Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Гайворонської районної\~державної адміністрації\~Кіровоградської області,\~Гайворонської міської\~ради Кіровоградської\~області про\~визнання\~недійсним та\~скасування розпорядження\~голови Гайворонської\~районної державної\~адміністрації,\~визнання недійсним\~та скасування\~рішення виконкому\~Гайворонської міської\~ради,\~Кіровоградської області,\~визнання недійсним\~та скасування\~свідоцтва №\~4017\~від 08.11.2004\~року на\~право особистої\~власності та\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~по [ADDRESS] . Просить суд визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 287-р від 05.07.2004 року «Про затвердження акту державної технічної комісії про готовність садибного житлового будинку [PERSON] до експлуатації»; визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Гайворонської міської ради № 635 від 21.10.2004 року про затвердження та видачу [PERSON] свідоцтва № 4017 від 08.11.2004 року на право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво № 4017 від 08.11.2004 року на право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] , видане [PERSON] ; зобов`язати Гайворонську районну державну адміністрацію Кіровоградської області, Гайворонську міську раду Кіровоградської області та реєстраційну службу Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області, оформити право власності житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] на фактичного власника [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали та просять суд відмовити в задоволені позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнала повністю, не заперечує, щодо його задоволення. Представники відповідачів Гайворонської районної\~державної адміністрації\~Кіровоградської області\~та Гайворонської\~міської ради\~Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву не надіслали. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожний окремо суду пояснили, що спірне домоволодіння будувалося за кошти [PERSON] з 1994-1996 року, близько 3 років. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] , матеріали протоколів виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області за листопад 2003 року та жовтень 2004 року, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25.01.1995 року №86 було виділено земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] [PERSON] для індивідуального житлового будівництва та [PERSON] було зобов`язано до 28 лютого 1995 року в управлінні головного архітектора району виготовити необхідну технічну документацію, а начальника капітального будівництва при міськвиконкомі разом з інженером техбюро відвести земельну ділянку в натурі (т. 2 а.с. 98). Докази відносно виготовлення технічної документації [PERSON] в бюро капітального будівництва на житловий будинок по [ADDRESS] та відведення земельної ділянки в натурі в Гайворонській міській раді Кіровоградської області відсутні та позивачем суду не надано. Також позивачем не наданий суду дозвіл на проведення будівельних робіт інспекції ДАБК, відсутність якого унеможливлювало проведення будь-яких законних будівельних робіт з боку [PERSON] . Враховуючи викладене суд не приймає до уваги в якості доказів покази свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім того в архівних матеріалах протоколів виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області за листопад 2003 рік, які були досліджені в судовому засіданні міститься оригінал заяви [PERSON] від 19.11.2003 року в якій вона просить відмінити рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25.01.1995 року №86 про виділення земельної ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] , оскільки на даний час не має змоги проводити будівництво. 19.11.2003 року до Гайворонської міської ради Кіровоградської області звернулась відповідач [PERSON] із проханням про виділення їй земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] для індивідуального житлового будівництва, що підтверджується оригіналом заяви яка знаходиться в архівних матеріалах протоколів виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області за листопад 2003 рік, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до поданих заяв [PERSON] і [PERSON] членами виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 20 листопада 2003 року було прийнято рішення №656 про вилучення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] в [PERSON] і відмінено рішенні Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 25 січня 1995 року №86 та прийнято рішення від 20 листопада 2003 року №657 про виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по [ADDRESS] [PERSON] , що не оспорюється сторонами. Докази, які б підтверджували причетність до прийняття даних рішень колишнім землевпорядником Гайворонської міської ради Кіровоградської області [PERSON] С.В. та відповідачами в матеріалах справи відсутні та позивачем в судовому засіданні не надані. Рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 20.11.2003 року №656 та №657 були прийняті в межах та у відповідності до діючих норм чинного законодавства, твердження позивача про їх фіктивність є хибним, необгрунтованим і таким, що не містить юридичного підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів, того, що неправомірними діями відповідачів було порушено особисті немайнові права позивача та оскільки рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 20.11.2003 року №656 та №657 були прийняті законно, тому не підлягають до задоволення вимоги позивача про скасування розпорядження голови Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 287-р від 05.07.2004 року «Про затвердження акту державної технічної комісії про готовність садибного житлового будинку [PERSON] до експлуатації»; визнання недійсним та скасування рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області № 635 від 21.10.2004 року про затвердження та видачу [PERSON] свідоцтва № 4017 від 08.11.2004 року на право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] ; визнання недійсним та скасування свідоцтва № 4017 від 08.11.2004 року на право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] видане [PERSON] ; зобов`язання Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Гайворонської міської ради Кіровоградської області та реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції Кіровоградської області, оформити право власності житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] на фактичного власника [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з викладеним не підлягає задоволенню клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки суд не вбачає жодних підстав для задоволення позову. Також суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, оскільки вважає, що дане визнання суперечить закону та може порушувати права, свободи та інтереси інших осіб. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача судові витрати. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат понесених ним на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., суд приходить до наступного висновку: Відповідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. В обґрунтування вказаних витрат, відповідачем [PERSON] надано суду лише договір про надання правової допомоги від 14.11.2017 року, додаткову угоду від 12.09.2019 року до договору про надання правової допомоги від 14.11.2017 року та акт виконаних робіт від 12.09.2019 року. Однак не надано документів, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. не підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed