Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 26 липня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 03 жовтня 2018 року був розірваний на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. За час проживання в шлюбі ними, за спільні грошові кошти, було придбане наступне майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] вартістю 705100 грн.; автомобіль марки «KIA SPORTAGE» д/н [NUMBER] вартістю 302210 грн.; трактор марки МТЗ-82 д/н [NUMBER] , вартістю 88830 грн.; мопед марки «HONDA TAKT» д/н [NUMBER] вартістю 9960 грн.; кухонний гарнітур вартістю 15300 грн.; холодильник «LG» вартістю 10000 грн.; спальний гарнітур вартістю 50617 грн.; персональний комп`ютер вартістю 7000 грн.; дві дитячі спальні вартістю 30000 грн.; бетонозмішувач вартістю 4600 грн.; 10 вуликів, загальною вартістю 10000 грн.; рамки для вуликів, загальною вартістю 1040 грн.; медогонка вартістю 5500 грн.; 10 бджолопакетів загальною вартістю 12000 грн.; вощина вартістю 3300 грн., а всього на загальну суму 1 255 457 грн. Після припинення сімейних відносин та спільного проживання ними не досягнуто угоди про добровільний поділ цього майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, тому посилаючись на вимоги ст.372 ЦК України, ст.ст.60, 70-71, 174 СК України щодо часток майна дружини та чоловіка, які у разі поділу є рівними, позивач просила, в порядку поділу майна подружжя: визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , вартістю 705100 грн.; виділення їй: дві дитячі спальні вартістю 30000 грн. та персональний комп`ютер вартістю 7000 грн. - на загальну суму 742100 грн.; залишити у власності відповідача [PERSON] автомобіль марки «KIA SPORTAGE» д/н [NUMBER] вартістю 302210 грн., та мопед марки «HONDA TAKT» д/н [NUMBER] вартістю 9960 грн.; залишити у володінні відповідача: кухонний гарнітур вартістю 15300 грн.; холодильник «LG» вартістю 10000 грн.; спальний гарнітур вартістю 50617 грн.; бетонозмішувач вартістю 4600 грн.; 10 вуликів, загальною вартістю 10000 грн.; рамки для вуликів, загальною вартістю 1040 грн.; медогонку вартістю 5500 грн.; 10 бджолопакетів загальною вартістю 12000 грн.; вощину вартістю 3300 грн., - на загальну суму 513357 грн., з врахуванням знятого з обліку трактора МТЗ-82 д/н [NUMBER] вартістю 88830 грн. Стягнути з неї на користь відповідача різницю вартості часток у спільному майні, що складає 114371 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково пояснив, що не заперечує проти виділення в порядку поділу майна подружжя позивачу [PERSON] наступне майно: автомобіль марки KIA SPORTAGE» д/н [NUMBER] , мопед марки «HONDA TAKT» д/н [NUMBER] , дві дитячі спальні, з вартістю яких він погоджується. Вважає, що житловий будинок за [ADDRESS] , не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, не підлягає поділу, оскільки придбаний, хоча під час шлюбу з позивачкою, але за його особисті кошти набуті ним до шлюбу, а саме за продаж у 2004 році автомобіля марки ВАЗ-21099 д/н [NUMBER] , який був придбаний ним у 2003 році, та за грошові кошти надані йому його батьками, які були отриманні ними наперед в рахунок орендної плати за землю. Крім того, зазначив, що трактор марки МТЗ-82, через його постійні технічні несправності, зняв з реєстраційного обліку та здав на металобрухт. Посилаючись на відсутність у нього майна, а саме: персонального комп`ютера, бетонозмішувача, 10 вуликів, рамок для вуликів, медогонки, 10 бджолопакетів; вощини, а також на посилаючись на те, що позивачем вартість холодильника «LG», визначена на власний розсуд, просив відмовити в задоволенні позовних вимоги в частині розподілу зазначеного майна. Представник відповідача [PERSON] доводи [PERSON] підтримав, при ухваленні рішення просив врахувати обставини зазначені відповідачем та частково задовольнити позовні вимоги позивача. Вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 липня 2003 року сторони справи 26 липня 2003 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 19 (а.с.18 т.1). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.19,20 т.1). Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.21-22 т.1). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20 грудня 2019 року за №194113256 власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] являється [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу будинку №19 від 13 квітня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Рожко О.О. (а.с.29 т.1). Згідно реєстраційних та облікових карток транспортного засобу, які містяться в матеріалах справи (а.с.36, 37, 38 т.1) [PERSON] належать такі транспортні засоби: - автомобіль марки КІА модель Sportage 2.0, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1998 см3, державний номер [NUMBER] , білого кольору, дата реєстрації 22 жовтня 2011 року; - мопед HONDA TACT, 1995 року випуску, об`єм двигуна 49 см3, державний номер [NUMBER] , дата реєстрації 15 липня 2010 року; - трактор колісний МТЗ-82, номер двигуна [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , дата реєстрації 06 грудня 2013 року, дата зняття з обліку 24 квітня 2018 року. Таким чином судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , автомобіль марки КІА модель Sportage 2.0, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , мопед HONDA TACT, 1995 року випуску, державний номер [NUMBER] та трактор колісний МТЗ-82, державний номер [NUMBER] були набуті в період зареєстрованого шлюбу між сторонами по справі. Згідно висновку судово-оціночно-будівельної експертизи №20-1200, складеного 06 квітня 2021 року ринкова вартість житлового будинку загальною площею 98,20 кв.м, житловою площею 59,30 кв.м, з господарчими будівлями та спорудами, що розташоване по [ADDRESS] , на час проведення експертизи, з урахуванням земельних компонентів, без урахування ПДВ, складає 346646 грн (а.с.227-243). Відповідно до висновку експертного дослідження з оцінки транспортного засобу №246 від 25 червня 2019 року ринкова вартість автомобіля марки КІА модель Sportage 2.0, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням експлуатації, зносу та умов зберігання складає 302210 грн (а.с.53 т.1). Згідно висновку експертного дослідження з оцінки транспортного засобу №245 від 25 червня 2019 року ринкова вартість мопеду HONDA TACT, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням експлуатації, зносу та умов зберігання становить 9960 грн (а.с.55 т.1). Відповідно до висновку експерта №21-430 від 12 серпня 2021 року середня ринкова вартість трактора колісного МТЗ-82, 1994 року виготовлення, складає 94640 грн (а.с. т.2). Позивач наполягає, що вказане вище майно було набуто сторонами за спільні кошти та в інтересах їх сім`ї. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446св18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518св18, від 29 січня 2020 року у справі № 463/5183/17-ц провадження № 61-19271св19, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Отже, виходячи з вимог ст.60, ч.1 ст.61, ст.68, ч.1, ч.2 ст.69, ч.1 ст.70 СК України спірний житловий будинок, набутий подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності, тобто, він належить їм на праві спільної сумісної власності, яке не припинилося при розірванні шлюбу, тому їх частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, є рівними, іншого домовленістю між ними не визначено, а шлюбного контракту вони не укладали. Разом із тим доводи відповідача [PERSON] про те, що спірний будинок придбано не за кошти подружжя, а виключно за власні кошти та кошти його батька, не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджуються. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які є друзями відповідача, щодо придбання житлового будинку за кошти відповідача та його батьків, отриманні ними за оренду належних їм земельних ділянок, оскільки жодного письмового доказу на підтвердження даного факту суду не надано. Крім того, будь-яких правочинів, зокрема договору дарування коштів відповідачу його родичами, що в розумінні вимог ст.57 СК України могло б свідчити про те, що ці кошти є особистим майном самого відповідача, укладено не було. Зазначене кореспондується з Постановою Верховного Суду від 06 квітня 2021 року по справі №695/2112/16-ц. За таких обставин вимоги позивача [PERSON] щодо присудження (виділення) їй спірного житлового будинку, належного подружжю на праві спільної сумісної власності, з відповідною грошовою та матеріальною компенсацією співвласнику [PERSON] її частки у праві спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно, за відсутності згоди відповідача на таку компенсацію, є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки присудження такої компенсації можливе тільки в разі наявності умов, передбачених ч.4 та ч.5 ст.71 СК України. Таким чином, спірний житловий будинок [ADDRESS] , підлягає розділу між сторонами відповідно до рівності часток кожного з них у співвідношенні 1/2 : 1/2. Враховуючи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] жодних дій, які спрямовані на отримання грошової компенсації за транспортні засоби, а саме автомобіль марки КІА модель Sportage 2.0, 2011 року випуску та мопед HONDA TACT, 1995 року випуску, не здійснили, суд

Outcome: partial