Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 01.06.2009 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 1600 Євро, які зобов'язувався повернути їх позивачу не пізніше 31.12.2010 року. Укладення Договору позики підтверджується Розпискою, підписаною власноручно [PERSON] 01.06.2009 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] як боржника згідно вищезазначеного Договору позики між [PERSON] та [PERSON] 01.06.2009 року було укладено Договір поруки. Оскільки, [PERSON] не бажає в добровільному порядку повернути отриманий борг, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1600Євро. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, та, посилаючись на вищенаведені обставини справи просив суд винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1100Євро. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив суд відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог стосовно стягнення з неї боргу заперечила. Пояснила, що згідно п.7 Договору поруки строк дії договору від 31.12.2010 року. А тому просила суд винести рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення солідарного боргу з [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) того ж роду та такої ж якості. По справі встановлено, що 01.06.2009 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 1600 Євро, які зобов'язувався повернути їх позивачу не пізніше 31.12.2010 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Розпискою, підписаною власноручно [PERSON] 01.06.2009 року. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що [PERSON] виконав взяте на себе зобов'язання частково, а саме повернув позивачу борг в розмірі 500 Євро, у зв'язку з чим, в нього виникла заборгованість за невиконане зобов'язання в розмірі 1100 Євро. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій сумі, яка була передана позикодавцеві, а також у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] як боржника згідно вищезазначеного Договору позики між [PERSON] та [PERSON] 01.06.2009 року було укладено Договір поруки. Відповідно до п.6 Договору поруки від 01.06.208 року у разі порушення Боржником зобов'язань, передбачених п.1.1 Договору Поруки, Поручитель зобов'язаний самостійно виконати зазначений обов'язок Боржника перед Кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора, вказану в цьому в цьому Договорі, протягом 30 днів з моменту отримання вимоги шляхом поштового переказу коштів. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (ст.ст. 553, 554 ЦК України). Поряд із цим, право вимоги боргу належить кредитору, на ньому ж лежить обов'язок визначення та доведення його розміру, а положення статей 555-558 ЦК України передбачають комплекс прав і обов'язків поручителя, що виникають у разі пред'явлення кредитором до нього і, відповідно, одержання вимоги у зв'язку із порушенням зобов'язання боржником. Поручитель вправі висунути заперечення проти вимог кредитора, виконати зобов'язання, отримавши після цього права кредитора, тощо. Залежно від конкретних обставин, дій сторін кредитних правовідносин, не позбавлений поручитель і права порушувати питання щодо чинності, дійсності договору поруки, зміни його умов. Виконання поручителем зобов'язань за договором поруки неможливе без вчинення кредитором дій, що випливають із вимог закону та положень договору. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач не виконав обов'язків, які взяв на себе за договором поруки, не повідомив у передбаченому порядку поручителя про порушення зобов'язань позичальником. Не зважаючи на те, що [PERSON] жодного разу не було сплачено коштів в рахунок погашення заборгованості, Позивач жодного разу не направив вимогу поручителю. Відповідно до п. 4 статті 559 ЦК, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.7 Договору поруки від 01.06.2008 року строк дії Договору до 31.12.2010 року включно. Порука припиняється 31.12.2010 року. Таким чином суд приходить до переконання, що Договір поруки є припиненим, а тому вимога [PERSON] про солідарне стягнення з [PERSON] боргу за зобов'язання [PERSON] є такою, що не підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума боргу в розмірі 1100 Євро.

Outcome: partial