Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2007 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що протягом двох останніх років відповідач став зловживати спиртними напоями, вчиняв скандали, що негативно впливало на розвиток та виховання сина. Окрім цього, їй стало відомо що відповідач зраджує їй у подружній вірності, у зв»язку з чим вона в вересні 2013 року забрала сина та пішла проживати до своїх батьків, і з тих пір проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких, обставин, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх дитини, а тому, просила суд такий між ними розірвати. В судове заідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 14 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 жовтня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 110. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами протягом останніх двох років значно погіршилось, відповідач став зловживати спиртними напоями, влаштовував скандали, в зв»язку з чим сторони з вересня 2013 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved