Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені протягом останніх двох місяців та поновлювати їх не збираються. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає та знаходиться на утриманні позивача. Спільне господарство разом з відповідачем не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечить їх інтересам. Вважає, що відповідач, як батько дитини, повинен сплачувати аліменти на утримання дочки, оскільки є працездатним, іншим утриманців не має, при цьому добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв`язку з чим, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 2010 року виконавчим комітетом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи те, що подружжя остаточно припинили шлюбні відносини, суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї між ними неможливо, тому, шлюб має бути розірвано. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, суд відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з відповідача на користь позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved