Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, зазначивши, що є власником квартири № 73 розташованої по просп. Юності, 75 у м. Вінниця на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.03.2007 року по справі № 2-278/07, при цьому зазначає, що відповідач, який є її колишнім чоловіком, зареєсторований у зазначеній квартирі, з 2013 року там не проживає, добровільно знятись з реєстрації не бажає, що спричиняє позивачу додаткові витрати по сплаті комунальних послуг в зазначеній квартирі, в силу чого позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 73 по просп. Юності, 75 у м. Вінниця. Позивач в судове засідання не зявився, однак представник позивача [PERSON], подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці, від 14.03.2007 року по справі № 2-278/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, позов задоволено частково, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 29.07.1989 року, відділом ЗАГС Золочівського райвиконкому Львівської області, актовий запис № 109; визнано за каляткіною Н.Я. право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 5-6). Копія реєстраційного посвідчення, виданого 27.05.2008 року Вінницьким обласним обєднанням бюро технічної інвентаризації, зазначає, що Вінницьке обласне обєднання бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14 березня 2007 року, справа № 2-78/07, записано в реєстрову книгу за № 35 книга № 3, квартира в цілому складається з трикімнатної квартири загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м. (а.с. 7). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.11.2009 року № 24386689 [PERSON] є власником квартири, адреса: [ADDRESS] на підставі рішення Леннінського районного суду м. Вінниці, справа № 2-278/07 від 14.03.2007, форма власності приватна ( а. с. 8). Зміст свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-АМ № 049884, виданого 15.07.2009 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] 15.07.2009 року - розірвано, актовий запис № 724, з присвоєнням після розірвання шлюбу прізвища їй [PERSON] (а.с. 9). Зміст довідки № 05-21/2908 від 09.08.2016 р., наданої Житлово-Експлуатаційною конторою № 7, вказує, що за адресою: м. Вінниця, пр.-кт Юності[ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] бувший чоловік, [PERSON] син, [PERSON] - син (а.с.10). Відповідно до Акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 10.08.2016 року, виданого МКП «ЖЕК №7», вказано, що згідно свідчень мешканців будинку № 75 по вул. Юності: [PERSON], мешканки кв. № 74, кв. [PERSON] мешканки кв. № 98, та [PERSON], мешканця кв. № 76 [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] не проживає з червня 2013 року і по даний час (а.с. 11). Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно норми ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За даних обставин, враховуючи, що квартира № 73, що розташована в м. Вінниця, просп. Юності, буд. № 75, належить позивачу на праві приватної власності, при цьому [PERSON] зареєстрований в даній квартирі на правах члена сімї власника, тобто позивача, однак, починаючи з червня 2013 року по місцю реєстрації не проживає, з огляду на беззаперечні докази відсутності відповідача по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, оскільки не відповідає вимогам ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», понад один рік, що є правовою підставою, в розумінні норми ст. 405 ЦК України, для втрати відповідачем права користування відповідним жилим приміщенням, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved