Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якій після часткового залишення без розгляду позовних вимог просила поділити спільне майно подружжя між нею та [PERSON], визнавши: за нею право власності на: холодильник LG-GA-13409VQA вартістю 8200 гривень; пральну машину HOTPOINT ARISTON ARTF 104(EU) вартістю 3165,83 гривень; пилосос Gorenje VSK 1800 EBRDC вартістю 799 гривень; мікрохвильову піч LG MS 1949 вартістю 1500 гривень, за [PERSON] право власності на: водонагрівач Gorenje GBF 50-150/UA вартістю 3500 гривень; вентилятор DELFA HM-16TR вартістю 200 гривень; плазмовий телевізор Samsung PS42Q91HR вартістю 9328 гривень. В судове засідання позивач надала клопотання (а.с.69), в якому наполягає на позовних вимогах в повному обсязі, просить розглянути справу в порядку заочного провадження, без її участі. Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи (а.с.59, 60, 65), в порядку передбаченому п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання повторно не зявився. Поважних причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позовної заяви суду не надав. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи АТ «[PERSON] Аваль» [PERSON] (а.с.58, 67) надав суду клопотання (а.с.57, 66), в яких просить розглянути справу за його відсутності, та відмовити в задоволенні позову. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року у справі ЄУН №3376843/14-ц, провадження №2/337/2307/2014, яке набрало законної сили (а.с.30-31), [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2003 року по 06 січня 2015 року. В період шлюбу, сторонами було сумісно придбано наступне майно: вентилятор DELFA HM-16TR вартістю 200 гривень (а.с.20); холодильник LG-GA-13409VQA вартістю 8200 гривень (а.с.20, 21-22); мікрохвильову піч LG MS 1949 вартістю 1500 гривень (а.с.20); водонагрівач Gorenje GBF 50-150/UA вартістю 3500 гривень (а.с.20, 23, 26); пральну машину HOTPOINT ARISTON ARTF 104(EU) вартістю 3165,83 гривень (а.с.27); пилосос Gorenje VSK 1800 EBRDC вартістю 799 гривень (а.с.24, 70); плазмовий телевізор Samsung PS42Q91HR вартістю 9328 гривень (а.с.25, 71). Будь-яких заперечень щодо вказаних обставин, суду надано не було. Відповідно до ст.ст. 60, 63, 66, 68 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном; розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 372 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Також, за ч.ч.1-3 ст. 71 СК України м айно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зважаючи на викладене, оскільки суду не надано будь-яких заперечень щодо запропонованого позивачем порядку розподілу майна подружжя, та крім того, оскільки такий спосіб розподілу майна встановлює майже ідеальний баланс його вартості для кожного із подружжя, та враховує інтереси дружини, чоловіка, дитини, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за вимоги майнового характеру, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved