Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила шлюб, укладений 17.07.2019 року між нею та [PERSON] визнати недійсним у зв`язку з його фіктивністю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюб був укладений фіктивно, без наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя та був необхідний відповідачу, який є громадянином Узбекистану, для отримання дозволу на проживання в Україні. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 23.07.2021 відкрито провадження у справі, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Причини неявки не повідомили. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. За таких обставин судом ухвалено рішення про розгляд справи у заочному порядку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що через захворювання доньки - [PERSON] та втрату останнньою слуху їх родина переїхала до Житомирської області. Донька навчалася у спецшколі, потім вступила до училища, де, як стало відомо пізніше свідкові, познайомилася з відповідачем та у 2019 році уклала з ним шлюб. Під час навчання в училищі у 2019 році донька проживала в гуртожитку із двома дівчатами. Після навчання вона пішла працювати й винаймала квартиру у м. Житомирі біля автовокзалу. Коли свідок відвідувала доньку у гуртожитку, у 2019 році, та приїздила до неї на квартиру у м. Житомирі жодних речей відповідача у донціному житлі не було. Відповідача вона жодного разу не бачила. Донька з відповідачем спільно не проживала, спільне господарство не вела та ні яких відносин не мала. З розмови із батьками відповідача свідок дізналася, що даний шлюб необхідний був для отримання відповідачем громадянства України. 17.07.2019 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис № 235, що підтверджується даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17.07.2019 року цим же органом реєстрації. У зазначеному свідоцтві про шлюб зазначено, що [PERSON] є громадянином Республіки Узбекистан. Позивачка в позові зазначає, що вона має вади слуху через, що їй визначено інвалідність з дитинства на підтвердження чого надано копію посвідчення. З [PERSON] , який також має вади слуху, вона познайомилася під час навчання в Комунальній соціально-реабілітаційній установі «Житомирське вище професійне училище-інтернат» Житомирської області. Згідно позову до [PERSON] звернулися батьки відповідача й просили допомогти з реєстрацією місця проживання сина. Вони відвезли її до м. Коростень, де нею підписано було документи, як наразі виявилося це були документи про укладеня шлюбу. Після реєстрації шлюбу до тепер сторони спільного побуту не вели, сім`єю не проживали, жодних стосунків не мали. Контактних даних відповідача позивач не має. Отже, обставини вказані позивачем підтверджуються показами свідка й відповідачем не спростовано. З даних обставин вбачається, що сторони наміру створити сім`ю та набути права й обов`язки подружжя під час укладення шлюбу й пізніше до теперешнього часу не мали. Відповідно до ч.2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Як передбачено ст. 44 СК України у випадку, передбаченому ст. 40 названого кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 42, 44 СК України,

Outcome: approved