Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, набутого під час шлюбу, а саме житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], автомобіля «Газель» дн. [NUMBER], телевізора «Самсунг», шафи дводверної, пральної машини «Сатурн», шафи трьохдверної, тумби під телевізор, тумби для білизни, два матраца, письмового стола, холодильника «Рейнфорд». Просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], телевізор «Самсунг», шафу дводверну, холодильник «Рейнфорд», два матраци та тумби під телевізор. Відповідач заявила зустрічний позов з тих же підстав та просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], пральну машину «Сатурн», телевізор «Самсунг», шафу трьох дверну, автомобіль «Газель» та письмовий стіл. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримала та пояснила, що з 07.08.2007 року по 03.04.2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу, 10.04.2012 року [PERSON] був придбаний будинок [ADDRESS]. В період шлюбу за спільні кошти сторонами також були придбані автомобіль «Газель», телевізор «Самсунг», шафу дводверну, пральну машину «Сатурн», шафу трьодверну, тумбу під телевізор, тумбу для білизни, два матраци, письмовий стіл, холодильник «Рейнфорд». Просила задовольнити позов, визнавши за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS], телевізор «Самсунг», шафу дводверну, холодильник «Рейнфорд», два матраци та тумби під телевізор. Проти задоволення вимог [PERSON] за зустрічним позовом не заперечує. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у зустрічному позові. Заявлені позовні вимоги до відповідача за первісним позовом не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 07.08.2007р. сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міжрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 365. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 16.04.2013 року. Судом встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, 10.04.2012 року [PERSON] набула у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2012 року посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області, зареєстрованого в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 18.04.2012 року за реєстраційним номером 20775318, номер запису 1418 в низі 9. Суду не надано доказів про набуття у власність іншого майна в період перебування сторін в шлюбі, яке може бути визнане судом як спільна сумісна власність подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.ст.61, 63 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є будь-яке рухоме та нерухоме майно набуте подружжям у період шлюбу. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, розпорядження та користування майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина 1 ст.69 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст.372 Цивільного кодексу (далі ЦК) України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає позов позивача за первісним позовом та зустрічний позов є обґрунтованими частково, оскільки суду не надано доказів про набуття у власність іншого майна в період перебування сторін в шлюбі, яке може бути визнане судом як спільна сумісна власність подружжя, крім житлового будинку [ADDRESS], тому первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню частково з визнанням права власності по ? частині за кожною стороною на житловий будинок [ADDRESS].

Outcome: partial