Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення, зазначивши, що є власником 1/3 частки квартири № 2, яка розташована за адресою вул. Кармелюка, буд. 40, м. Вінниця, разом із нею в зазначеній квартирі проживають четверо її дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. 17.10.2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було розірвано шлюб між позивачем та [PERSON], однак після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати із позивачем у належній їй на праві власності квартирі. Відповідач систематично порушує правила співжиття, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства в сімї щодо позивача та їх неповнолітніх дітей, зловживає спиртними напоями, застосовує погрози до дітей, які його бояться. Внаслідок таких дій відповідача позивач із дітьми постійно перебувають у стані психологічної напруги, страху та тривоги. Позивача неодноразово госпіталізували в лікарню через побиття відповідачем, внаслідок даних дій стосовно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. На неодноразові прохання позивача переїхати відповідач відмовляється переїжджати, в силу чого позивач просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого житла. Позивач в судове засідання не зявився, однак представник позивача [PERSON], подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Треті особи [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надіслали, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.09.2008 року Виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення № 2274 від 30.09.2008 року, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 32,9 кв. м., дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частки кожному (а. с. 7). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.06.2014 року № 22970660 [PERSON] є власником 1/3 частки квартири № 2, що розташована в м. Вінниця, вул. Кармелюка, 40, на підставі свідоцтва про право власності від 30.09.2008 року САС№ 228404, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради ( а. с. 6). Таким чином, судом встановлено, що позивач стає власницею 1/3 частки квартири № 2, що знаходиться в м. Вінниці, по вул. Кармелюка, буд. 40, при цьому, також співвласниками даної квартири є [PERSON], [PERSON], кожному з яких належить по 1/3 частки вище зазначеної квартири. Згідно свідоцтва про народження серія 1-АМ № 085593, виданого 01.10.2007 року та зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Свідоцтво про народження серія 1-АМ № 178225, видане 18.10.2010 року та зареєстроване виконкомом Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, зазначає, що [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Згідно до свідоцтва про народження серія І-АМ № 228534, виданого 18.10.2012 року та зареєстрованого виконкомом Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серія І-АМ № 313747, виданого 05.06.2015 року та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 10). Відповідно до копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.11.2010 року виконкомом Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 9 - розірвано (а.с. 12). Лист № 2764вт/201/03-17 від 29.08.2017 року наданий Головним управлінням національної поліції у Вінницькій області Вінницького відділу поліції Лівобережне відділення поліції, зазначає, що 05.08.2017 року відносно гр. [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення та було проведено бесіду профілактичного характеру (а.с. 13). Зміст відповіді № 498 від 27.10.2017 року, наданої Броницькою сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області, зазначає, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [INFO], але за даною адресою не проживає (а.с. 30). Стаття 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно норми ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 4 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку. За даних обставин, враховуючи, що 1/3 частки квартири № 2, що розташована в м. Вінниця, вул. Кармелюка, буд. 40, належить позивачу на праві власності, при цьому [PERSON] вселився в дану квартиру, як член сімї власника, а саме як чоловік позивача, та проживає саме в тій частині квартири, власником якої є позивач, врахувавши рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2016 року, яким шлюбу між позивачем та відповідачем було розірвано, з огляду на те, що відповідач систематично порушує правила співжиття та робить неможливим для позивача проживання з ним, беручи до уваги відсутність згоди власника відповідного житла на подальше проживання у ньому відповідача, який обєктивно створюють перешкоди позивачу в реалізації її права власності на відповідне майно, що є неприпустимим і беззаперечно вказує на порушення прав та інтересів позивача як власника такого майна, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved