Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі з 29 червня 2002р. по 4 липня 2012р. В період шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON] [INFO] , та донька [PERSON] [INFO] Вказує. що спільне життя з відповідачем не склалося і 04 липня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду, яке набуло законної сили 17 липня 2012 року. Після розірвання шлюбу, сторони завжди проживали і проживають окремо. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2012р. діти [PERSON] та [PERSON] залишені на вихованні та проживанні з позивачкою. Рішенням Суду визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей в 1/3 частини заробітку відповідача у 2012 році, які останній з 2015р. по 2018 не сплачував і станом на 28.02.2018 р., заборгованість склала 62 469грн. і відповідач був внесений до Єдиного реєстру боржників аліментів Міністерства юстиції. Зазначає. що з моменту розлучення і на сьогоднішній день, відповідач не приймає участі у житті дітей , не приймає участі у вихованні, навчанні чи оздоровленні дітей, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не спілкується з дітьми, не турбується та байдужий до інтересів дітей , байдужий щодо майбутнього дітей, байдужий до психологічного та фізичного стану дітей, духовного та морального розвитку дітей, натомість діє всупереч інтересам дітей. Діти проживають разом з нею, вона самостійно несе усі витрати по утриманню дітей , при цьому неодноразово в усній та письмовій формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільних дітей, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення. Вказує, що 07 вересня 2018 року вона в штаті Каліфорнія зареєструвала шлюб з громадянином США [PERSON] . Її діти були особисто знайомі з новим чоловіком до одруження, спільно з дітьми проводили багато часу, свята та канікули, діти мають чудові, гарні відносини і взаєморозуміння з чоловіком , схвалювали і щиро раділи шлюбу позивачки. Також вона подала відповідні документи в імміграційну службу на отримання дозволу на постійне місце проживання, у зв`язку з чим виникла необхідність у виїзді дітей до позивачки на тимчасове проживання. Позивачка вже має номер соціального страхування, що присвоюється урядом США. Посилається на те. що вона, а також її чоловік (громадянин США) мають намір забезпечити повноцінне утримання, навчання, підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Підтвердженням цього є оформлення заяви [PERSON] та медичного страхування на позивачку разом з дітьми ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Крім того діти [PERSON] і [PERSON] дуже бажають тимчасово виїхати на навчання до США і проживати з мамою - позивачкою, і можуть особисто це підтвердити. З посиланням на викладене позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Сполучених Штатів Америки ([ADDRESS] ), відкриття візи та обробку біометричних даних неповнолітнім : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] , у супроводі матері дітей [PERSON] до 01.09.2021 року . 14.03.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі № 308/2658/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 16.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітніх дітей, до судового розгляду по суті. Через канцелярію суду від відповідача найшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, переслідує насправді мету не отримання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон, а прагне отримати можливість вивезти неповнолітніх дітей за кордон без згоди батька на постійне місце проживання. У зв`язку з чим просить у задовленні позовних вимог [PERSON] відмовити повнісю. У судове засідання позивач не з`явилася, однак від її представника - адвоката Ковач В.С. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в заяві просить позовні вимоги задовльнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Статтею 33 Конституції України регламентовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року, ч. 8 ст. 7 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2012 року (справа № 712/9863/12) шлюб між сторонами було розірвано. Дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - залишено проживати з матірю [PERSON] . Прізвище [PERSON] змінити на дошлюбне [PERSON] . Також судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатсьокї області від 28.11.2012 року (справа № 712/9468/12) стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи з 14.05.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах № 14-35697388/18 від 26.02.2018 року, виданим Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, згідно виконавчого листа №712/9468/12 заборгованість [PERSON] станом на 28.02.2018 року становить 62469,34 грн. Відповідно до ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3858-XII, а порядок перетинання громадянами України державного кордону визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України». Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як встановлено судом, 07 вересня 2018 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином Сполучених Штатів Америки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію актів громадського стану округу Контра -Коста Мартінез. Каліфорнія, офіційний переклад здійснено з англійської мови на українську мову. Також судом встановлено, що позивачка [PERSON] та її чоловік громадянин США [PERSON] мають намір забезпечити повноцінне утримання, навчання, підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, що стверджується заявою [PERSON] , офіційний переклад здійснено з англійської мови на українську мову та довідкою Державної пенсійної системи працівників Каліфорнії щодо медичного страхування на позивачку [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] , офіційний переклад здійснено з англійської мови на українську мову За приписами ч. 1 ст. 154, ч. 1 ст. 155 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги необґрунтовану відсутність згоди батька на виїзд за кордон із обумовленою метою і пов`язане з цим фактичне обмеження права дітей, суд вважає, що в інтересах дітей позов слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Сполучених Штатів Америки ([ADDRESS] ), відкриття візи та обробку біометричних даних неповнолітнім : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] , у супроводі матері дітей [PERSON] на період до 01.09.2021 року.

Outcome: approved