Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 12.10.2007 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює провідним інженером системи НЕК Укренерго, має регулярну заробітну плату, інших аліментних зобовязань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Позивач працює фасувальником ПрАТ Фармацевтичної фабрики «Віола», отримує заробітну плату до 1\~500 грн., інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини не регулярно і не в повній мірі, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягала і просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Додатково надала суду пояснення, що на теперішній час шлюбні відносини між нею та чоловіком припинені, однак вони продовжують проживати разом у одній кімнаті гуртожитку, яку оплачують навпіл. Відповідач з серпня 2015 року коштів на утримання дитини не надає, іноді купляє дочці йогурти, шоколадки, дитячі книжки, деякі речі. Зазначила, що у цьому місяці відповідач на її прохання надав їй 400 грн. на лікування доньки. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], кожен окремо, позовні вимоги у судовому засіданні не визнали. Відповідач надав пояснення, що він, щоденно матеріально забезпечує свою доньку за власний рахунок продуктами дитячого харчування, дитячими іграшками та книжками, засобами гігієни, сплачує за дитячий садочок, за кімнату у гуртожитку, де він мешкає разом із дружиною та донькою, забезпечує дозвілля дитини за власний кошт, у звязку з чим просив відмовити в задоволенні позову. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка [PERSON], вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі з 12.10.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 044725, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 5). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 186925, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 6). Відповідно до довідки гуртожитку ТОВ «Соцсфера» від 03.12.2015 року, та договору найму житлового приміщення у ТОВ «СоцСфера» від 01.09.2015 року, неповнолітня [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та батьком [PERSON] за адресою м. Запоріжжя, вул. Космічна, 76-а (гуртожиток), кімната 821 (а.с. 24, 25-26). Відповідно до довідки № ПФФ00000122 від 07.09.2015 року [PERSON] працює в ПрАТ Фармацевтична фабрика «Віола» з 10.09.2010 року, займає посаду фасувальник медичних виробів, загальна сума її доходу за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року становить 13\~268 грн. 17 коп. (а.с. 9). Відповідач [PERSON] працює провідним інженером системи НЕК Укренерго, має регулярну заробітну плату, середній розмір якої складає 5 000 грн., інших аліментних зобовязань не має. Допитана в якості свідка [PERSON], пояснила, що вона є матірю відповідача та бабусею неповнолітньої [PERSON], її син проживає разом з дружиною та донькою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 76-а, кімната 821, та постійно бере участь у витратах на дитину, забезпечує доньку всім необхідним. Сплачує за дитячий садочок, гуртожиток, купляє квітки до цирку, театру ляльок. Таким чином, судом встановлено, що на цей час неповнолітня [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, відповідач [PERSON] надає позивачу допомогу на утримання дитини, але вона має мінливий та нестійкий характер. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Ст. 60 ЦПК України на кожну сторону покладено обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд, приймає до уваги інтереси неповнолітньої [PERSON], стан здоровя та матеріальне становище сторін, той факт, що відповідач працює, а також те, що відповідач в добровільному порядку надає позивачу допомогу на утримання дитини, але вона має мінливий та нестійкий характер, враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України та не надав суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, а тому дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

Outcome: partial