Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №06, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Крім того просить спільну малолітню дитину [PERSON] просить залишити проживати з матір`ю ? [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу позивачка вказує, що між нею та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть та мають різні погляди на життя. З листопада 2020 року сторони проживають окремо і фактично припинені шлюбні відносини. У позовній заяві [PERSON] просить строк на примирення не надавати. При цьому зазначає, що спір про поділ майна відсутній. Подружжя має малолітню дитину ? [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1221/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторінта призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Шлюб між сторонами у цій справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі подружжя має малолітню дитину ? [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №14, виданим 24 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Згідно із статтею 104 Сімейного кодексу України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно змісту позовної заяви, позивачка займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. При цьому, відповідач у заяві, яка міститься в матеріалах справи, не заперечує проти розірвання шлюбу. Наразі спір про поділ майна між сторонами у справі відсутній. Суд вважає за необхідне зазначити, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтвердилося і тим, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирилися. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, у позовній заяві [PERSON] просить спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог статей 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що слід задовольнити вимоги позивачки та визначити місце проживання малолітньої дитини ? [PERSON] , [INFO] ,разом із матір`ю [PERSON] , врахувавши при цьому думку відповідача, який визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище - [PERSON] . Згідно зі статтями 114, 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 908,00 грн, який було сплачено позивачкою при подачі позову до суду.

Outcome: approved