Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь пеню від суми несплачених аліментів в розмірі 2 295 грн. 46 коп.. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 жовтня 2015 року Крюківським районним судом м.Кременчука було ухвалено рішення по справі № 537/973/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення утримання на непрацездатну та потребуючу матеріальної допомоги матір. Згідно даного рішення стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання та на користь матері [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 100 (сто) грн. 00 коп. кожного місяця довічно, стягнуто з [PERSON], аліменти на утримання та на користь матері [PERSON] в розмір 1/6 частини з усіх видів заробітку кожного місяця довічно. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.02.2016 року вирішено аліменти з [PERSON] та [PERSON] на утримання матері [PERSON] стягувати з 25 лютого 2015 року. 11.04.2018 року Крюківським районним судом м.Кременчука було ухвалено рішення по справі №537/360/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені від суми несплачених аліментів. Даним рішенням суду позовні вимоги задоволено, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню від суми несплачених аліментів в розмірі 3128,66 грн. Згідно рішення суду пеня від суми несплачених аліментів була стягнута по 27.12.2017року. На сьогоднішній день [PERSON] рішення суду не виконує та згідно довідки Крюківського відділу ДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області від 17.10.2018 року № 444902 борг згідно виконавчого листа № 537/973/15-ц від 25.02.2016 року Крюківського районного суду м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 25.02.2015 року довічно, станом на 01.10.2018 року становить 33 246,26 грн. Отже, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] на її утримання складає 2 295 грн. 46 коп..за період з 01.01.2018 року по 01.10.2018р. Тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. , проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася по невідомій суду причині. Представник третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука головного управління юстиції в Полтавській області Басаргіна -Глушко О.В. в судовому засіданні зазначила, що дійсно на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів та заборгованість по аліментам станом на 01.10.2018 року становить 2 295 грн. 46 коп. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач не з*явилася в судове засідання , про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомила. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача та пояснення представника третьої особи, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання та на користь матері [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку кожного місця довічно. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 року аліменти з [PERSON] на утримання матері [PERSON] визначено стягувати з 25.02.2015 року. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.10.2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2016 року, Крюківським судом м.Кременчука Полтавської області 25.02.2016 року видано виконавчий лист №537/973/15ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 25.02.2015 року. Як вбачається з ухвали апеляційного суду Полтавської області від 14.03.2017 року, заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.01.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 25.02.2015 року по 30.11.2016 року у розмірі 4575 грн. 50 коп. Відповідно до довідки - розрахунку складеної державним виконавцем Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 05.01.2018 року за вих..№404, заборгованість [PERSON] по аліментам на користь [PERSON], за період з 25.02.2015 року по 27.12.2017 року складає 25 516 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Главою 17 Сімейного кодексу України не врегульовано питання щодо стягнення пені за прострочення аліментів на утримання непрацездатних батьків. Згідно ст. 10 Сімейного кодексу України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права). Отже, спірні правовідносин слід вирішувати відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України. Згідно ст..196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається з наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який відповідачем не спростовано, розмір неустойки (пені) за період з 01. 01.2018 року по 01.10.2018 року складає 2 295грн. 46 коп. Суд погоджується із вказаним розрахунком виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного Кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів в місяці, в якому виникала заборгованість. Загальна сума неустойки (пені визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач [PERSON] суду відзив на позов та належних доказів неможливості сплачувати аліменти із об'єктивних, незалежних від неї причин не надала, як і не надала доказів, які б свідчили про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з її вини. Також відповідачем не надано доказів того, що наявні обставини, які, відповідно до положень ч.2 ст.196 СК України, можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки судом. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved