Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на наступні обставини. 6 лютого 2019 року помер її батько, [PERSON], громадянин України, [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 151 від 7 лютого 2019 року, виданим Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р, м. Єнакієво відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження та відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 252- VII та постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VII, таким чином, м. Єнакієво визнано тимчасово окупованою територією, медичних установ підконтрольних уряду України у місті не має, тому отримати у м. Єнакієво медичний документ про смерть, який відповідає встановленим законодавством України вимогам, неможливо. Після смерті батька заявник звернулася з заявою до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою реєстрації смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про смерть. Однак, їй відмовили у звязку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою, а тому провести реєстрацію факту смерті на підставі наданих заявником документів неможливо. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявникові для належної державної реєстрації смерті [PERSON], а також з метою спадкування. Просила встановити факт смерті її батька, [PERSON], громадянина України, [INFO], уродженця [INFO] Краю, Російська Федерація, на момент смерті зареєстрованого за адресою: [INFO], місце смерті: Донецька область, м. Єнакієве, визнавши датою його смерті 6 лютого 2019 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено наступні обставини. 6 лютого 2019 року помер її батько, [PERSON], громадянин України, [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 151 від 7 лютого 2019 року, виданим Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР. Вказаний документ був виданий на тимчасово окупованій території, у звязку з чим не відповідає встановленим вимогам законодавства України. [PERSON] є батьком заявника, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-НО № 399694 від 28.09.1977 року, актовий запис №935, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО №396236 від 14.06.1997 року, актовий запис №235. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для державної реєстрації смерті [PERSON] органом державної реєстрації актів цивільного стану, а також з метою спадкування. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України. За відсутності документа закладу охорони здоровя, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. На підставі Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та,

Outcome: approved