Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В своїй заяві позивач вказує, що 13.09.2011 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Під час подружнього життя у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Відповідач через свої погляди на життя, не надає кошти на утримання дітей. Не проявляє ініціативи щодо виховання та надання матеріальної допомоги дітям. Позивачка вказує, що вона працює, отримує заробітну плату в розмірі 7 700 грн. щомісячно, проте їй самій тяжко утримувати двоє дітей, оскільки витрати на покупку необхідних речей для дітей, а саме навчального інвентарю та канцелярського приладдя, продуктів харчування та ліків, одягу, забезпечення належних умов життя, фізичного, інтелектуального та духовного розвитку дітей є досить значними. [PERSON] зазначила, що відповідач є приватним підприємцем та на регулярній основі здійснює підприємницьку діяльність із продажу продуктів харчування. Саме тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання викликалися, і відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками 03.08.2018 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення в їх підтримання просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Від відповідача 10.08.2018 р. через канцелярію суду до суду надійшов відзив на позовну заяву позивачки з якого вбачається, що він не заперечує проти того, що повинен допомагати утримувати дітей та має намір надалі це робити. Проте, [PERSON] зазначає, що є безробітнім, постійного заробітку не має. Крім того, по мірі можливості дітей матеріально забезпечує. На підтвердження надав суду копію Податкової декларації про майновий стан і доходи та розрахунок податкових зобов'язань і податку на доходи фізичних осіб військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою. Погоджується сплачувати на користь позивачки аліменти на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] дав пояснення з приводу часткового заперечення позову відповідача згідно відзиву [PERSON] від 10.08.2018 р. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження серії І-ГЮ №182084 від 17.11.2012 р. та серії Ш-ГЮ №240965 від 07.10.2015 р. З пояснень позивачки стало відомо, що діти перебувають на утриманні матері. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, відповідач своїх зобов'язань по утриманню дітей не виконує, а відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначеннірозміру аліментів, суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та не рухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідач добровільно матеріальної допомоги в достатній мірі не надає, що змусило позивача звернутися до суду з вищевказаним позовом. Незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов`язані утримувати дітей. Відповідач не надав суду належних доказів того, що він, не може утримувати дитину. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан Відповідач не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров`я, отже спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно, у вказаному розмірі, оскільки належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини., отже спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно, у вказаному розмірі, оскільки належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав доказів, того, що він не спроможний сплачувати аліменти, в тому розмірі, який зазначений в позові. Відповідно позов підлягає задоволенню. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 13.07.2018 року. За ч.1 п.1ст.430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved