Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що з 14.07.2006 року по 13.11.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, матеріальної, педагогічної або будь-якої іншої участі у вихованні доньки не приймає. Відповідач взагалі ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі. 03.11.2016 року відповідач написав нотаріально посвідчену заяву про згоду на усиновлення його малолітньої доньки, будь-яким громадянином країни. Зазначені факти можливо розцінювати, як ухилення від виховання дитини батьком, відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень на позов до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Вважав позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Заслухав доводи позивача, покази свідків, дослідив письмові докази по справі та дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 14 липня 2006 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб (а.с11) Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 18 вересня 2007 року, виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.12). 13 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.13). 06 листопада 2015 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.19). Відповідно до довідки КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради №1239 від 26.05.2016 року (а.с.15) - дитина [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю та братом. Малолітня [PERSON] є ученицею 3 класу в КЗО «Середня загальноосвітня школа №98» Дніпровської міської ради. [PERSON] здібна та обдарована дитина. Мама приділяє велику увагу навчанню та вихованню дитини. Дитина завжди охайна, доглянута (а.с.16). Також дитина є вихованкою КПНЗ «Центр дитячої та юнацької творчості» Дніпровської міської ради. З 2015 року відвідує гуртки «Писанкарство» та «Петриківський розпис». Дійсний член Малої Академії народних мистецтв (а.с.12). Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] (чоловік позивача), [PERSON] (батько позивача), що відповідач від самого народження не цікавиться своєю донькою, не приймає ніякої участі в її житті та вихованні. Навіть не визнає себе її батьком. В судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України також було з'ясовано думку малолітньої [PERSON], яка зазначила, що батька вона зовсім не пам'ятає, бачила його 1-2 рази. Участі в її житті він не приймає, тому позбавлення його батьківських прав, принесене тільки позитивні зміни в її життя. До того ж, відповідачем була надана нотаріально посвідчена заява про надання згоди ним на усиновлення його малолітньої доньки [PERSON], будь-яким громадянином будь-якої країни (а.с.24). В своєму висновку №2-17/58/1 від 17.01.2017 року орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпропетровську ради, вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину та матеріально забезпечувати, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Враховуючи викладене та те, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved