Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Державного нотаріуса Шостої харківської державної нотаріальної контори, третя особа - [PERSON] служба інтелектуальної власності України про визнання незаконною, безпідставною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій зазначає, що позивачка є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до вимог чинного законодавства вона написала заяву до Шостої Харківської держаної нотаріальної контори та прийняла спадщину після смерті мого батька (спадкова справа №629-90 зареєстрована в Реєстрі за №6-9018. №6-9017). В вересня 2012 року позивачка отримала документальні підтвердження того, що за життя її батько [PERSON] був автором твору «Лісові солдати» (рос. мовою -«Лесные солдаты»). Зокрема в тексті видавничого договору від 23 грудня 1981 року було зазначено, що її батько [PERSON] передав видавництву «Прапор», рукопис документальної повісті «Лісові солдати» (рос. мовою - «Лесные солдаты»), яка в послідуючому була надрукована в 1983 році. Оскільки авторські права, зокрема майнові права інтелектуальної власності на документальну повість «Лісові солдати» (рос. мовою - «Лесные солдаты») не були включені до складу спадкового майна на час відкриття спадщини, позивачка не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на авторські права після сплину шести місяців з моменту відкриття спадщини. Одразу після отримання документів, які підтверджують, що її батько був об'єктом авторського права на повість «Лісові солдати» (рос. мовою - «Лесные солдаты»). Позивачка звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, що складається з авторських прав на літературні твори мого батька. Але Відповідач виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 квітня 2013 року, мотивуючи тим, що вона не надала правовстановлюючих документів, які б підтверджували реєстрацію авторського права за її батьком [PERSON] на документальну повість «Лісові солдати» (рос. мовою - «Лесные солдаты»). Листом №3-8/10328 від 25.11.2012 р. [PERSON] служба інтелектуальної власності України інформує, що для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Також в розпорядженні Відповідача є лист №03-02/392 від 22.01.2013 р., який засвідчує, що [PERSON] не перебуває у договірних відносинах з державним підприємством «Українське агентство з авторських та суміжних прав». Тобто батько позивача, [PERSON], не передавав свої авторські права третім особам. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачка поклалася на розсуд суду. Суд, заслухавши думку осіб, перевіривши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, окрім іншого, майнові права та результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно зі ст. 199 ЦК України, об'єкти права інтелектуальної власності створюють цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності. Це право становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності. Відповідно до ст. ст. 420, 433 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про авторське право та суміжні права» до об'єктів права інтелектуальної власності (авторського права) належать, зокрема, літературні та художні твори (романи, поеми, статті та інші письмові твори. Відповідно до ч. 2 ст. 435 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про авторське право та суміжні права», суб'єктами авторського права є автори творів та, зокрема, їх спадкоємці. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про авторське право та суміжні права» майнові права авторів переходять у спадщину. Згідно зі ст. 446 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про авторське право та суміжні права» строк чинності майнових прав інтелектуальної власності на твір спливає через 70 років, що підліковуються з січня року, наступного за роком смерті автора. Як встановлено судовим розглядом та матеріалами справи, [INFO] року помер батько [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті батька, належним чином прийняла спадщину після його смерті на спадкове нерухоме майно. Суд вважає доведеним, що [PERSON] також є єдиною спадкоємицею за законом щодо майнових авторських прав на твори [PERSON]. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові авторські права на твір [PERSON] [PERSON] нотаріус ХДНК посилалася на відсутність даних від Державної служби інтелектуальної власності України інформації щодо належності [PERSON] авторських прав на твори. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрації твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Таким чином, моментом виникнення авторського права є момент його створення. Згідно до ст. 11 Закону України «Про авторське право та суміжні права», первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо зобов'язання завідувача 6-ої ХДНК видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на майнові права інтелектуальної власності після смерті батька підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що в даному випадку йдеться мова саме про майнові права, а не щодо рухомих об'єктів, в яких втілені твори митця. Беручи до уваги відсутність відомостей про відчуження [PERSON] за свого життя авторських прав на виконані ним твори, суд вважає, що за вказаних обставин [PERSON] має право на одержання у спадщину майнових авторських прав на твори батька. При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визнання безпідставною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права інтелектуальної власності, оскільки, відмовляючи у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії, відповідач керувався Методичними рекомендаціями щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Відповідно до п. 3.2 зазначених рекомендацій, майнові права авторів та інших осіб, які мають виключне авторське право, переходять у спадщину. Не переходять у спадщину особисті немайнові права автора. Згідно з п. 3.3 Методичних рекомендацій, для одержання інформації щодо належності спадкодавцеві авторського права необхідно подати запити до Державного департаменту інтелектуальної власності щодо отримання інформації з Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір ( для встановлення факту реєстрації права спадкодавцем) та до Державного реєстру договорів, які стосуються прав автора на твір ( для встановлення наявності чи відсутності факту передачі майнових прав на зареєстрований твір іншим особам.

Outcome: partial