Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В належному їй будинку зареєстровані, її дочка [PERSON] та онука [PERSON] . Однак, не зважаючи на їх реєстрацію у вказаному житловому будинку, відповідачі по місцю реєстрації не проживають понад один рік, їх речей в будинку немає. Добровільно знятись з місця реєстрації відповідачі не бажають. Вона змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів, так як вони нараховуються на всіх зареєстрованих осіб у будинку. Іншого способу захистити своє право на розпорядження і користування спірним майном в неї не має. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 24 червня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень щодо позову до суду не подали, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до записів погосподарської книги №01.02-06/1 с.Немирівка Дубенського району Рівненської області належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). Належність [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9) В належному [PERSON] будинку [ADDRESS] , окрім власника зареєстровані дочка [PERSON] , 1973 року народження, та онука [PERSON] , 1994 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №01.02-15/20 від 26.05.2021 року виданою Радивилівською міською радою (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження будинковолодіння за адресою [ADDRESS] від 26 травня 2021 року, складеним комісією виконавчого комітету Радивилівської міської ради (а.с.15) Як на підставу позову, позивач вказує, що реєстрація відповідачів у вказаному житловому будинку, який є її приватною власністю, порушує її права як власника будинку, оскільки їх реєстрація в житловому будинку впливає на розмір комунальних послуг, які вона сплачує, та перешкоджає оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачі порушили права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування будинком. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки, з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Відповідачі за вказаною адресою не проживають, цей житловий будинок не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Отже, суд вважає, що в наявності є порушення права позивача, як власника житлового будинку, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved