Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входила земельна ділянка кадастровий № 3521180400:02:000:0903 площею 2.13 га, розташована на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області. 22.09.2015 року позивач шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Голованівської районної державної нотаріальної контори прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Крім позивача ніхто зі спадкоємців за законом із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв відповідач [PERSON] , який не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , але 09.10.2015 року також звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт, який 14.06.2013 року було посвідчено приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Г.С. та зареєстровано в реєстрі за № 901. Вказаним заповітом [PERSON] заповідав спірну земельну ділянку відповідачеві [PERSON] . Заповіт [PERSON] № 901 від 14.06.2013 року, на підставі якого нотаріусом було видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, було визнано недійсним заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2017 року по справі № 385/91/16-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 21.11.2017 року. Оскільки зазначений вище заповіт було визнано недійсним, 26.05.2018 року позивач, як єдиний спадкоємець першої черги, який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , звернулася до Голованівської районної державної нотаріальної контори з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку. Державним нотаріусом Бурдейною Г.І. позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку. Окрім того, вказаною постановою, нотаріус повідомила позивача про те, що 18.08.2017 року вже було видано відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було зареєстроване в реєстрі за № 712. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 712 від 18.08.2017 року було видано нотаріусом відповідачеві на підставі заповіту, який було визнано недійсним вказаним вище рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Вважає, що за позивачем має бути визнане право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] з одночасним визнанням недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане на ім`я відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надіслав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання судових повісток. Відзив на позовну заяву не надіслав. Вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали копії спадкової справи № 164/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що виконавчим комітетом Капітанської сільської ради, Голованівського району, Кіровоградської області було зроблено відповідний актовий запис № 22 від 21.04.2015 року та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21.04.2015 року (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входила земельна ділянка кадастровий № 3521180400:02:000:0903 площею 2.13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області (а.с. 69-70). 22.09.2015 року позивач шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Голованівської районної державної нотаріальної контори прийняла спадщину у встановленому законом порядку (а.с. 48). Спадщину після смерті [PERSON] також прийняв відповідач [PERSON] , шляхом подачі 09.10.2015 року заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Голованівського районного нотаріального округу (а.с. 50). Спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт, який 14.06.2013 року було посвідчено приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Г.С. та зареєстровано в реєстрі за № 901. Вказаним заповітом [PERSON] заповідав спірну земельну ділянку відповідачеві [PERSON] (а.с. 54) Державним нотаріусом Бурдейною Г.І. позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку. Вказаною постановою, нотаріус повідомила позивача про те, що 18.08.2017 року вже було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було зареєстроване в реєстрі за № 712. Оспорюване свідоцтво було видане на ім`я відповідача [PERSON] (а.с. 24-26). Заповіт [PERSON] № 901 від 14.06.2013 року, на підставі якого нотаріусом було видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, було визнано недійсним заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2017 року по справі № 385/91/16-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 21.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 18.04.2018 року (а.с. 17-23). Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки судом встановлено, що заповіт [PERSON] № 901 від 14.06.2013 року, на підставі якого нотаріусом було видано відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, було визнано недійсним заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2017 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 21.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 18.04.2018 року, а також враховуючи, що відповідач заперечень не надіслав, тому суд вважає, що позов в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521180400:02:000:0903, площею 2,1296 га, розташовану на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області, видане 18.08.2017 року на ім`я [PERSON] , підлягає задоволенню. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] також прийняла [PERSON] дочка спадкодавця, як спадкоємець першої черги, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки № 630 від 16.09.2015 року виданої Капітанською сільською радою, Голованівського району, Кіровоградської області, яка міститься в матеріалах копії спадкової справи № 164/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 56). [PERSON] не подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, що встановлено зі копії спадкової справи (а.с. 46-86) За змістом положень ст.ст. 15, 20 ЦК України, ст.ст.4, 13 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Водночас, згідно з ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно ж до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Тому, обраний позивачем спосіб захисту свого права, суперечить закону та порушує права [PERSON] , оскільки визнавши за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521180400:02:000:0903, площею 2.1296 га, розташовану на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області після смерті батька [PERSON] , вона втратить право на отримання своєї частки спадщини. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права, в зв`язку з чим вважає даний позов в частині визнання за [PERSON] , права власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521180400:02:000:0903, площею 2.1296 га, розташовану на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району. Кіровоградської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. При цьому, ухвалюючи рішення по суті спору шляхом відмови в задоволенні позову в частині визнання за [PERSON] , права власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3521180400:02:000:0903, площею 2.1296 га, розташовану на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району. Кіровоградської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до належного відповідача, суд вважає, що цим не будуть обмежені права, свободи, інтереси та (або) обов`язки [PERSON] , оскільки всупереч вимогам ч.ч. 1-3 ст.51 ЦПК України позивач своїм процесуальним правом на внесення клопотання про залучення її у справі як співвідповідача не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. В Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Разом із тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом до належних учасників справи, тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушене. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову в частині визнання права власності за [PERSON] слід відмовити та суд не входить в оцінку інших доказів наданих учасниками справи в цій частині. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial