Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, в якому після уточнення позовних вимог просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном [PERSON] в особі представника за законом [PERSON] шляхом забезпечення санітарно-гігієнічних та побутових умов, а саме: поновлення газо- та електропостачання у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову вона посилається на те, що 26.10.2007 року був укладений шлюб між нею і [PERSON], а 14.01.2008 року вона була зареєстрована в квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року у них народився син [PERSON], який також був зареєстрований за вказаною адресою. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.01.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. На даний час в квартирі проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 2002 року народження та [PERSON] 2008 року народження. Проте відповідач здійснив ряд дій, які унеможливлюють мешкання дітей, а саме подав заяви до БСП Красноградського районного відділення «Харківенергозбут» АК «Харківобленерго» та Красноградської філії ПАТ «Харківгаз» про відключення від мережі електро- та газопостачання, незважаючи на те, що заборгованість за послуги електро і газопостачання відсутня. На даний час електропостачання квартири вже відключене, в зв'язку з чим відсутня можливість для нормального і повноцінного розвитку дитини, створює неприйнятні побутові умови, тому позивач змушена звернутись до суду за захистом прав неповнолітньої дитини на безпечні умови для життя і здорового розвитку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Пілігрім П.О. уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача адвокат Билим І.О. проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що відповідач є власником житла і має право розпоряджатися ним на власний розсуд. Від представника третьої особи ПАТ «Харківгаз» надійшла заява, в якій вона проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу без її участі. Служба у справах дітей Красноградської РДА просить розглянути справу без присутності їх представника, рішення ухвалити на розсуд суду, враховуючи, що в квартирі прописана малолітня дитина [PERSON] 2008 року народження. Представник третьої особи АК «Харківобленерго» в особі БСП Красноградського районного відділення «Харківенергозбут» Лобач С.І. в судовому засіданні зазначив, що відключення квартири [PERSON] від електропостачання відбулося правомірно за заявою власника квартири і може бути підключено тільки за його заявою, так як з позивачем вони не мають договірних правовідносин. Вислухавши позивача та її представника, представників відповідача та третьої особи, оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні з'ясовано, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.03.2006 року відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. 26.10.2007 року між сторонами був укладений шлюб і 14.01.2008 року позивач була зареєстрована в квартирі відповідача як член його сім'ї. [INFO] року у сторін народився син [PERSON], який також був зареєстрований за вказаною адресою. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.01.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. Відповідно до довідки Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 28.07.2017 року за адресою: [ADDRESS] на теперішній час проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 2002 року народження та [PERSON] 2008 року народження. Матеріалами справи підтверджується і не заперечується представником відповідача те, що [PERSON] звернувся до БСП Красноградського районного відділення «Харківенергозбут» АК «Харківобленерго» та Красноградської філії ПАТ «Харківгаз» про відключення його квартири від мережі електро- та газопостачання, внаслідок чого квартира на даний час відключена від електропостачання. Частиною 1 та 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Так, відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-Х11, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері, є Закон України «Про охорону дитинства», норми якого узгоджуються із вищеназваними положеннями Конвенції про права дитини. За ст.1 ЗУ «Про охорону дитинства» охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Відповідно до ч.2 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ст. 4 Декларації прав дитини, дитина повинна мати право на житло, а стаття 3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини. Таким чином суд вважає, що відповідач своїми діями порушив права малолітньої дитини на користування квартирою, в якій дитина проживає, і на належні умови проживання, які підлягають поновленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved