Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить надати дозвіл на виїзди за межі України, а саме до Республіки Угорщана її сина [PERSON], [INFO], для оздоровлення та лікування, без згоди та супроводу його батька [PERSON]. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що вона перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2004-2006 роки. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинстава. Після розриву стосунків між ними син залишився проживати разом з позивачкою, вона матеріально його утримує та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу припинення стосунків між ними, відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На неодноразові звернення позивачки до відповідача з прохання надати дозвіл на виїзд за кордон на оздоровлення та лікування з їхнім сином в її супроводі, останній постійно обіцяв що надасть дозвіл, однак жодного разу не прийшов до нотаріуса підписати дозвіл. Оскільки, відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон, тому позивачка просить надати дозвіл на виїзд за кордон дітей у її супроводі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2004-2006 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час постійно мешкає разом з позивачко [PERSON] та знаходяться на її утриманні та вихованні. Позивачка має намір виїжджати за межі України, а саме в Республіку Угорщина разом з сином для його оздоровлення та лікування, без згоди та супроводу батька, однак до теперішнього часу вона не має нотаріально посвідченої згоди батька сина - [PERSON] на виїзд сина за кордон. Останній, постійно лише обіцяє надати згоду на оформлення документів для тимчасового виїзду дітей за межі України, однак до теперешнінього часу дозвіл так і ненадав. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.п. 4.2.8 Постанови від 27.01.1995 року №57, затвердженою КМ України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріальної згоди другого з батьків рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не надає позивачці згоди на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина за межі України до досягнення ним 16 річного віку. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги позивачки. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання, що слід задовольнити позов та надати [PERSON] дозвіл без згоди батька на оформлення документів для виїзду за кордон та виїжджати за межі України з малолітнім сином [PERSON], [INFO] до досягнення ним 16-ти річного віку, оскільки заявлені вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також, відповідно до ст. 84 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 600 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved