Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 05 червня 2009 року. Позовна заява мотивована тим, що 05 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 885. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами на протязі останніх років почало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З початку 2012 року сторони перестали підтримувати шлюбні відносини, фактично не проживають разом як одна сім'я та ведуть окреме господарство, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 05 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 885 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 05 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 6). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально і відновленню стосунки не підлягають, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити «[PERSON]». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved