Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 19.03.2011 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 189; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з [PERSON] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що проблеми у відносинах подружжя почались вже давно, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин між сторонами. Відповідач наразі не проживає з сім`єю, достатньої участі в утриманні дитини не бере. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, на шлюб та сім`ю. За час спільного сімейного проживання сторони дійшли висновку, що в них відсутні спільні інтереси. Враховуючи те, що відносини подружжя зіпсувалися та повністю припинені, також втрачені почуття любові один до одного, то позивач більше не має наміру зберегти шлюб, який наразі існує лише формально. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини наразі немає. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач після припинення сімейних відносин жодних коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим також просить стягувати з [PERSON] аліменти. 13.08.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судове засідання (а.с. 18-19). 10.11.2021 ухвалою суду постановлено розглядати справу в заочному порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, оскільки відповідач зрадив їй з іншою жінкою. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, її представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.03.2011 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с. 12). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач виявила бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати родину, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином,\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню з\~відповідача сплачений\~судовий збір в розмірі 908,00 грн за вимогу про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2015 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1440 (а.с. 13). Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того,\~стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі \~за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 1255 грн, а з 1 грудня не менше 1309 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Проте, позивачем усупереч вимог ст. 81 ЦПК України не доведено належними та достатніми доказами жодних обставин щодо необхідності відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини саме у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та будь-якого іншого доходу. Щодо посилань позивача, як на докази стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та будь-якого іншого доходу відповідача, що дитина потребує витрат на здобуття освіти, відвідування дитячих гуртків, придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, заняттям дозвілля тощо, то суд зазначає, що [PERSON] не позбавлена права згідно ст. 185 СК України звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). У відповідності ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів,\~враховуючи стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище відповідача\~і дитини,\~вважає за\~необхідне позов\~задовольнити частково\~та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача на\~утримання малолітньої\~доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині в задоволенні позову відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю. Згідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн за вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial