Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить розглянути дану справу в попередньому судовому засіданні, про що надала відповідну письмову заяву. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі ордеру та договору від 24.07.2017 року, 27.07.2017 року надав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без їхньої участі , зазначивши що проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття не заперечують. Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-38), заслухавши пояснення позивачки та вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Сторони мають спільних дітей : сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] що підтверджується світлокопією свідоцтв про народження (а.с. 5-6 ). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Котелевського району Полтавської області від 21.07. 2017 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою : смт. Котельва Полтавської області вул.. Полтавський шлях, 106. Разом з нею проживають син - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, відповідачем порушені права неповнолітніх дітей на належне утримання до досягнення ними повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, які передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, вважає за можливе у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України позовні вимоги позивачки щодо визначення розміру аліментів задовольнити повністю. \~У статтях 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. При визначенні суми стягнення аліментів суд, враховує потреби дитини вище вказаного віку, матеріальну можливість позивачки, щодо належного утримання дитини, матеріальне становище відповідача. При цьому, суд враховує можливість відповідача утримувати самого себе, а також те, що утримувати своїх дітей зобовязана також й мати. 08\~липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого нова редакція частини другої статті 182 Сімейного кодексу України закріплено, що\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до цього було 30%). На думку суду з урахуванням всіх вище зазначених обставин, існуючого на час розгляду справи прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, реальною для платоспроможності відповідача будуть аліменти в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму кожному для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам дітей відповідного віку, оскільки сплату аліментів на утримання дітей саме у в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму кожному для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття відповідач [PERSON] визнає повністю. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить із засад справедливості, виваженості, розумності, відповідно до вимог ст. 3 ч.1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved