Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

\~ \~[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання правочину частково удаваним в частині одного з покупців. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.08.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON],[INFO]. Після укладення шлюбу вона вирішила купити житловий будинок №53 по вул..Центральна в смт.Вишневе П»ятихатського району Дніпропетровської області. В 2004 році відповідач ніде не працював, і самостійного заробітку не мав, вона працювала у м. Вільногірську, Дніпропетровської області в ТОВ «Вільногірське скло», але коштів яких вона заробляла було недостатньо для придбання вищезазначеного будинку. У звязку з чим, звернулася до своїх батьків з проханням надати їй кошти для купівлі нею житлового будинку. На початку грудня 2004 року, її батьки, надали їй 9000,00 грн., та сказали, що вони їй ці кошти дарують на придбання нею житлового будинку. У свою чергу, відповідач попросив її включити його до кола покупців житлового будинку на що вона дала згоду. В зв»язку з чим, вона та відповідач в якості покупців, уклали договір купівлі-продажу житлового будинку та зареєстрували право спільної сумісної власності на вище вказаний будинок з господарчими будівлями. З 14.11.2014 року, вони припинили сімейні стосунки і припинили ведення спільного господарства та 30.03.2017 року шлюб розірвали в судовому порядку. Приймаючі до уваги обставини укладення договору купівлі-продажу житлового будинку № 53 з господарчими будівлями по вул. Центральна в смт. Вишневе, Пятихатського району, Дніпропетровської області, просить договір купівлі-продажу житлового будинку разом з господарськими будівлями за адресою Дніпропетровська область, Пятихатський район, с. Вишневе, вул. Центральна, 53, укладений 08.12.2004 року між [PERSON], та [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріальної контори [PERSON], і зареєстрований у реєстрі за № 2-2429 визнати удаваним в частині зазначення покупцем [PERSON], з моменту його укладення, зазначив її одноособовим покупцем за цим договором. Позивач [PERSON], в судове засідання не з»явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про одруження 30.08.2003 року у виконкомі Вишнівської селищної ради П»ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб. (а.с.5) Згідно копії договору купівлі продажу жилого будинку від 08.12.2004 року сторони придбали у [PERSON], будинок №53 по вул.. Центральнівй в с.Вишневе П»ятихатського району Дніпропетровської області. (а.с.6-7) Згідно копії технічного паспорту на садибний житловий будинок №53 по вул..Центральна в с.Вишневе П»ятихатського району Дніпропетровської області власниками будинку є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9-11) Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.02.2005 року будинок №53 по вул..Центральна в с.Вишневе П»ятихатського району Дніпропетровської області на праві спільної сумісної власності зареєстрований за [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8) Згідно копії рішення П»ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.35) Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі - продажу у власність та зобов'язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов'язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Згідно ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У п.25\~Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~розяснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі\~статті 235 ЦК\~має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1\~ст. 317 ЦК України, - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 328 ЦК України, - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається, що 08.12.2004 року під час укладення договору купівлі-продажубудинок №53 по вул.Центральна в с.Вишневе П»ятихатського району Дніпропетровської області між продавцем [PERSON], та покупцями [PERSON] та [PERSON],спірний будинок купувався позивачем [PERSON], для власних потреб, кошти за будинок продавцю сплачувався особисто позивачем [PERSON], що визнано відповідачем [PERSON], який лише вказаний в зазначеному договорі купівлі-продажу будинку, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved