Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, а саме просить: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]; зобов'язати Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстрації [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої вона позов підтримує та просить задовольнити, справу розглянути у її відсутність. В разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заперечень проти позову не має. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого наявна в матеріалах справи. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 22.03.2011 року, яке набрало законної сили 04.04.2011 року, розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] Згідно актів від 03.04.2012, 15.01.2014, 20.11.2014 року, складених комісією у складі директора ЖЕК «Мегаполіс», головного бухгалтера ЖЕК «Мегаполіс», паспортиста ЖЕК «Мегаполіс», та трьох сусідів, [PERSON] з березня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно наявних в матеріалах справи письмових заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні підтверджують, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS]. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР до членів власника будинку (квартири) належать дружина (чоловік) власника будинку, їх діти і батьки. Згідно положень ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх (членів сім'ї) права користування займаним приміщенням. Чинним законодавством врегульовано питання втрати права користування житлом члена сім'ї власника житла в разі відсутності без поважних причин понад один рік (ч.2 ст.405 ЦК України), однак втрата права користування житлом колишнього члена сім'ї власника житла нормами ЦК та ЖК України не врегульована, тому суд вважає за доцільне за аналогією закону застосувати положення ст.ст. 71-72 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належній їй квартирі [ADDRESS]. У ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Згідно п.2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, із змісту п.2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що рішення суду є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації. Враховуючи, що рішення суду є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: partial