Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що 05.08.1989 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, просила розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника , у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 05.08.1989 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Железодорожним відділом реєстрації актів цивільного стану (м. Москва), актовий запис № 543 . Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Оскільки на момент подачі позовної заяви сторони були громадянами України, то до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. ст. 105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Примирення сторін є неможливим. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved