Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначає, що 16 червня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Новоолександрівською сільською радою Вовчанського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 16 червня 2012 року у Новоолександрівській сільській раді Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На протязі сумісного життя між сторонами виявилась психологічна несумісність, виникали постійні сварки, внаслідок чого відносини між сторонами погіршились та звелись нанівець. З травня 2015 року сім'я перестала існувати. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач фактично створила іншу сім'ю. У зв'язку з викладеними обставинами [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб із відповідачем. Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просив шлюб розірвати (а.с.31). Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2012 року у Новоолександрівській сільській раді Вовчанського району Харківської області зареєстрували шлюб, про що 16 червня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 01 (а.с.07). Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.08-09). Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами на даний час припинені, шлюб існує лише формально. Позивач та відповідач підтримали позовні вимоги, наполягають на розірванні шлюбу. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, відповідач в письмовій заяві також просив шлюб розірвати. За ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження їх сім'ї стали неможливими, оскільки це суперечить інтересам обох, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому, згідно із ч.1 ст.110, ст.112 СК України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved