Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що з 06.11.2011 року по 25 березня 2019 року [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час шлюбу позивачкою та відповідачем було придбано об`єкт незавершеного будівництва на житловий будинок загальною площею 91,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Держзавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Право власності на незавершене будівництво за адресою [ADDRESS] , було зареєстровано на відповідача. Оригінал документу, що засвідчує право власності на незавершене будівництво знаходиться у відповідача (договір купівлі-продажу від 28.12.2012 року). Крім того, від спільного подружнього життя у позивача із відповідачем народився син: [PERSON] , [INFO] , який відповідно до рішення суду від 25.03.2019 року знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею. Тому позивачка вважає, що, у даному випадку слід відступити від принципу рівності часток у спільному майні подружжя, оскільки позивачка іншого житла не має, разом з дитиною проживаєм у будинку її бабусі за адресою: [ADDRESS] , а тому слід врахувати інтереси неповнолітньої дитини. На даний час неповнолітній син, [PERSON] , відвідує дитячий садочок у Мульчицькому НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. -ДНЗ», де проходить додаткові підготовчі заняття до школи, у зв`язку з чим потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, тому що збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Дитина потребує духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Ухвалою суду від 22 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. 16.10.2019 року позивачкою [PERSON] було надано до суду заяву про уточнення та зменшення позовних вимог. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки зменшені позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Просила зменшені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що вимоги позивачки про визнання спільною сумісною власністю об`єкт незавершеного будівництва визнає в повному обсязі, вимогу про визнання права власності на 2/3 частини будинку визнає частково. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до\~ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач\~визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Хоча відповідачем надіслано до суду заяву на позов в якій він вказує, що визнає заявлені вимоги, що суперечить нормам чинного законодавства України закону, оскільки як позивачкою так і відповідачем не надано до суду жодних правовстановлюючих документів на спірне незавершене будівництво. А тому суд. суд не приймає до уваги факт визнання відповідачем позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 69 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Законодавством не передбачено можливості виникнення права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва до моменту введення його в експлуатацію чи державної реєстрації, проте виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, наявні підстави вважати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої\~статті 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Суд аналізуючи надані позивачкою докази приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі який розірвано 25 березня 2019 року, що підтверджується рішенням Володимирецького районного суду. Також судом достовірно встановлено, що за час шлюбу позивачкою та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2012 року, було придбано об`єкт незавершеного будівництва на житловий будинок загальною площею 91,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Держзавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Також позивачка зазначає, що оригінал документу, що засвідчує право власності на незавершене будівництво, а саме договір купівлі-продажу від 28.12.2012 року, знаходиться у відповідача. Також судом встановлено, та не заперечувалося позивачкою, що договір купівлі-продажу від 28.12.2012 року на незавершене будівництво за адресою: [ADDRESS] , було укладено відповідачем. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму\~статті 60 СК України\~застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на наведене вище, суд критично оцінює доводи позивачки, щодо придбання нею та відповідачем за спільні кошти 28.12.2012 року, об`єкта незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , оскільки таке нічим не підтверджується. За принциповими положеннями\~ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також в судовому засіданні позивачка та її представник підтвердили, що в них на даний час відсутній будівельний паспорт або технічний паспорт на спірне незавершене будівництво. Позивачка та її представник також пояснили, що не зверталася в жодну організацію з заявами про виготовлення технічної документації. Враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє позивачці в задоволенні вимог про визнання об`єкта незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , сумісною власністю подружжя, і як наслідок відсутні підстави для задоволення вимог про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного майна, тому у задоволенні вказаної вимоги суд також відмовляє. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини третьої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності та ту обставину, що суд не вправі виходити за межі позовних вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів про підставність такого позову, як і не подано доказів яким чином відповідачем порушуються права позивачки, з огляду на викладене вище у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю. Судові витрати понесені позивачкою [PERSON] суд на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~відносить за її рахунок.

Outcome: dismissed