Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], вказавши третьою особою без самостійних вимог - Сокирянський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом приміщенням. Посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2012 року, який вона уклала з [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], вона є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] Починаючи з 2002 року, відповідачі перебувають в Італії на роботі, але 05.10.2012 року вони повернулись з Італії та уклали з нею договір купівлі-продажу, після чого, не знявшись з реєстраційого обліку в паспортному столі, знову виїхали за кордон, де і перебувають до теперішнього часу. Факт реєстрації відповідачів у квартирі [PERSON] підтверджується довідкою КП «Новодністровський житловик» від 29 грудня 2014 року. З часу продажу відповідачами квартири і до теперішнього часу, вони квартирою не користуються, в ній не проживають, їхні речі у квартирі відсутні, що підтверджується актом обстеження від 04.12.2014 року. Також, з часу придбання квартири, між нею та відповідачами не було будь-якої домовленості щодо їх реєстрації в квартирі, проживання та користування квартирою. Відповідно до ст.ст. 318, 319, 325 ЦК України, як власник квартири, вона має право володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй на праві приватної власності двокімнатною квартирою [ADDRESS] на свій розсуд та вчиняти будь які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідачі продали квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу, після чого за ними фактично припинилось право власності на неї, що у свою чергу позбавляє їх права користування та проживання в ній. Крім цього, реєстрація колишніх власників квартири, створює їй незручності у соціальній, побутовій сфері, обмежує її право користування та розпорядження належною квартирою. Із-за прописки відповідачів проводяться додаткові нарахування за комунальні послуги, які вона вимушена сплачувати за них. На її звернення знятись з реєстраційного обліку у добровільному порядку відповідачі не реагують. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Вона зверталась з письмовою заявою до Новодністровського міського сектору Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, зареєстрованих в її квартирі, на що отримала рішення про відмову у знятті з реєстраційного обліку громадян [PERSON] та [PERSON], так як згідно ст.157 ЖК України та ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку громадян без їх згоди за заявою власника квартири вирішується у судовому порядку. Просить визнати [PERSON] та [PERSON], зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] такими, що втратили право на користування двокімнатною квартирою яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги повністю підтримала та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по даній справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи у встановленому порядку повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, письмових доказів, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, судом ухвалено розглянути справу без участі сторін та відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.10.2012 року, [PERSON] уклала з відповідачами ([PERSON] та [PERSON].) договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та 30.10.2012 року зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 30.10.2012 року вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності. Із змісту довідки КП «Новодністровський житловик» від 29 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], тобто у квартирі, яка фактично належить [PERSON], що створює їй незручності у соціальній та побутовій сфері, обмежує право користування та розпорядження квартирою. З часу відчуження квартири, відповідачі квартирою не користуються, в ній не проживають, їхні речі у квартирі відсутні, що підтверджується актом обстеження від 04.12.2014 року. Із-за прописки відповідачів позивачу проводяться додаткові нарахування за комунальні послуги, які вона вимушена сплачувати. На звернення [PERSON] знятись з реєстраційного обліку у добровільному порядку [PERSON] та [PERSON] не реагують, що було підставою звернення позивача до Новодністровського міського сектору Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області про зняття з реєстраційного обліку відповідачів, які зареєстровані в її квартирі, на що вона отримала відмову, так як згідно ст.157 ЖК України та ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку громадян без їх згоди за заявою власника квартири вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України [PERSON] як власник квартири, має право володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй на праві приватної власності двокімнатною квартирою [ADDRESS] на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст.319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved