Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач з 2007 року не проживає у вказаній квартирі. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2020 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернувся конверт з відміткою «відсутня особа». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про дату розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.04.2013 року серія [NUMBER] (а.с. 11), що також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2139919 від 08.04.2013 року (а.с.12), та копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 12.08.2016 року, згідно якого прізвище позивачки « [PERSON] » після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 13). В квартирі зареєстрований і відповідач по справі, який в квартирі не проживає з 2007 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСББ по [ADDRESS] від 25.11.2019 року № 244 та актом про фактичне місце проживання (не проживання) особи від 21.11.2019 року № 242 (а.с. 14,15). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст.16 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи від 21.11.2019 року № 242, складеного за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2007 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved