Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на його час навчання, в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 24.10.2007 року, в них 05.08.1999 року народився син [PERSON], який перебуває на утриманні позивача. З 01 жовтня 2016 року син є студентом Міжнародної вищої школи логістики та транспорту в м. Вроцлаві, Республіка Польщаі. Відповідач жодним чином не надає матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має таку можливість, оскільки працює, але місце його роботи позивачу не відомо. Позивач у підготовче судове засідання не зявилась, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та зазначила про відсутність заперечень проти розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та вказав про відсутність заперечень проти розгляду справи у підготовчому судовому засіданні. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 116237 від 20.08.1999 року (а.с. 6). Згідно з довідкою № 0310-33/5264 від 23.10.2018 року, наданої відділом реєстрації місця проживання особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], разом з матірю [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до перекладу довідки Міжнародної вищої школи логістики та транспорту у м. Вроцлав, Польща, № 2034/2018 від 23.07.2018 р., [PERSON] прийнятий на період з 01.10.2016 до 30.09.2019 року на навчання на рівні першого ступеню, стаціонарної форми, та продовжує навчання у 4 семестрі, був прийнятий на курс - 3, семестр 5, у академічному році 2018/2019 (а.с. 10). Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено: якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] досяг 18 років, є студентом Міжнародної вищої школи логістики та транспорту у м. Вроцлав, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач знаходиться у працездатному віці, не є пенсіонером чи інвалідом, відомості про наявність інших осіб, які знаходяться на його утриманні та на яких сплачує аліменти, не надав, тобто [PERSON] має змогу утримувати свого повнолітнього сина до закінчення ним навчання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач може утримувати матеріально свого повнолітнього сина, що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей матері, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у зазначеному позивачем розмірі щомісячно, до закінчення навчання, або досягнення ним 23 років. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку\~ст. 141 ЦПК України\~суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved