Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.11.2018р. відповідачі позичили у неї 334 080,00грн. та зобов`язалися повернути суму позики не пізніше 15.02.2019р. Проте, станом на 27.02.2019р. відповідачі умови договору позики не виконали та грошові кошти не повернули. А тому, просить стягнути з відповідачів суму боргу та 3% річних з розрахунку з 16.02.2019р. по 27.02.2019р., що складає 329,50грн. Просить позов задоволити. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 06.06.2019 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст.526 ЦК України). Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] 15.11.2018р. позичила [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 334 080,00грн. та вони зобов`язалися повернути суму позики не пізніше 15.02.2019р. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З цього приводу Верховним Судом Україн в постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17 висловлений правовий висновок, де зазначено, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки. Згідно, ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи стверджується, що відповідачі отримали грошові кошти та зобов`язалися їх повернути до 15.02.2019р. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1,2 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проте, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] не виконали свої зобов`язання за договором позики від 15.11.2018р.., тобто не повернули отримані ними грошові кошти у терміни вказані у договорі. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відсоткова ставка 3% річних розраховується за період з 16.02.2019р. по 27.02.2019р. та складає 329,50грн. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. А тому, враховуючи наведені обставини, вимоги [PERSON] являються підставними, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають до задоволення, а саме стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на її користь борг в розмірі 334 409 (триста тридцять чотири тисячі чотириста дев`ять) грн. 50 коп., з яких основний борг за договором позики у розмірі - 334 080 (триста тридцять чотири тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок та відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 329 (триста двадцять дев`ять )грн. 50 коп. На підставі наведеного, ст.ст.509, 526, 530, 610, 625, 629, 1046-1050 ЦК України та

Outcome: approved