Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 29 жовтня 2005 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1739, який на даний час рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 30 березня 2010 року розірвано. Від указаного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, та знаходиться на її повному матеріальному утриманні.\~ \~ \~ \~ Позивач зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дочки.\~ Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу дитині, хоча працює та має джерело доходів. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач вказує, що в даний час вона отримує незначну суму доходів і не в змозі самостійно утримувати дитину та забезпечити її повноцінне\~ харчування, придбання одягу, ліків, тощо, тому просить стягнути аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання на розгляд справи не зявилась, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.20), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги змінила та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утриманнядочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Відповідач, в судовому засіданні під час розгляду справи проти задоволення вимог позивача заперечив частково, пояснивши, що дійсно дочку необхідно матеріально забезпечувати, тому згоден сплачувати аліменти, однак не в зазначеному позивачем розмірі, оскільки має стабільну роботу та заробітну плату, тому просить суд стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10). Взявши до уваги заяву позивача та відповідача, вивчивши та перевіривши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачений ст. 184 цього кодексу. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований 29 жовтня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1739, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5), яка проживає з матірю та знаходиться на її повному утриманні, про що свідчить довідка Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області №1456 від 01 вересня 2015 року (а.с.7). Також зясовано, що 30 березня 2010 року рішенням Ананьївського районного суду Одеської області №2-168 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія витягу з рішення суду (а.с.6).При таких обставинах, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визначення аліментів на користь позивача на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд вважає за необхідне їх покласти на відповідача, посилаючись на матеріальне становище сторін.

Outcome: approved