Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності, зазначивши, що 20.02.2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, а саме: кооперативна квартира, що розташована у [ADDRESS], номер даного будинку був змінений з № 90-Б на № 104. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та двоє її синів [PERSON] та [PERSON]. Проте, намагаючись оформити свої спадкові права на дане майно, позивач та її сини отримали відмову нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючого документу на кооперативну квартиру та не зареєстрував його згідно вимог чинного законодавства, після чого вони змушені були звернутись до суду з позовною заявою, в якій просили визнати за ними право власності на квартиру в рівних частках по 1/3 частки на вище зазначену квартиру. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов було задоволено частково та визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності у порядку спадкування кожному на 1/6 часку відповідної квартири, в іншій частині позовних вимог було відмовлено, оскільки, як зясувалося в судовому засіданні та було встановлено судом, дана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. В силу чого позивач змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири у майні спільно набутому подружжям за час шлюбу, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що складається з трьох кімнат, загальною площею 65,85 кв. м., житловою площею 39,20 кв. м. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, та просила позов задовольнити, додатково зазначивши, що відповідна квартира була придбана померлим в період шлюбу з позивачем [PERSON], а тому дана квартира належить відповідному подружжю на праві спільної сумісної власності. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що позивач не зверталась до [PERSON] міської ради в позасудовому порядку для отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири. Відмови [PERSON] міської ради у видачі відповідного свідоцтва немає. Просив в позові відмовити. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-АМ № 308165 від 24 лютого 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] помер 20 лютого 2015 року (а.с. 8). Зміст копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 330960, виданого 01.02.1975 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці, [PERSON] та [PERSON] 1 лютого 1975 року уклали шлюб, актовий запис № 178, з присвоєнням після одруження прізвища [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с.9). Зміст архівної довідки № С-18-12453/1-18 від 05.03.2015 року та архівної довідки № С-18-110193/1-18 від 06.12.2016 року, виданих Департаментом міського господарства [PERSON] міської ради, зазначає, що електрозварнику тресту «Облснабзбутторг» [PERSON] було видано ордер, на підставі рішення виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів від 25.02.1979 року № 122, на квартиру [ADDRESS], житловою площею 39,84 кв. м. на склад сімї 3 особи. Загальна вартість квартири склала 7826 крб. 60 коп. Обовязковий пайовий внесок 40% від вартості квартири, по 3-ох кімнатах квартири № 137 склав 3130 крб. 40 коп., який [PERSON] сплатив до 25.05.1979 року. 26.10.1979 року [PERSON] було надано довгостроковий державний кредит в сумі 4696 крб. 20 коп. терміном на 15 років для щомісячного погашення кредиту рівними частками (а.с. 34, 35). Відповідно до Довідки № 4082, виданої 10.12.2016 року Міським комунальним підприємством «Житлово-Експлуатаційна контора № 12», зазначено, що член кооперативу [PERSON] повністю вніс пай в сумі 7826,60 крб. за 3-х кімнатну кооперативну квартиру № 137, яка знаходиться в м. Вінниця по вул. Келецька, буд. 104 (а.с. 36). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], перебуваючи у шлюбі з [PERSON], в 1979 році, виплативши повністю кошти за кооперативну квартиру [ADDRESS], набув у власність згадану квартиру, в силу чого, в розумінні норми ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, дана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя з рівними правами на дане майно. Обставини належності відповідної квартири на праві спільної сумісної власності також було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 року по справі № 127/9794/16-ц, яке набрало законної сили. Зміст рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 року по справі № 127/9794/16-ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, зазначає, що позов було задоволено частково, визнано у порядку спадкування за законом за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності кожному на 1/6 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], та складається з трьох кімнат, загальною площею 65,85 кв. м., житловою площею 39,20 кв. м., що належала на праві спільної сумісної власності померлому 20.02.2015 року [PERSON]. Суд в мотивувальній частині даного судового рішення, яке набрало законної сили 08.11.2016 року, встановив, що кооперативна квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя з рівними правами на дане майно. (а.с. 5-6). Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Норма ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 22 КпШС, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За даних обставин, врахувавши обовязковість судового рішення, ухваленого Вінницьким міським судом Вінницької області від 26.10.2016 року по справі № 127/9794/16-ц, яке набрало законної сили, і яким встановлено, що квартира № 137, яка розташована по вул. Келецькій, 104, в м. Вінниця, належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя з рівними їх правами на дане майно, з огляду на те, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та була прийнята спадкоємцями з послідуючим визнанням за ними відповідних прав в судовому порядку, входила лише 1/2 частина відповідної квартири, оскільки інша 1/2 частина даної квартири належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визнанням за позивачем права власності на 1/2 частку відповідної квартири. На підставі наведеного та

Outcome: approved