Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення авансу в сумі 15000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов і пояснила, що у звязку з відсутністю житла в смт. Брилівка Цюрупинського району, де орендує житло її син і куди вона приїхала на постійне проживання, вона малп намір придбати власний будинок чи квартиру. У листопаді 2014р. за оголошенням про продаж квартири по вул. Червонопрапорній, № 1 в смт.Брилівка вони з сином домовилися з [PERSON] про купівлю- продаж квартири за 80 тис. гривень із розстроченням платежу. Домовленість носила усний характер, а про отримання коштів [PERSON], яка представилася власником житла і показала їм із сином квартиру, дала їм розписки. За домовленістю до 31 грудня 2914 року вона попередньо мала сплатити 40 тис. грн., а протягом двох років решту обумовленої суми. В свою чергу відповідач іще не оформила своє право власності на спадкове майно, відношення до спадщини, як вона зрозуміла, мав і брат відповідача. 04 листопада 2014р. в присутності свідків її син [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 5 тис. грн., про що та надала розписку та передала їм ключі від квартири. 28.12.2014р. вона в присутності свідка [PERSON] передала додатково 20 тис. грн. відповідачці, яка її повідомила, що документи на квартиру не оформлені. За домовленістю до кінця 2014 року вона повинна були доплатити [PERSON] ще 15 тис. грн., але коштів у неї не було, то [PERSON] відстрочила їй сплату до березня 2015 року. У березні 2015 року брат відповідача запитав у неї за гроші , але коштів не було і вона відповіла, що якщо [PERSON] потрібні гроші, то нехай поверне аванс і продає квартиру. Через деякий час вона попросила у [PERSON] дозволу засадити город і у травні 2015 року мала можливість заплатити іще 15 тис. грн., але відповідач вже змінила замок у квартирі та повідомила її про те, що квартиру продала іншим людям, а гроші їй не збирається повертати. Брат відповідача повернув їй 10 тис. гривень із переданого нею [PERSON]Г авансу. Ніяких розписок про це вона не писала. Після чого вона звернутись до органів поліції з заявою на шахрайські дії [PERSON], але їй було рекомендовано звернутись до суду. Тому вона просить стягнути з відповідача решту авансу в сумі 15 тис.грн., оскільки договір купівлі-продажу квартири між ними укладено не було, ніякого зобовязання в неї з виплати відповідної вартості квартири не виникло, тому передані нею [PERSON] гроші є авансом. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що дійсно між нею та [PERSON] було досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу квартири по вул. Червонопрапорній, № 1 в смт. Брилівка, яку вона успадкувала, на умовах, про які пояснила позивач, і вона дійсно отримувала завдаток від позивача в сумі 25 тис. грн. двома платежами. Вона видала дві розписки на підтвердження отримання грошей. Спочатку 5 тис. грн. їй передав син позивача, решту 20 тис. грн. їй передала особисто позивач 28.12.2014 року, хоча мала доплатити 35 тис. , пояснила, що має цієї суми і просила зачекати до березня 2015 року. Вона погодилася, в кінці лютого 2015р. неодноразово вона телефонувала [PERSON] та питала про гроші за квартиру, але та повідомила, що на даний час у них грошей не має, і якщо є покупці на будинок, то можна його продавати. В кінці квітня [PERSON] зателефонувала та пояснила, що вона приїде саджати город, а гроші привезе через 2-3 тижні, знову просила про відстрочку, оскільки грошей не має. Тому вона сказала їй, що буде продавати квартиру, оформила документи і в кінці травня 2015р. вона продала квартиру гр. [PERSON] Просить відмовити у задоволені позову, так як вона отримувала не аванс, а завдаток, про що вказала у розписці, умови усної домовленості були порушені не з її вини, а з вини позивача, тому та втратила право вимагати повернення грошей. Заслухавши сторонни та представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали закритого кримінального провадження №12015230240001335, і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що у листопаді 2014 року сторони в усному порядку попередньо домовилися про купівлю-продаж квартири, яку успадкувала відповідач, за ціну 80 тис. грн., з яких 40 тис грн. позивач мала сплатити відповідачу до кінця грудня 2014 року, а решту суми протягом двох років. Конкретні строки оформлення договору купівлі- продажу сторони не обумовили. Ці обставини сторонами визнано під час розгляду справи. При цьому, відповідач в свою чергу мала оформити документи на вказану квартиру і отримати свідоцтво про право на спадщину. 04.11.2014 року та 28.12.2014 року двома платежами позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] 25 тис. гривень в рахунок сплати за квартиру, розташовану в смт. Брилівка Цюрупинського району по вул. Червонопрапорній № 1, про що остання видала власноручно написані дві письмові розписки на підтвердження отриманої суми, що відповідачем в судовому засіданні визнано( а.с.8,9). У зв*язку з невиплатою решти обумовленої сторонами у якості попередньої оплати суми у 15 тис. грн. у грудні 2014 року, відповідач спочатку відстрочила дату сплати до березня 2015 року, а потім відмовилася від домовленості з позивачем і 26.05.2015 року оформила спадщину та того ж дня продала квартиру гр. [PERSON] Н І (а.с.25-26). Брат відповідача повернув позивачу із переданої відповідачу суми 10 тис. гривень, що також визнано обома сторонами в судовому засіданні. Відповідно до положень ч.1 ст. 635 попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу … житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Тобто, суд вважає, що досягнута сторонами домовленість не носить характеру попереднього договору і не відповідає не лише формі його укладення , оскільки за законом договір мав би бути посвідченим нотаріально, а й тим, що усна домовленість, яку кожен трактує по своєму, не свідчить про те, що сторонами були досягнуті істотні умови договору. Крім того, ст. 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Виходячи з тексту письмових розписок, суд приходить до висновку, що хоча сума переданих відповідачу грошових коштів у них і зазначена як завдаток, однак сторонами не було передбачено ніяких правових наслідків щодо невиконання домовленості. Ніякого попереднього договору, який мав би відповідати положенням ст. 635 ЦК України, сторони не уклали. Посилання відповідача на те, що сума, яку вона отримала від позивача є завдатком, не може бути прийнята судом до уваги і суд не вправі застосувати відповідно і положення норм 571 ЦК України щодо порушення зобов*язання, оскільки такі пояснення є недостатніми для цього. Наявність домовленості застосування наслідків відповідно до положень ст. 571 ЦК України в розписках не знайшли свого відображення, тому незважаючи на наполягання відповідача, суд не може з ним погодитися. Усні пояснення в даному випадку не можуть вважатися належним доказом того, що саме ті чи інші правові наслідки невиконання зобов*язання були передбачені сторонами. Таким чином, суд вважає, що між сторонами дійсно мало місце передача авансу, оскільки договір завдатку у якості забезпечення виконання зобов'язання можливий лише у тому випадку, коли він передається на підтвердження зобов'язання і на забезпечення виконання зобов'язання, тобто, виступає у якості забезпечувальної функції. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок платежів є завдатком, вона вважається авансом (ч.2 ст.570 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що на дату передачі коштів відповідачу, остання не являлася власником квартири, точних строків укладення договору сторони не обумовили, ціна купівлі-продажу також зазначена усно, тому відповідно до встановлених обставин між сторонами мало місце передача авансу в сумі 25 тис. гривень. А оскільки у подальшому сторони фактично не уклали договору, який би відповідав положенням ЦК України, що підтверджено їх поясненнями, згідно яких позивач визнала, що частину грошей в сумі 10 тис. грн. отримала і пропонувала повернути їй решту суми авансу, а відповідач наполягала, що має право на неповернення грошей, оскільки вважала їх завдатком, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми авансу у розмірі 15 тис. грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 15000,00 грн. та понесені позивачем витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 487,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved