заява позивача від 20.03.2012 року про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не була отримана Другою чернігівською державною нотаріальною конторою позивач дізналася лише в кінці червня 2016 року, коли звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька. 22.06.2011 року позивач подала повторну заяву до Другої чернігівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом [PERSON] позивачу було відмовлено в повторному прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно після померлого батька 02.10.2011 року з підстав пропуску строку подання такої заяви. Від державного нотаріуса позивач дізналася, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видане брату позивача [PERSON], який 17.10.2014 року помер. Втрата брата для позивача була дуже тяжким та непоправним горем. Позивач дуже болісно переживала смерть брата, а тому деякий час взагалі навіть не думала про оформлення спадщини після померлого батька, при цьому будучи весь час впевненою, що нотаріус отримав її заяву про прийняття спадщини, яку вона направляла поштою. Після смерті [PERSON] спадкоємцем його майна стала його дружина [PERSON]. Про те, що [PERSON] за життя оформив спадщину після померлого батька лише на себе, при цьому отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на всю квартиру, що розташована [ADDRESS], позивач також дізналася від нотаріуса в кінці червня 2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що позивач з поважних причин перебування на стаціонарному лікуванні, догляд за інвалідом І групи [PERSON] у 6 місячний термін після смерті батька не звернулася особисто до нотаріальної контори. Заява про прийняття спадщини, яка була направлена по пошті до Другої чернігівської державної нотаріальної контори, свідчила про її намір прийняти спадщину після смерті батька. Про порушене право позивач довідалася лише в червні 2016 року, а тому строк позовної давності не пропустила. Представник [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи заперечення тим, що позивач не надала доказів поважності причин пропуску подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька. В порядку доповнення представником подана заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки строк позовної давності повинен рахувати з 03 квітня 2012 року, після закінчення 6-ти місячного строку визначеного ч.1 ст. 1270 ЦК України. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10) 12 серпня 1995 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно рішення суду Центрального району м. Гомеля від 13.12.2011 року (а.с.11-12) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13) 18 серпня 2012 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу чоловіку присвоєно прізвище - [PERSON], дружині [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 02 жовтня 2011 року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13 жовтня 2014 року (а.с.7). З копії заяви від 20.03.2012 року адресованої до Другої чернігівської державної нотаріальної контори ( а. с. 14) вбачається, що [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Підпис заявника засвідчено нотаріально. Копією квитанції від 23.03.2012 року ( а. с. 15) підтверджується оплата відправлення пріоритетного листа [PERSON] до другої нотаріальної контори, місце розташування 14017 Україна, м. Чернігів, вул. Щорса, 19. Копія виписки медичної карти № 1283 ( а. с. 19) підтверджує факт перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в період з 26.03.2012 року по 10.04.2012 року. З копії довідки від 29.07.2016 р. підрозділу Управління соціального захисту адміністрації Центрального району м. Гомеля ( а. с. 20) вбачається, що [PERSON] в період з 23.09.2011 року по теперішній час здійснює догляд за [PERSON]. З інформації Другої чернігівської державної нотаріальної контори № 4774/01-16 від 29.09.2016 року ( а. с. 28-31) вбачається, що журнал реєстрації вхідних документів за період з 23.03.2012 по 23.04.2012 року знищений 29.04.2016 року, шляхом спалення. З копії спадкової справи до майна померлого 02.10.2011 [PERSON] ( а. с. 33-63) вбачається, що після смерті 02 жовтня 2011 року [PERSON] нотаріальною конторою зареєстрована лише заява [PERSON] від 05 квітня 2012 року про прийняття спадщини після смерті батька. Заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом ( зареєстровані в реєстрі за № 1-1697, 1-1700, 1-1703) від 02 серпня 2012 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] став [PERSON]. З копії свідоцтв про право на спадщину за законом зареєстровані в реєстрі за № 926, № 929 від 10 липня 2015 року ( а. с. 58, 61) вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Витяг з бази даних інформації щодо перетинання державного кордону України у період з 14.12.2011 року по 13.12.2016 року, наданий головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, вих. № 0.64-27329/0/15-16 від 15.12.2016 року ( а. с. 103) визначає дати перетинання державного кордону України [PERSON] з 16 липня 2012 року. Згідно ч.1, ч.2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч.1 ст. 1270 ЦК України. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України: 1. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. 2. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 3. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зміст позовних вимог і підстави пред'явленого позову, суд відповідно до положень ст. 3, ч.1 ст. 11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України вирішує питання визначені ч.3 ст. 1272 ЦК України в частині наявності чи відсутності поважності причин пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини спадкоємцем. З копії виписки медичної карти 1283 ( а. с. 19) вбачається, що в останні дні шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті 02 жовтня 2011 року [PERSON], позивач перебувала на стаціонарному лікуванні до 10 квітня 2012 року, а тому дана причина є поважною в розумінні положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Здійснення догляду за [PERSON] в м. Гомель, Республіки Білорусь, що підтверджується довідкою ( а. с. 20) суд не визнає, як поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки виписки з медичної документації позивача ( а. с. 16-17, 18, 19) та дані про перетинання державного кордону України ( а. с. 103) свідчать, що [PERSON] не здійснює постійний догляд за [PERSON], як зазначено у довідці управління соціального захисту адміністрації Центрального району м. Гомеля. Доказів про подання повторної заяви про прийняття спадщини 22.06.2011 року до Другої чернігівської державної нотаріальної контори і відмови державного нотаріуса [PERSON] у повторному прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом, позивач відповідно до положень ст. 11, ст. 60 ЦПК України до суду не надала. Заявою від 22 грудня 2016 року представник [PERSON] [PERSON] ( а. с.105) просив застосувати загальний строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України, з відповідними наслідками. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про порушення строку для прийняття спадщини визначеного ч.1 ст. 1270 ЦК України позивач повинна була знати з наступного дня, після закінчення шести місяців після смерті [PERSON] 03 квітня 2012 року. Відповідач, як особисто та як законний представник малолітнього [PERSON] і померлий [PERSON] ні є особами, які порушили права позивача для подання заяви про прийняття спадщини. Наслідки спливу позовної давності визначені ч. 4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позов про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] подала до суду 22 вересня 2016 року, після спливу позовної давності визначеної ст. 257 ЦК України, представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності, позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причини пропуску позовної давності, тому суд відповідно до положень ч.4 ст. 267 ЦК України відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed