Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. В вищевказаному будинку зареєстрований відповідач по справі, з яким вона не знайома та ніколи не бачила. Через знайомих їй стало відомо, що відповідач дійсно проживав в зазначеному будинку, але з 2014 р. фактично не проживає за вказаною адресою у зв'язку з від'їздом за межи України. Для того, щоб розпорядитись будинком їй потрібно зняти з реєстрації відповідача. У зв'язку з чим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] та усунути перешкоду в користуванні жилим приміщенням, шляхом зняття відповідача з реєстраційного облік. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2018 р. відкрито провадження у зазначеній цивільній справі. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути судове засідання без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа у судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 05.06.2018 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.07.2018 року позивач [PERSON] є власником будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS]. З акту від 31 липня 2018 року №658 складеного депутатом Гірницької міської ради [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], суд встановив, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації, [ADDRESS], з травня 2014 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статі 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] більше року без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS], створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратив право на користування вказаним житлом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог [PERSON], щодо зняття відповідача з реєстрації, суд враховує вимоги ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україна» згідно якої, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи положення вказаного Закону, вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, оскільки позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади та задоволенню не підлягають.

Outcome: approved