Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], який є її батьком, в якій просить стягнути аліменти на її користь, оскільки вона продовжує навчання, в розмірі 1/4 з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років. \~ \~ \~ \~На обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначає,\~що вона є донькою відповідача. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13.02.2003 року з відповідача на її утримання було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. 13 серпня 2018 року позивачеві виповнилось 18 років і стягнення аліментів було припинено. На момент\~досягнення позивачем\~повноліття,\~вона продовжує\~навчатись в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені [PERSON], отримує стипендію в розмірі 1 300 грн 00 к. Так як [PERSON] навчається на денній формі, тому не може влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток і утримувати себе. Мати позивача не в змозі їй матеріально допомагати, оскільки має на утриманні ще неповнолітню дитину. Оскільки відповідач є її батьком, може надавати їй матеріальну допомогу, однак ухиляється від обов'язку щодо її утримання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на навчання, вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] про розгляд даної справи була повідомлена належним чином, судову повістку отримала 10.11.2018 (а.с.43), на адресу суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі (а.с.51). В даній заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність позивача. Відповідач позовні\~вимоги не\~визнав,\~надав до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~зазначив,\~що на\~даний час\~він є\~безробітною особою,\~ не\~має коштів\~для власного\~проживання,\~має зобовязання\~по сплаті\~аліментів на\~утримання меншої\~доньки Анастасії,\~[INFO],\~має заборгованість\~по сплаті\~аліментів на\~утримання старшої\~доньки -\~позивача по\~справі(а.с.22-24). Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов задоволенню не підлягає за таких обставин. Статтею 199 СК України\~визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно із\~ст.200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст.ст.\~199,\~200 СК України\~вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] і це підтверджено копією свідоцтво про народження серії I-ВЛ № 153315 (а.с.07). Ці обставини сторонами не оспрюються. [PERSON] на даний час є студентом денного відділення Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка. Дата закінчення університету 30.06.2021 року (а.с.08-09). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~ \~ \~ \~З позовом до суду звернулась дитини і це відповідає вимогам закону. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних членів сім'ї та інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умова, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу є обовязковою та суттєвою. Із матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2018 року [PERSON] досягла повноліття і з цієї дати у неї виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання. Позивач до суду звернулась з позовом 16 серпня 2018 року (а.с.02) і відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач заперечуючи проти позову, в суді зазначив, що на даний час має незадовільний стан здоровя, в даний час не працює, на підтвердження чого надав суду довідку з Великобурлуцької центральної районної лікарні(а.с.69), має статус безробітного, надав в підтвердження цьому довідку з Великобурлуцької районної філії Харківського обласного центру зайнятості(а.с.63). Окрім того, відповідач сплачує аліменти на утримання доньки Анастасії, [INFO]. Судом встановлено, що відповідач на даний час дійсно є безробітною особою, зареєстрований в Великобурлуцькому РЦЗ з 14 червня 2018 року (а.с.63), має зобовязання по сплаті аліментів в розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 березня 2015 року на утримання меншої доньки Анастасії від іншого шлюбу (а.с.66), на 13 грудня 2018 року мається заборгованість по сплаті аліментів на утримання вказаної дитини в розмірі 4 753 грн 63 к. (а.с.68), має незадовільний стан здоровя - захворювання хребта, стоїть на «Д» обліку у лікаря (а.с.69-71). Крім того, із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 13.02.2003 року з відповідача на користь його бувшої дружини [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] (позивача по даній справі) в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого головним державним виконавцем ДВС (а.с.65), станом на 13.08.2018 року (повноліття дитини), заборгованість склала 7\~689 грн 83 к. Відповідач в суді пояснив, що дану заборгованість по мірі можливості він погашає, в вересні жовтні 2018 року було сплачено 2 000 грн 00 к., а в листопаді - 500 грн 00 к. і це підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.65). Вказані кошти йдуть його повнолітній доньці, тобто позивачу. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: позивач отримує стипендію, відповідач на даний час не працює, є безробітною особою, має зобовязання по сплаті аліментів на утримання меншої доньки, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання старшої доньки позивача по справі, вказану заборгованість при можливості погашає, яку отримує його донька [PERSON] - позивач по справі. Таким чином, відповідач надав суду належні докази про стан свого здоровя, матеріальне і сімейне становище, які свідчать про те, що на даний час він не може надавати доньки аліменти на її утримання на період навчання. Виходячи з правил ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ст.81 ЦПК України\~щодо засад змагальності сторін, обовязку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи дані про особу відповідача, який на даний час за станом свого здоровя не в\~\~змозі заробляти гроші та надавати відповідну допомогу позивачеві, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, задоволенню не підлягають. Крім того, відмовляючи в позові суд також виходив з того, що відповідно до положень Сімейного Кодексу України (ст.ст.75, 199), обов'язок утримувати дитину є в обох батьків в рівній мірі. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір повинен бути віднесений за рахунок держави.

Outcome: dismissed