Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який був зареєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 18.10.1997 року, актовий запис № 534. Зазначає, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 18.10.1997 року, від шлюбу у них народилось дві доньки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У березні 2017 року сімейні стосунки між ними були припинені, причиною стали різні погляди та прагнення на життя, все це призвело до втрати взаєморозуміння між ними. Шлюб носить формальний характер, вважає, що сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливо, позивач не бажає відновлювати сімейні стосунки з відповідачем. Спору майнового характеру між ними не має, спільне майно поділено добровільно. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Разом з тим, до суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Крім того, просила більше не надавати строк для примирення, збереження сім'ї неможливо. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Разом з тим, до суду від нього надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що можливо збереження сім'ї, просив ще раз надати строк для примирення. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.10.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданого Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 18.10.1997 року, актовий запис № 534 (а.с.5). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 26.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] було надано строк для примирення у межах одного місяця, сторони не примирилися, позивач наполягала на розірванні шлюбу, просила більше не надавати строк для примирення, відповідач заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.21,22) Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON], оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, крім того, судом надавався строк для примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved