overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2016 року. Від шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що влітку, після приїзду чоловіка додому з Польщі, де він працював з березня 2018 року, дізналася про його інтерес до іншої жінки. З цього приводу вони посварилися і вона залишила постійне місце проживання їх сім`ї та перейшла жити у будинок своїх батьків в с.Ланівці Борщівського району Тернопільської області. У вересні 2018 року після чергового приїзду чоловіка з роботи, вони намагалися помиритися, однак чоловік своєї поведінки не змінив, інтерес до іншої жінки залишився і вона це розцінює як подружню зраду. З того часу сімейні відносини між ними припинені. Відповідач до дня звернення до суду не зробив жодних заходів щоб довести свою вірність та зберегти сім`ю. За таких обставин вважає, що шлюб став носити виключно формальний характер, і подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач у підготовче судове засідання не прибула, в поданій до суду заяві просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в зал судового засідання не прибув, в телефоннограммі адресованій суду повідомив про те, що позов визнає і просить справу розглянути у його відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 липня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23 липня 2016 року у Борщівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 101. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Також судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують тривалий час, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1991 року. Від шлюбу мають одну дитину, яка на даний час є повнолітньою. Поряд з тим, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки. З 2005 року разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Таким чином вважає, що шлюб між сторонами існує формально. Неодноразово зверталася до відповідача подати спільну заяву про розірвання шлюбу в органи РАЦС, однак останній відмовлявся, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач у поданій до суду заяві, просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ТП № 344046, виданого 23 травня 1991 року Коростенським міським відділом РАЦС, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 23 травня 1991 року у Коростенському міському відділі РАЦС, про що складено відповідний актовий запис № 270. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу мають одну дитину, яка на даний час є повнолітньою. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з 2005 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь -чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 2014 року, в якому у них народилися двоє дітей, сини - Денис, [INFO], та Давид, [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Такий хоч і працює, однак коштів на утримання сім»ї не надає, а витрачає на власні потреби. Крім того, зловживає спиртними напоями, на грунті чого у них виникають часті сварки та скандали. Неодноразово бив її, проте з цього приводу нікуди не зверталася, усе терпіла заради дітей, розраховуючи на те, що поведінка відповідача зміниться на краще. На даний час хоч і проживають в одному будинку, однак подружніх відносин не підтримують. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила підготовчий розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив провести підготовчий розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 106562, виданого 24 серпня 2014 року Мушкатівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 серпня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис №08. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Малинник». Від шлюбу мають двоє дітей, синів - Дениса, [INFO], та Давида, [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2013 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, та місце проживання дитини немає. Просила суд шлюб розірвати. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ч.4, ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ майна подружжя та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 62. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Позивачка в судове засідання не з`явилася надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280-289 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 62, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2006 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що з серпня 2016 року сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають. Також зазначила, що у неї з відповідачем не має спільних інтересів, у них різні характери, погляди на вирішення сімейних проблем, у зв»язку з чим взаєморозуміння досягти не можуть. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач у підготовче судове засідання не прибула, в поданій до суду заяві просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в зал судового засідання не прибув, подавши до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 вересня 2006 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26 вересня 2006 року у Дністровській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 4. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують тривалий термін, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2007 року, в якому у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. З часом, між ними, періодично на побутовому грунті, почали виникати тривалі непорозуміння, які привели до припинення подружніх відносин. Протягом двох останніх років разом не проживають, не спілкуються та не підтримують подружніх відносин. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Крім того, просила після розірвання шлюбу, присвоїти їй шлюбне прізвище «Стецишин». Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серія І-ИД № 122319, повторно виданого 26 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27 вересня 2007 року, про що складено відповідний актовий запис за № 13. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Стецишин». В шлюбі у них народилися двоє дітей, сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони припинили подружні відносини, та не підтримують такі протягом двох останніх років, проживають окремо. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2008 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Проживши разом, вони зрозуміли, що мають різні погляди на життя та сімейні стосунки. Це все ставало причиною постійних сварок і непорозумінь між ними. На неодноразові прохання позивача налагодити сімейні стосунки, відповідач не реагував. Більше 7 місяців разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Згідно розписки від 18 січня 2021 року, відповідач [PERSON] отримав ухвалу суду, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву суду не надіслав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 28 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 84. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі більше семи місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved