Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 10.09.2015 року, укладеного між нею та відповідачем, та визнання за нею права власності на: земельну ділянку площею 6,3763 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Волохово - Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем домовилися про продаж земельної ділянки та 10.09.2015 року уклали договір купівлі - продажу, згідно даного договору позивач розрахувалася з відповідачем сплативши йому 100000,00 грн., і прийняла майно, а відповідач, в свою чергу передав вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобов'язався оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач під будь-яким приводом уникає від нотаріального посвідчення договору, що суттєво порушує права позивача як нового власника земельної ділянки, та перешкоджає у реєстрації її права власності на спірну земельну ділянку, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явилася, від її представника [PERSON], діючого за довіреністю від 14.12.2017 (а.с. 20), надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, в якій вони позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти його задоволення (а.с. 19). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Земельна ділянка площею 6,3763 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Волохово - Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 02.08.2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 25 від 13.03.2001 року (а.с. 9). За договором купівлі-продажу від 10.09.2015 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передала [PERSON] у власність вище зазначену земельну ділянку, та на виконання умов договору [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти у сумі 100000,00 грн (а.с. 10-12), таким чином, кожен з них виконав свої обов'язки відповідно до ст. 655 ЦК України. Відповідно до ст. 14, 41 Конституції України, право власності на землю гарантується; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно до ч. 1, 2 Земельного Кодексу, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Як вбачається зі ст. 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. Згідно п. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, є підстави для визнання дійсним даного договору купівлі-продажу, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов даного договору, а саме, предмету договору та його ціни.

Outcome: approved