Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що 17.04.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Однак при оформленні даного договору нотаріус допустив помилку у написанні її прізвища і помилково вказав, що покупцем є «[PERSON]», а не «[PERSON]», як вказано у її паспорті. Через існуючі розбіжності вона не може реалізувати своє право власності, зокрема продати житловий будинок. Встановити факт належності їй даного правовстановлюючого документу іншим способом не має можливості, так як нотаріус [PERSON] вже не здійснює нотаріальну діяльність. За вказаних підстав звернулася в суд з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа-притватний нотаріус Варламов Олександр Васильович в судове засідання також не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.08.2016 року Калинівським РС УДМС України у Вінницькій області, прізвище, ім`я та по батькові заявника є [PERSON] . Вказане також підтверджується копією картки платника податків в якій прізвище заявника вказано « [PERSON] ». Разом з тим, як вбачається з договору купівлі-продажу будинку, що розташований в [ADDRESS] від 17.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №962, прізвище покупця у даному правовстановлюючому документі помилково вказано «[PERSON]». Враховуючи, що нотаріус [PERSON] на даний час припинила свою нотаріальну діяльність, а відтак заявник не може в інший, передбачений законом спосіб встановити ідентичність свого прізвища у догові купівлі-продажу від 17.04.2002 року. Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що в документі, про встановлення факту належності якого просить заявник, мали місце неточності при написанні прізвища останньої. Відтак, беручи до уваги, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація заявником свого права власності на нерухоме майно, суд вважає, що заявником доведено той факт, що договір купівлі-продажу від 17.04.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №962, в якому покупцем вказана [PERSON] , належить [PERSON] , тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved