Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона не може вирішити дане питання в досудовому порядку. Позивач зазначає, що проживала із відповідачем однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], який продовжує навчання та перебуває на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, який має постійну роботу. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 17 лютого 2015 року, і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років тобто до 04 березня 2020 року. Заочним рішенням від 17 серпня 2015 позовну заяву було задоволено (далі заочне рішення). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 23 листопада 2015 року заочне рішення скасоване, так як відповідач посилався на необхідність дослідження доказів, та вказав, що сплатив аліменти на утримання дитини за лютий, березень 2015 року. В судове засідання позивач не зявилася, направила до суду телефонограмму в якій просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у звязку з чим судом 17 грудня 2015 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних встановлених фактичних обставин та відповідних їм правовідносинам. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження та паспорту(а.с. 5-6). З довідки про доходи виданої КП Чернівецьке тролейбусне управління 24 липня 2015 року вбачається, що відповідачем сплачено аліменти за лютий, березень 2015 року (а.с. 41). Дитина перебуває на повному утриманні у матері. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, здоровий, на утриманні має непрацездатну матір, сплатив аліменти на утримання сина за лютий, березень 2015 року. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст.199 СК України). Задовольняючи частково позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини та відмовляючи в іншій частині суд виходить з такого. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дитини суд констатує, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а якщо дитина продовжує навчання й потребує матеріальної допомоги до досягнення нею двадцяти трьох років. Дитина перебуває на повному утримані позивача. Перебування на утриманні у відповідача непрацездатної матері не звільняє його від обовязку утримувати дитину за наявності фактичних даних, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, так як має постійний дохід. Навчання дитини за рахунок державного бюджету не може бути підставою для ствердження, що вона у звязку з цим не потребує матеріальної допомоги, так як з навчанням повязані й інші витрати. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, наявність у нього постійної роботи, перебування дитини яка потребує у звязку з навчанням матеріальної допомоги, на повному утриманні позивача, та вважає справедливим стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, а у іншій частині позовних вимог щодо стягнення аліментів позивачу слід відмовити. Суд констатує, що присудження аліментів на дитину за цим рішенням слід здійснювати з 01 квітня 2015 року, так як відповідачем сплачено аліменти за лютий, березень 2015 року, що не заперечується позивачем у заяві від 16 листопада 2015 року (а.с. 85). Вирішуючи справу

Outcome: approved