Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оніщенко Романа Олексійовича, третя особа: [PERSON] про визнання довіреності недійсною, посилаючись на те, що у листопаді 2020 року [PERSON] як єдиному засновнику та керівнику товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДМАСТЕРС», ідентифікаційний код 43433398 стало відомо, що колишнім директором ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» та одним із працівників цього ж товариства на підставі документів, до яких вносилися відомості, що не відповідали дійсності, перераховано з банківських рахунків ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» на картковий рахунок зазначеного вище працівника грошові кошти щонайменше у розмірі 2231016,00 грн. Відразу після виявлення зазначених вище обставин позивач звернулася до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з заявою про кримінальне правопорушення, на підставі якої 24 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у подальшому перекваліфіковано на ч. 4 ст. 190 КК України), кримінальне провадження № 12020100080004372. У подальшому позивачу стало відомо, що 19 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщенком Романом Олексійовичем, в обов`язки якого відповідно до Закону України «Про нотаріат» покладено посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені означеним законом, посвідчив довіреність від 19 листопада 2020 року за реєстровим номером № 741, бланк НМК 596716 від імені [PERSON] на [PERSON] . За текстом означеної Довіреності позивач нібито уповноважила відповідача 1, серед іншого, «здійснювати дії, необхідні для відчуження корпоративних прав товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДМАСТЕРС», код 43433398, місцезнаходження: м. Київ, вул. Льва Толстого, 33, офіс 75, на будь-яких умовах, які представник вправі визначити на власний розсуд, відчужувати в порядку, передбаченому чинним законодавством, належні Позивачу акції, паї, частки; укладати та підписувати договори доручення, договори комісії, купівлі-продажу належних Позивачу корпоративних прав та, будь-які інші документи, заяви, необхідні для перереєстрації права власності на корпоративні права ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», код 43433398, місцезнаходження: м. Київ, вул. Льва Толстого, 33, офіс 75». Натомість позивач Довіреності не підписувала, підпис на Довіреності виконаний не позивачем, а іншою особою. Про факт існування Довіреності позивачу стало відомо 28 листопада 2020 року, коли у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (надалі також - ЄДРЮОФОПГФ) змінилися відомості про засновника та керівника ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» - в інформації про засновника та керівника в ЄДРЮОФОПГФ почав зазначатися [PERSON] , що підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ щодо ТОВ «ЛІДМАСТЕРС». Виявилося, що відповідач 1 на підставі спірної Довіреності здійснив відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», яка належала позивачу, на користь третьої особи, що підтверджується актом приймання-передачі частки у статутному капіталі від 27 листопада 2020 року. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року у справі № 759/21414/20 надано тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення їх оригіналів у кримінальному провадженні № 12020100080004372, у тому числі, до нотаріальної справи (нотаріальної дії, що зареєстрована в реєстрові № 741 від 20 листопада 2020 року), з усіма доданими до неї копіями та оригіналами документів, а також копію журналу реєстрації реєстраційних нотаріальних дій, щодо вказаної нотаріальної дії, що перебувають в володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оніщенка Р.О., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведення слідчої дії на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11 грудня 2020 року, згідно з додатком до якого слідчим вилучено, серед іншого, довіреність від 19 листопада 2020 року, виданої від імені [PERSON] на [PERSON] щодо вчинення дій з ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», зареєстрованої в реєстрі № 741, бланк НМК 596716. У подальшому для проведення почеркознавчої експертизи слідчим направлено спірну Довіреність до Київського НДЕКЦ при МВС України. Звертає увагу суду, що помилкове зазначення на деяких документах бланку НМК 598716 замість правильного НМК 596716 пояснюється листом приватного нотаріуса - державного реєстратора І.С. Трача вих. № 365/01-16 від 21 грудня 2020 року. Факт виконання підпису на спірній Довіреності не позивачем, а іншою особою, підтверджується виконаним у межах кримінального провадження висновком від 23 грудня 2020 року № СЕ-19/111-20/61349-ПЧ судового експерта Моргун Марини, яка згідно з Реєстром атестованих судових експертів (https://rase.miniust.gov.ua) має спеціалізацію в почеркознавчій та лінгвістичній експертизі. На підставі викладеного вище, позивач вважає за можливе та необхідне звернутися до суду з метою захисту її прав та законних інтересів з вимогою до відповідача 1 та відповідача 2 про визнання недійсною Довіреності. Відповідач 2 мав установити особу, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, з урахуванням вимог чинного законодавства України, перевірити справжність підпису довірителя шляхом здійснення ним підпису у присутності нотаріуса, чого при нотаріальному посвідчені Довіреності умисно чи за грубою недбалістю відповідача 2 здійснено не було, що свідчить про порушення процедури вчинення нотаріальної дії з посвідчення спірної Довіреності. При цьому відповідач 1, отримавши не від позивача Довіреність, яка містила підпис не позивача, а іншої особи, про що свідчить висновок судового експерта, здійснив протиправне відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», чим порушив право власності позивача на майно. У цьому позові позивач посилається на обставини, з якими законодавство пов`язує визнання оспорюваних правочинів недійсними, зокрема, оспорювана Довіреність підписана не позивачем, а іншою, до цього часу не встановленою особою. Відтак, ураховуючи викладене вище, а саме те, що на підставі спірної Довіреності відповідачем 1 були вчинені дії з відчуження частки позивача у статутному капіталі ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» та могли бути вчинені також інші дії, про які позивачу станом на сьогодні невідомо, визнання недійсною Довіреності призведе до поновлення прав позивача, а тому є належним та ефективним способом захисту. Просить визнати недійсною довіреність від 19 листопада 2020 року, реєстровий № 741, на бланку НМК 596716, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщенком Романом Олексійовичем, від [PERSON] на [PERSON] . Судові витрати стягнути з відповідачів на користь [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщенко Роман Олексійович в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення. З заявами та клопотаннями до суду не зверталися. [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Позивач, в позовній заяві, зазначає, що у листопаді 2020 року їй, [PERSON] , як єдиному засновнику та керівнику товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДМАСТЕРС», ідентифікаційний код 43433398 стало відомо, що колишнім директором ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» та одним із працівників цього ж товариства на підставі документів, до яких вносилися відомості, що не відповідали дійсності, перераховано з банківських рахунків ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» на картковий рахунок зазначеного вище працівника грошові кошти щонайменше у розмірі 2231016,00 грн. Відразу після виявлення зазначених вище обставин позивач звернулася до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві з заявою про кримінальне правопорушення, на підставі якої 24 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у подальшому перекваліфіковано на ч. 4 ст. 190 КК України), кримінальне провадження № 12020100080004372. У подальшому позивачу стало відомо, що 19 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщенком Романом Олексійовичем, в обов`язки якого відповідно до Закону України «Про нотаріат» покладено посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені означеним законом, посвідчив довіреність від 19 листопада 2020 року за реєстровим номером № 741, бланк НМК 596716 від імені [PERSON] на [PERSON] . За текстом означеної довіреності позивач - [PERSON] нібито уповноважила [PERSON] , серед іншого, «здійснювати дії, необхідні для відчуження корпоративних прав товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДМАСТЕРС», код 43433398, місцезнаходження: м. Київ, вул. Льва Толстого, 33, офіс 75, на будь-яких умовах, які представник вправі визначити на власний розсуд, відчужувати в порядку, передбаченому чинним законодавством, належні Позивачу акції, паї, частки; укладати та підписувати договори доручення, договори комісії, купівлі-продажу належних [PERSON] корпоративних прав та, будь-які інші документи, заяви, необхідні для перереєстрації права власності на корпоративні права ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», код 43433398, місцезнаходження: м. Київ, вул. Льва Толстого, 33, офіс 75». Натомість позивач стверджує, що довіреності не підписувала, підпис на довіреності виконаний не позивачем, а іншою особою. Про факт існування довіреності позивачу стало відомо 28 листопада 2020 року, коли у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (надалі також - ЄДРЮОФОПГФ) змінилися відомості про засновника та керівника ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» - в інформації про засновника та керівника в ЄДРЮОФОПГФ почав зазначатися [PERSON] , що підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ щодо ТОВ «ЛІДМАСТЕРС». Виявилося, що [PERSON] на підставі спірної довіреності здійснив відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», яка належала позивачу, на користь [PERSON] , що підтверджується актом приймання-передачі частки у статутному капіталі від 27 листопада 2020 року. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року у справі № 759/21414/20 надано тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю вилучення їх оригіналів у кримінальному провадженні № 12020100080004372, у тому числі, до нотаріальної справи (нотаріальної дії, що зареєстрована в реєстрові № 741 від 20 листопада 2020 року), з усіма доданими до неї копіями та оригіналами документів, а також копію журналу реєстрації реєстраційних нотаріальних дій, щодо вказаної нотаріальної дії, що перебувають в володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оніщенка Р.О., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведення слідчої дії на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 11 грудня 2020 року, згідно з додатком до якого слідчим вилучено, серед іншого, довіреність від 19 листопада 2020 року, виданої від імені [PERSON] на [PERSON] щодо вчинення дій з ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», зареєстрованої в реєстрі № 741, бланк НМК 596716. Помилкове зазначення на деяких документах бланку НМК 598716 замість правильного НМК 596716 пояснюється листом приватного нотаріуса - державного реєстратора І.С. Трача вих. № 365/01-16 від 21 грудня 2020 року. Факт виконання підпису на спірній довіреності не позивачем, а іншою особою, підтверджується виконаним у межах кримінального провадження висновком від 23 грудня 2020 року № СЕ-19/111-20/61349-ПЧ судового експерта Моргун Марини , яка згідно з Реєстром атестованих судових експертів (https://rase.miniust.gov.ua) має спеціалізацію в почеркознавчій та лінгвістичній експертизі. За частиною і статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Довіреність є підставою для представництва і ґрунтується на односторонньому волевиявленні особи, яку представляють і за своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином. На довіреність як правочин поширюються загальні вимоги закону щодо правочинів. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Згідно з частиною і статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, оскільки спірна довіреність підписана не позивачем, а іншою особою, видання такої довіреності не відповідало та не відповідає внутрішній волі позивача, що є самостійною та достатньою підставою для визнання довіреності недійсної з огляду на положення ст. 203 ЦК України та ст. 215 ЦК України. Згідно статті 45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до п. і, 2 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом. Відповідно до пункту 4 глави 9 Порядку при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Закону України «Про нотаріат». Відповідно до узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» встановлено, що «нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому, такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. Тоді в разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем буде сам приватний нотаріус». В звязку з наведеним, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оніщенко Роман Олексійович повинен бусв установити особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, з урахуванням вимог чинного законодавства України, перевірити справжність підпису довірителя шляхом здійснення ним підпису у присутності нотаріуса, чого при нотаріальному посвідчені довіреності здійснено не було, що свідчить про порушення процедури вчинення нотаріальної дії з посвідчення спірної довіреності. При цьому [PERSON] , отримавши довіреність, яка містила підпис не позивача, а іншої особи, про що свідчить висновок судового експерта, здійснив протиправне відчуження частки у статутному капіталі ТОВ «ЛІДМАСТЕРС», чим порушив право власності позивача на майно. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. У цьому позові позивач посилається на обставини, з якими законодавство пов`язує визнання оспорюваних правочинів недійсними, зокрема, оспорювана довіреність підписана не позивачем, а іншою, до цього часу не встановленою особою. Відтак, ураховуючи викладене вище, а саме те, що на підставі спірної довіреності [PERSON] були вчинені дії з відчуження частки позивача у статутному капіталі ТОВ «ЛІДМАСТЕРС» та могли бути вчинені також інші дії, про які позивачу станом на сьогодні невідомо, визнання недійсною довіреності призведе до поновлення прав позивача, а тому є належним та ефективним способом захисту, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають судові витрати у розмірі 840,80 грн., оскільки на нотаріуса не можуть бути покладені зобов`язання зі сплати судового збору. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Outcome: partial