Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, зазначила, що з відповідачем вони мають малолітню дитину [PERSON], який народився 02.05.2010р. На даний час ї батько дитини добровільно коштів на утримання сина не надає, а тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1\\4 всіх видів доходу(заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду і до повноліття дитини. В суд позивачка не з'явилась, подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до ст.224 ЦПК України проводився заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). 2 Тому суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини саме в частці від доходу(заробітку) відповідача, оскільки такий вибір було здійснено позивачкою. При вирішенні питання щодо розміру вказаних аліментів, суд керується положеннями ст. 182 СК України, якою передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На день вирішення спору судом на підставі викладених в позовній заяві пояснень позивачки, встановлено, що відповідач офіційно ніде не працює, та не має на утриманні інших дітей або батьків, є працездатним, не хворіє на тяжкі хвороби. Доказів щодо існування інших обставин, які б мали істотне значення для вирішення питання щодо розміру аліментів, сторонами суду не надано. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням викладеного, суд вважає, що розмір аліментів з відповідача на користь позивачки повинен складати 1\\4 всіх видів доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved