Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] згідно якого прохала суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти відповідача. В обґрунтування позову вказала, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, і з грудня 2014 року вони проживають окремо, з цього часу відповідач не спілкується з дитиною та не надає допомоги на утримання доньки. В подальшому позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. За рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.03.2016 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки. Однак, відповідач їх не сплачує. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з вказаним, позивач звернулася до органу опіки та піклування з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки вони нададуть висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Тому вона звернулася до суду. 01.10.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 09.02.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] на судове засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, направлені судові повістки за адресою реєстрації відповідача повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - Назаренко І.С. до суду не з`явилася, однак завчасно направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням наданого Органом опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, не надавши відзиву, враховуючи клопотання учасників справи, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України провести розгляд справи без фіксації технічними засобами та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.02.2013 року Автозаводським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 198. Сторони з кінця 2014 року проживають окремо, донька проживає з матір`ю, позивачем по справі за адресою реєстрації місця проживання : [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.05.2017 року, Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 396, [PERSON] 05.05.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу взяла прізвище « [PERSON] ». Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.03.2016 року, за позовом [PERSON] , з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти встановлені рішенням суду не сплачує в повній мірі, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою-розрахунком виданою Крюківським відділом ДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області від 15.07.2019 року за №29185, згідно якої за період з лютого 2016 року по липень 2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 50273,23 грн. Згідно до положень ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема, позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №92 від 18.12.2020 року, про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, наданих Крюківським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 20.10.2020 №75179, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 01.10.2020 складає 90 691,47 грн. Відповідно до листа від 03.11.2020 № 1136/10-1, виданого комунальним некомерційним медичним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» м. Кременчука, дитина [PERSON] перебуває на обліку в амбулаторії ЗПСМ №5 КНМП «ЦПМСД №1» м. Кременчука. На прийомі у лікаря 20.08.2020 була з мамою. Мати виконує всі рекомендації лікаря. За інформацією Кременчуцької гімназії №20 Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.10.2020 №182 за час навчання [PERSON] в школі батьківські збори відвідувала тільки мати [PERSON] , яка й контролювала виховання та навчання доньки. Батько [PERSON] на батьківські збори не приходив, з класним керівником щодо навчання та виховання [PERSON] не спілкувався. 27 жовтня 2020 року спеціалісти Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради здійснили обстеження умов проживання гр. [PERSON] і малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Квартира з усіма комунальними зручностями, розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку і складається з однієї кімнати, коридору, кухні, ванної кімнати, туалету та балкону. Санітарно-гігієнічні умови добрі, у кімнаті чисто та охайно. Наявні необхідні для проживання меблі, побутова техніка, речі повсякденного вжитку та продукти харчування. Для дитини облаштована зона для навчання та відпочинку. Наявні ліжко для сну, шафа для одягу. Особисті речі, взуття, шкільне приладдя в штатній кількості. Для з`ясування думки дитини, 27.10.2020 року спеціалістом Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради була проведена бесіда з малолітньою [PERSON] . У ході бесіди дівчинка не згадувала ім`я свого батька, так як вона його не знає та взагалі з ним не спілкувалася. 29.10.2020 року спеціалісти Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради здійснили виїзд за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Членами комісії було встановлено, що будинок та подвір`я перебувають у занедбаному стані. Відповідно до повідомлень сусідів з будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] цієї вулиці, за вказаною адресою тривалий час ніхто не проживає, [PERSON] сусідам невідомий. 27.10.2020 року спеціаліст Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації у присутності гр. [PERSON] зв`язався з матір`ю [PERSON] , гр. [PERSON] , яка повідомила, що син їй телефонує декілька раз на тиждень, але адресу свого місця проживання та номер телефону надавати іншим особам заборонив. [PERSON] зауважила, що її син [PERSON] має іншу сім`ю. У своєму поясненні від 04.11.2020 гр. [PERSON] повідомила, що з батьком дитини гр. [PERSON] не проживала та не спілкувалася з 2014 року. З останньої телефонної розмови з його матір`ю гр. [PERSON] , [PERSON] дізналася, що протягом останніх двох років гр. [PERSON] проживав в місті Чернігові. Адресу та номер телефону свого сина гр. [PERSON] надавати відмовилася. Гр. [PERSON] 20.10.2020 року за адресою його реєстрації ( [ADDRESS] ) рекомендованим листом було надіслано запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в якому зазначено, що 25.11.2020 відбудеться розгляд питання з приводу позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З метою з`ясування ставлення гр. [PERSON] до можливого позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, йому було запропоновано в строк до 16.11.2020 надати до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради письмові пояснення/заперечення стосовно даного питання та будь-які докази, що можуть підтверджувати факт належного виконання ним батьківських обов`язків відносно дитини. Однак, будь-яких звернень та пояснень від гр. [PERSON] до служби у справах дітей не надійшло. Станом на 02.12.2020 гр. [PERSON] до Служби у справах дітей не з`явився, будь-яких письмових пояснень не надіслав. 24.11.2020 року до Служби у справах дітей повернувся лист з відміткою «повернення за закінченням терміну зберігання». Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що п итання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. п. 15, 16, Постанови Пленуму верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини , захист її інтересів…), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі викладеного, повно, всебічно та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батька до дитини, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько дитини, тривалий час не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання нею освіти, що свідчить про невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення будь кого з батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Приймаючи рішення суд враховує наданий висновок органу опіки та піклування, з огляду на його обґрунтованість, при цьому він не суперечить інтересам дитини. Суд бере до уваги спілкування представника служби у справах дітей з матір`ю відповідача яка повідомила, що спілкується з сином декілька разів на тиждень, син адресу свого місця проживання та номер телефону надавати іншим особам заборонив, та яка зауважила, що її син [PERSON] має іншу сім`ю. З даного вбачається, що відповідач знаючи, що вирішується питання щодо позбавлення його батьківських прав, проігнорував спілкування з представником служби у справах дітей, будь-яких звернень чи пояснень також не надав, що суд сприймає, як рівнодушне ставлення до можливості позбавлення його батьківських прав. До суду відповідач також жодних заяв клопотань, пояснень чи відзиву не направив. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, принижує гідність дитини та може в подальшому привезти до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної так і з правої точки зору. Суд вважає, що відповідач свідомо нехтував та нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини та свідомо вчиняв дії, спрямовані на порушення прав дитини, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, по вихованню дитини зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере педагогічної, матеріальної та іншої участі у вихованні дитини, що було встановлено судом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved