Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначає, що 25 лютого 2015 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу (розписка) житлового будинку із господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього, який розташований по вул. Щорса, 30 в с. Улянівка Братського району Миколаївської області. Відповідно до рішення Братського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2011 року [PERSON] є власником вищевказаного житлового будинку, яке зареєстровано в МБТІ. Однак, розписка не є документом, який посвідчує право власності на будинок, тому позивачка звернулася до відповідачки про реєстрацію договору купівлі-продажу будинку нотаріально, але остання відмовляється в добровільному порядку реєструвати угоду. Позивачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій визнала позовні вимоги в повному обємі та просила справу слухати без її участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 12 квітня 2015 року між 25 лютого 2015 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу (розписка) житлового будинку із господарськими будівлями, спорудами та огорожами біля нього, який розташований по вул. Щорса, 30 в с. Улянівка Братського району Миколаївської області. Відповідно до рішення Братського районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2011 року [PERSON] є власником вищевказаного житлового будинку, яке зареєстровано в МБТІ. Відповідачка відмовляється в добровільному порядку реєструвати угоду. Договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, тому не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч. 1 ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте, на підставі ч.2 ст.220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від нотаріального посвідчення, що має місце в даній справі. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved