Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просить: - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 20.04.2029 року; - зобовязати боржника перераховувати одним платежем аліменти на картковий рахунок, реквізити, якого додаються. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В звязку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». аліменти на одну дитину не можуть бути меншими, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2013 року, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 20.04.2011 р. н. у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13.11.2012 року і продовжуючи до виповнення дитині повноліття, тобто до 20.04.2029 року. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 17.05.2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року. На підставі вищевказаного Закону було внесено ряд змін до нормативних актів України, зокрема, ч. 2 ст. 182 СК України викладено в новій редакції. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Позивачем не надано суду доказів в розумінні ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON]. Так само як і не надано будь-яких доказів здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2013 року. Водночас, свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує змінами в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, що враховуючи викладене, не є підставою для перегляду раніше ухваленого судом рішення щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Крім того, зміна законодавства України в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину є законодавчою підставою та обовязком для автоматичного нарахування аліментів у розмірі визначеному законом, а невиконання вимог законодавства, органом який здійснює нарахування та виплату аліментів є підставою для оскарження його дій. Щодо вимоги позивача про зобовязання боржника перераховувати аліменти на певний картковий рахунок, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Одночасно з виконавчим документом стягувач подає заяву, в якій зазначаються: реквізити банківського рахунка, на який слід перераховувати кошти; прізвище, імя, по батькові стягувача, реквізити документа, що посвідчує його особу. Враховуючи викладене, позивач має право самостійно подати до відділу державної виконавчої служби, який здійсню виконавче провадження з примусового стягнення з [PERSON] аліментів, або до ФГ «Федотов» (за місцем роботи відповідача) реквізити свого карткового рахунку, на які бажає отримувати щомісячні платежі. Доказів щодо наявності у [PERSON] перешкод у реалізації такого права суду не надано. Таким чином, з урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed