Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 березня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в добровільному порядку не приймає участі у матеріально - фінансовому забезпеченні дитини, яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріально сім'ї допомагати відмовляється, вихованням дитини не займається. В свою чергу, вона (позивач) не має можливості матеріально забезпечити дитину на належному рівні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач, прийнявши участь у судовому розгляді справи, позовні вимоги визнав частково, з посиланням на те, що перебуває у важкому матеріальному становищі у зв'язку з відсутністю постійної роботи. Зазначив також, що приймає участь у матеріальному забезпеченні їх спільної з позивачем дитини. Не заперечив проти часткового задоволення позову в межах суми 300,00 грн., щомісячно. Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Не заперечується учасниками судового процесу та підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.2020 року, той факт, що батьками [PERSON], [INFO], є позивач та відповідач. Дитина проживає разом з матір'ю (довідка від 21.03.2014, а.с. 7). З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи суд приймає також до уваги наступне. При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, даних про отримання відповідачем постійного заробітку, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 500,00 гривень, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Аргументи та доводи відповідача щодо часткового задоволення позову в межах суми 300,00 грн. судом не приймаються, оскільки врахування таких не буде відповідати інтересам дитини, в частині її належного матеріального забезпечення, які мають пріоритетне значення для суду при вирішенні спірної по справі ситуації. Так, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» із змінами та доповненнями встановлено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Зокрема, по відношенню до дітей віком до 6 років такий мінімум складає 1032 гривні. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини у контексті із законодавчими приписами ст. 180 Сімейного кодексу України, а також дані щодо стану здоров'я дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у нього будь - яких інших аліментних зобов'язань, суд приходить до висновку про підставність вимог позивача за заявленим позовом, та обґрунтованість визначення аліментів у межах суми 500,00 грн. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з урахуванням ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved