Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 103 в будинку № 6/13 в смт. Пісочин Харківського району Харківської області по пров. Квартальному. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 14 жовтня 2004 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2007 року належить 1/2 частка квартири № 103 в будинку № 6/13 в смт. Пісочин Харківського району Харківської області по пров. Квартальному. Власником іншої 1/2 частки зазначеної квартири є її син відповідач по справі [PERSON] В зазначеній квартирі зареєстровані позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON], однак останній з 2009 року не проживає за місцем реєстрації, його речі в квартирі відсутні. Позивач посилається на те, що їй доводиться сплачувати за відповідача всі комунальні послуги, що для неї дуже тяжко. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала /а.с. 24/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав /а.с. 22/. Представник виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що просить справу розглянути в межах діючого законодавства /а.с 25/. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2007 року та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 жовтня 2004 року належить 1/2 частка двокімнатної квартири №103, яка розташована за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, по пров. Квартальному, 6/13 /а.с. 8, 9, 10, 11/. Відповідачу по справі [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 грудня 2007 року та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 жовтня 2004 року належить інша 1/2 частка двокімнатної квартири №103, яка розташована за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, по пров. Квартальному, 6/13 /а.с. 6, 7, 10, 11/. В зазначеній квартирі зареєстрований син позивача відповідач по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, довідкою Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району №689 від 15 березня 2017 року та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 23 березня 2017 року /а.с 6, 12, 19/. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідач по справі [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який не проживає за місцем реєстрації. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що останній в 2009 році виїхав в Росію та у вищезазначеній квартирі не проживає більше семи років /а.с. 22/. Порушене право власника житла, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved