Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 28.09.2001 року у Підгороднянській селищній раді Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №10. Від шлюбу подружжя має двох дітей, доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Шлюбні відносини між подружжям припинені у вересні 2017 року із за сварок та суперечок, які виникали з обоюдної вини, подружжя припинило сімейно-шлюбні відносини та поновлювати шлюбні стосунки не бажає. Крім того, позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] надала письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та відсутність позивачки, а також зазначила, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, а також вказав, що позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, наданий судом строк для примирення подружжя результату не дав, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved