Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 31 грудня 2009 року вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №100. Однак рішенням Ананьївського районного суду одеської області №491/220/13-ц від 09 квітня 2013 року їх шлюб розірвано. Від указаного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Позивач зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дочки. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу дитині, хоча працює та має джерело доходів. Крім того, позивач вказує, що в даний час вона отримує незначну суму доходів в органах соціального захисту населення і не в змозі самостійно утримувати дитину та забезпечити її повноцінне харчування, придбання одягу, ліків, тощо. Крім того на її утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, тому просить стягнути аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач, в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить стягнути аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини, при цьому пояснивши, що з осені 2015 року дочка постійно проживає з нею та знаходиться на її утримані, при цьому відповідач взагалі не надає їй жодної матеріальної допомоги на утримання дочки. До цього часу дочка дійсно знаходилася у відповідача та його батьків, а вона періодично забирала дочку до себе. Представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.21), в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що [PERSON] з листопада 2015 року проживає з матір'ю, що підтверджується матеріалами справи та свідченнями свідків, при цьому відповідач не надає позивачці жодної матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча працює та має таку можливість. В судовому засіданні не ставиться питання про стягнення аліментів з відповідача за той період, коли дочка проживала з ним, тому його обов'язок по утриманню дочки передбачений чинним законодавством та вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, в зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Відповідач, в судовому засіданні, під час розгляду справи позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що після припинення з відповідачкою шлюбних відносин, дочка постійно проживала з ним та його батьками, тобто повністю знаходилася на його утриманні. При цьому позивачка отримувала в органах соціального захисту населення матеріальну допомогу на дочку, однак дитині нічого не купувала та не приносила, витрачала кошти на свої потреби. Інколи [PERSON] забирала дочку до себе на день чи два. Вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка з нього на утримання дочки занадто великий, адже він постійно купує дочці одяг, ліки та інші речі, необхідні для дочки. На теперішній час, коли [PERSON] проживає з матір'ю він також допомагає дочці та купує їй необхідні речі та завжди буде надавати лише дитині матеріальну допомогу. На його думку позивачка, в разі стягнення з нього аліментів на утримання дочки буде витрачати дані кошти не за призначенням. Заслухавши доводи позивача та представника позивача, заперечення відповідача, допитавши свідків, вивчивши документи по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснив, що проживає з позивачкою по сусідству та з листопада 2015 року почав допомагати позивачці будувати сарай, при цьому бачив, що дочка - [PERSON] проживає з матір'ю, яка за нею доглядає та постійно водить в дитячий садок. До цього часу йому невідомо де проживала дитина. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON], знає її не дужу давно, однак їй відомо, що на даний час дочка - [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки постійно купує у позивачки молоко, крім того її діти граються з дітьми позивачки. Також відомо, що батьки відповідача періодично забирають онуку до себе. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON], їй відомо, що коли сторони по справі перебували у шлюбі - жили дуже добре, однак після розлучення, все домогосподарство (огород, велика рогата худоба та ін.) залишилось на позивачці, при цьому вона встигає доглядати за всіма трьома дітками, вони завжди охайні та доглянуті. Також відомо, що батько та дідусь з бабусею періодично забирали дочку до себе, однак більшість часу [PERSON] знаходиться з матір'ю. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що проживає з відповідачем по сусідству, при цьому їй відомо, що дочка проживає переважно з батьком, має свою окрему кімнату, речі, комп'ютер, іграшки та інші речі. На кожен день народження батько та дідусь з бабусею дарують їй доволі дорогі подарунки. Раніше [PERSON] бабусю (матір [PERSON].) постійно називала мамою. Коли батько приїжджав з роботи постійно привозив цукерки та іграшки дочці. У 2015 році [PERSON] зламала ніжку, а біля неї завжди знаходився лише батько та дідусь з бабусею. Приблизно рік тому відповідач був мобілізований, тому поки його не було [PERSON] проживала біля дідуся з бабусею. Їй невідомо, однак позивачка можливо і забирала дочку до себе на декілька днів, однак фактично дитина проживала з відповідачем. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що проживає по сусідству з відповідачем, добре знає сім'ю відповідача та йому відомо, що [PERSON] постійно проживала з ним, оскільки його дочка неодноразово робила уколи дитині, коли та хворіла, а він неодноразово возив до лікарні з поламаною ніжкою. Фактично постійно [PERSON] проживала з батьком та дідусем з бабусею, оскільки [PERSON] був мобілізований, то дитина залишилася з ними. Також відомо, що позивачка періодично забирала дочку до себе. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що проживає по сусідству з відповідачем по справі, при цьому постійно бачив, що [PERSON] знаходилася біля батька та дідуся з бабусею, вони почергово водили її до дитячого садка, дитина на подвір'ї постійно гралася. Більше по суті справи нічого повідомити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що проживає по сусідству з відповідачем по справі та разом з мамою відповідача працюють, добре їх знає, оскільки її син та дочка відповідача дружать, постійно граються, разом водили дітей до дитячого садка. [PERSON] з роботи постійно телефонувала додому постійно питала про онуку, з чого можна зробити висновок, що [PERSON] постійно проживала з батьком. Протягом трьох років бабуся водила [PERSON] до себе на роботу на дитячі ранки. Мати дитини взагалі ніколи не бачила та не знає. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що [PERSON] раніше постійно проживала з батьком та дідусем з бабусею, оскільки вони постійно проходили повз її ларька, близько двох місяців більше ніж раз чи на два на місяць дитини у батька не бачу. Дарині вже шість років, однак жодного разу позивачку, разом з дитиною не бачила та її взагалі її не знає. Більше по суті справи нічого пояснити не може Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що проживає по сусідству з відповідачем по справі та його батьками, не може зрозуміти чому позивачка звернулась до суду з даним питанням про стягнення аліментів з відповідача, оскільки їх спільна дочка постійно проживає з батьком та його батьками, їй це достеменно відомо, оскільки близько двох разів на тиждень бабуся, разом з Дариною приходила до неї додому, фактично дитина росла у неї на очах. Мати забирала [PERSON] до себе може два чи три рази на рік. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що відповідач по справі доводиться йому сином. Після припинення шлюбно-сімейних відносин його сина та позивачки, [PERSON] більшість часу проживала з ними, у неї є окрема кімната, речі, комп'ютер, іграшки та інші речі. За рік можливо день чи два дитини не було у них, оскільки мати забирала. Вважає, що аліменти можливо сплачувати, однак не давати матері, оскільки вона дані кошти буде витрачати не за призначенням. Йому це відомо, оскільки коли позивачка отримувала соціальну допомогу при народженні дитини, нічого [PERSON] не давала і не купувала. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що відповідач по справі доводиться їй сином. Коли [PERSON] був один рік і три місяці, син привіз її до них на виховання, з того часу, аж до тепер дитина знаходилася на їх утриманні та вихованні. Вона з сином оформили онуку в дитячий садок, водили, коли хворіла лікували, одягали, давали все необхідне для неї. Позивачка в цей період фактично не бачила дочку та не цікавилася її життям та здоров'ям, якщо за п'ять років [PERSON] була з матір'ю пів року, то це добре. На даний час її син також надає допомогу дочці: купує одяг ,ліки певні продукти харчування. Більше по суті справи нічого пояснити не може. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи також вбачається, що позивач - [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який розірвано за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №491/220/13-ц від 09 квітня 2013 року (а.с.7). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5), яка проживає з матір'ю та знаходяться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою №758, виданою Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області 24 листопада 2015 року (а.с.6). Згідно довідок №7 та №8, виданих 29 січня 2016 року Ананьївським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» 37 Ананьївської районної ради Одеської області, [PERSON]. працює на посаді кухаря даної школи та за період перебування на даній посаді зарекомендувала себе позитивно, як фахівець, ділові якості проявила на достатньому рівні, за характером спокійна та врівноважена, жодної скарги на неї не надходило, в колективі користується повагою та авторитетом (а.с.16-17). З повідомлення Ананьївського ВП Котовського ВП ГУНП в Одеській області №453 від 26 січня 2016 року вбачається, що при опитуванні сусідів гр-на [PERSON], які мешкають по [ADDRESS], було встановлено, що разом з відповідачем по справі, на протязі чотирьох років проживає його дочка - [PERSON], при цьому матір дочки вони не знають та ніколи її не бачили. Про [PERSON] сусіди відгукуються з позитивної сторони (а.с.18-20). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачений ст. 184 цього кодексу. Таким чином судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], на даний час, а саме з листопада 2015 року, проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, однак до цього часу, а саме протягом чотирьох - п'яти років проживала з [PERSON], за місцем проживання його батьків, знаходилася на його утриманні, що підтверджується матеріалами справи, свідченнями свідків та не заперечується сторонами по справі. Враховуючи те, що відповідач на теперішній час також купує дитині певні речі, періодично забирає дочку до себе, суд вважає за необхідне визначити аліменти на користь позивача на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, враховуючи матеріальне становище сторін та знаходження на утриманні позивача трьох неповнолітніх дітей, вважає за можливе їх покласти на відповідача, посилаючись на вимоги ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial