Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та про призначення опікуна, про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що її син [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] від якого народилась [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. [INFO] батько дитини [PERSON] - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті вихованням дитини займається позивачка, мати дитини участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не турбується про духовний і фізичний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дана інформація підтверджується довідкою від 11.09.2018 року № 55 Іванівської ЗОШ І-ІІ ст.ім. Б.Ф. Дерев»янка, в якій зазначено що вихованням займається бабуся, мати дитини участі не приймає. Також зазначені обставини підтверджують письмові пояснення свідків. Крім того Іванівською селищною радою було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав щодо відповідачки. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо діти не можуть бути передані другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають, за їх спільною заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно зі ч. З ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітніми особами, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до довідки МВС України, лікаря нарколога та психіатра до кримінальної відповідальності позивачка не притягувалася, на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває, законних підстав відмови призначення її опікуном на її думку не має. Таким чином, позивачка являючись рідною бабусею - [PERSON] та має переважне право над іншими особами встановити опіку над онукою. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позивачка на заявлених позовних вимогах наполягала, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, та не заперечувала у разі можливості щодо заочного розгляду справи. Представник служби у справах дітейІванівської районної державної адміністрації надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала надали суду на розгляд висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки та висновок про доцільність призначення позивачки опікуном. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, відзив на позов не подавала. Про дату та час повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд визнає неявку відповідачки з неповажних причин. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом на підставі наявних матеріалів встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] від якого народилась [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. [INFO] батько дитини [PERSON] - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті вихованням дитини займається позивачка, мати дитини участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, не турбується про духовний і фізичний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дана інформація підтверджується довідкою від 11.09.2018 року № 55 Іванівської ЗОШ І-ІІ ст.ім. Б.Ф. Дерев»янка, в якій зазначено що вихованням займається бабуся, мати дитини участі не приймає. Також зазначені обставини підтверджують письмові пояснення свідків. Крім того Іванівською селищною радою було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав щодо відповідачки. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо діти не можуть бути передані другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають, за їх спільною заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно зі ч. З ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітніми особами, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до довідки МВС України, лікаря нарколога та психіатра до кримінальної відповідальності позивачка не притягувалася, на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває, законних підстав відмови призначення її опікуном на її думку не має. Таким чином, позивачка являючись рідною бабусею - [PERSON] та має переважне право над іншими особами встановити опіку над онукою. Служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області надали до суду висновок про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини - [PERSON],[INFO] та надали висновок про доцільність призначення [PERSON], [INFO], проживаючої [ADDRESS] опікуном її неповнолітньої онуки - [PERSON],[INFO]. Обставини зазначені позивачкою, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні засвідчують те, що відповідачка по справі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бажає брати участі у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи. При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні підтверджено відсутність належної участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідачки, яка свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своєї дитини. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, яка зазначена позивачкою, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо діти не можуть бути передані другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дітей мають, за їх спільною заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно зі ч. З ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітніми особами, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається є підстави для задоволення позовної вимоги про призначення позивачки опікуном над дитиною. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав та призначення позивачки опікуном. Позивачем по справі поставлена вимога про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Враховуючи вищезазначене позову суд вважає, що дана позовна вимога також підлягає до задоволення. В силу ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved