Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2007 року та державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.09.2008 року їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1662 га, що розташована по [ADDRESS].. В момент купівлі нею земельної ділянки на ній знаходились два громадські будинки, право власності на яких не зреєстровано, тобто відсутній власник. З часу придбання земельної ділянки вона здійснювала догляд за будинками, проводила їх поточні ремонти з метою недопущення їх руйнування, та використовувала для своєї підприємницької діяльності. Будинки вона використовувала відкрито, будь-яких претензій з приводу використання нею будинків ніхто не пред'являв, в тому числі і відповідач. Таким чином з 12.12.2007 року вона відкрито та безперервно володіє спірними громадськими будинками, а тому у відповідності до чинного законодавства, просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на два громадські будинки, розташованих по [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов свого довірителя підтримав просив його задовольнити. Представник відповідача - Черняхівської селищної ради в судове засідання не з'явився. З Черняхівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, при ухваленні рішення покладались на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивача [PERSON] знає з 1990 року. Їй відомо, що [PERSON] в 2007 році придбала у власність земельну ділянку, що по [ADDRESS], на якій стояли будівлі, та якими вона завжди користувалася та користується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала аналогічні покази. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє повністю, із слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 12.12.2007 року у відповідності до договору купівлі-продажу придбала у власність земельну ділянку площею 0,1662 га, що розташована за адресо: [ADDRESS], про що також свідчить Державний акт право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.09.2008 року. Цільове призначення земельної ділянки «для здійснення комерційної діяльності» (а.с.8,9). [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.7). На момент придбання позивачем земельної ділянки на ній знаходились два громадські будинки, право власності на які не зареєстровано. Спірними будинками позивач відкрито та безперервно володіє з 12.12.2007 року. Вказані обставини відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Крім того, факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем спірними будинками стверджується матеріалами справи та показами свідків. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.8 прикінцевих та перехідних положень Кодексу правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, а саме з 01.01.2001 року. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). З огляду на викладене, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа спірним майном, понад 10 років відкрито, безперервно користується двома громадськими будинками за адресою: [ADDRESS], вказані обставини не спростовуються належними та допустимими доказами, та, зокрема, факт добросовісного заволодіння позивачем громадськими будинками та відкритим користуванням ними, стверджуються як матеріалами справи так і показами свідків, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю, оскільки незаконність набуття права власності не випливає із закону та прямо не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved