Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір'ю. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 20.08.2011 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 649. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. Дитина проживає з матір'ю. В судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених в ньому підстав, просила суд його задовольнити. Вважала примирення не можливим. Повідомила, що на даний час дитина проживає з нею, а відповідач залишив сім'ю, проживає з іншою жінкою. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), зареєстрували шлюб 20.08.2011 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 649, що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданим 20.08.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 22.08.2013 року Червонознам'янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. А тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб сторін. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. А тому, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з матір'ю. З огляду на наведене, позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved