Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд: визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві спільної сумісної власності з співвласником [PERSON] складає 1/2 частку майна яке розташоване по [ADDRESS] , а саме : житлового будинку «А» загальною площею 59,4 кв.м., житловою 27.6 кв.м; убиральні «В» площею 1,1 кв.м; трубчатого колодязя; сараю «Е» площею1,2 кв.м; теплиці площею 36,5 кв.м; душу «Д»; котельні «Г» площею 6,4 кв.м; душу «Д» площею 1,3 кв.м; огорожі 2-5 (залізобетон); теплиці площею 65,8 кв.м.; мансарди «МС»; визнати за нею право власності у розмірі 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя з померлим [PERSON] , яке розташоване по [ADDRESS] , а саме : житлового будинку «А» загальною площею 59,4 кв.м., житловою 27.6 кв.м; убиральні «В» площею 1,1 кв.м; трубчатого колодязя; сараю «Е» площею1,2 кв.м; теплиці площею 36,5 кв.м; душу «Д»; котельні «Г» площею 6,4 кв.м; душу «Д» площею 1,3 кв.м; огорожі 2-5 (залізобетон); теплиці площею 65,8 кв.м.; мансарди «МС»; стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з 06.10.1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з 06.01.1999 року її постійне місце проживання було зареєстровано у домоволодінні [PERSON] по [ADDRESS] . 04.01.1999 року нею була продана її квартира і на отримані від продажу кошти вони з [PERSON] вирішили побудувати будинок замість літньої кухні, що була непридатна для проживання. 11.01.2002 року рішенням Виконкому Павлоградської міської ради її чоловіку було дозволено будівництво теплиці 4.5 х 7,0 кв.м. з котельнею, літнього душу, туалету, теплиці 4,5 х 14,0 кв.м. з котельнею, літньої кухні та мансарди у другому рівні з влаштуванням двосхилої покрівлі. 11.12.2002 року [PERSON] рішенням виконкому Павлоградської міської ради дозволено переобладнання літньої кухні під житловий будинок розміром 9,0 х 5,7 кв.м. по [ADDRESS] . 08.01.2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно що розташовано по [ADDRESS] , а саме на : садибний житловий будинок «А» загальною площею 59,4 кв.м., житловою 27.6 кв.м; убиральню «В» площею 1,1 кв.м; трубчатий колодязь; сарай «Е» площею1,2 кв.м; теплицю площею 36,5 кв.м; котельню «Г» площею 6,4 кв.м; душ «Д» площею 1,3 кв.м; огорожу 2-5 (залізобетон); теплицю площею 65,8 кв.м.; мансарду « МС ». [INFO] її чоловік помер. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Крім того, з заявою про прийняття спадщини, звернулася дочка [PERSON] - [PERSON] що є відповідачем по справі. 04.11.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оскільки нею не надано документів, які підтверджують що нерухоме майно набуте нею з померлим за час шлюбу та належить їй на праві спільної сумісної власності. Відповідач вважає, що після смерті батька її частина у спільному майні складає 1/2 частину і не визнає що спадкове майно є спільним сумісним майном подружжя позивача та [PERSON] , у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2021 року провадження по даній цивільній справі було відкрито, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. За клопотання представника відповідача адвоката Мелешка І.В. ухвалою суду від 16.06.2021 року витребувані докази. Ухвалою суду від 30.07.2021 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, справа призначена до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, підтримали заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі пояснила суду, що земельну ділянку отримували її батьки. Було побудовано тимчасовий будинок в якому вони деякий час проживали коли батьки займалися вирощуванням квітів в теплицях. Вона проживала у будинку до 1995 року і з того часу нічого нового не побудовано. Будинок дійсно утеплений, на другий поверх в стелі вирубана дірка та зроблений вихід на мансарду. Вважає що ніякої частки позивача у спадковому майні немає. Представник відповідача адвокат Мелешко І.В. в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Пояснив, що всі будівлі наявні за адресою [ADDRESS] були побудовані в 1987 році. За період шлюбу позивача та [PERSON] фактично будинок змінений не був, з`явилася тільки мансарда та огорожа. Вважає, що державна реєстрація прав у 2013 році не є підставою набуття права власності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку посвідченого 26.08.1980 року нотаріусом другої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.м. за адресою [ADDRESS] 06 жовтня 1999 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 605. (а.с. 6). Відповідно до даних паспорту, [PERSON] з 22.01.1999 року зареєструвала місце проживання за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5) 11.09.2002 року рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 696, [PERSON] дозволено будівництво подвірних будівель на раніше виділеній земельній ділянці: теплиці розміром 4,5 х 7,0 м; літнього душу і туалету розміром 1,20 х 2,60 м.; теплиці розміром 4,5 х 14,0 м. з котельнею розміром 1 ,40 х 4.5 м.; літньої кухні та мансарди у другому рівні розміром 3,0 х 8,5 м. з влаштуванням двосхилої покрівлі висотою 5,0 м. по [ADDRESS] .(а.с. 10) 11.12.2002 року рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 948 дозволено [PERSON] переобладнання літньої кухні в 2-х ярусах розміром 9,0 х 5, 70 м. по [ADDRESS] під житловий будинок. (а.с. 11) 03.07.2007 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на будинок незавершений будівництвом готовністю 76% за адресою : [ADDRESS] (а.с. 34) 01.11.2012 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт. (а.с. 24 - 30) Згідно даних технічного паспорту реконструкція літньої кухні під житловий будинок проведена в 2012 році. (а.с. 30) 16.01.2013 року реєстраційною службою Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 59,4 кв.м, житловою площею 27.6 кв.м. (а.с. 31, 32) 17.01.2013 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесені відомості про право власності [PERSON] на садибний (індивідуальний) житловий будинок з мансардним поверхом [ADDRESS] загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. та відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна : котельню «Б» площею 3,9 кв.м.; убиральню «В» площею 1,1 кв.м; трубчатий колодязь; сарай «Е» площею 1,2 кв.м; теплицю площею 36,5 кв.м; котельню «Г» площею 6,4 кв.м; душ «Д» площею 1,3 кв.м; огорожу 2-5 (залізобетон); теплицю площею 65,8 кв.м.; мансарду «МС» (а.с. 32,33) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серія [NUMBER] . (а.с. 7) Після померлого [INFO] [PERSON] . Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 104/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини поданої [PERSON] , також 27.06.2020 року з заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого [PERSON] . Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. (а.с. 9) 04.11.2020 року позивач звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] на 1/2 частку земельної ділянки розташованої за тією ж адресою. Однак у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею не надано документів, які підтверджують що вищевказане нерухоме майно набуте нею з померлим за час шлюбу та належить їй на праві спільної сумісної власності. За клопотанням сторін в судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її подругою, з [PERSON] вона знайома з 1997 року. На момент знайомства [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] було тимчасове приміщення та теплиця. В приміщенні не було ні світла, ні газу, ні води, ні опалення. За час їх шлюбу вони спільно утеплювали будинок, робили ремонт, проводили воду, зробили кухню в будинку, ванну, вставили вікна. Тільки після 2010 року з`явилася мансарда і до теперішнього часу 2 поверх ще не відремонтований. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає і позивача і відповідача, добре знала [PERSON] . Їй відомо що [PERSON] , його колишня дружина та діти жили в квартирі. По [ADDRESS] на момент як [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати у приміщенні не було ні вікон ні дверей, не було води, світла, опалення. За час їх шлюбу вони спільно відбудували будинок, заливали підлогу, укріплювали стіни, утеплювали стіни, зробили покрівлю, другий поверх, кухню, ванну, туалет, провели воду, вставили вікна, зробили ремонт. Зробили огорожу. Їй відомо що [PERSON] продала свою квартиру, а кошти від продажу квартири витратила на ремонт будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідачка є його дружиною. На момент його знайомства з дружиною вона проживала в квартирі. Батько її - [PERSON] проживав окремо по [ADDRESS] . З того часу будинок фактично не змінився, крім того, що була прорубана дірка на другий поверх та зроблені ворота. У будинку на момент 1993 року була покрівля, вікна, місце під кухню. На підставі частини 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 03.07.2007 року за [PERSON] зареєстровано право власності на незавершений будівництвом будинок готовністю 76 % по [ADDRESS] . За даними технічного паспорту реконструкція літньої кухні під житловий будинок проведена в 2012 році. 16.01.2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] . Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що житловий будинок був побудований до реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] і з того часу фактично не змінився, крім ремонту. Оскільки тільки 11.12.2002 року рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради [PERSON] дозволено переобладнання літньої кухні під житловий будинок. У 2007 році право власності на спірний житловий будинок готовністю 76% зареєстровано за [PERSON] , а 16.01.2013 року відомості про право власності останнього на будинок внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.ч. 1, 3, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що житловий будинок з мансардним поверхом [ADDRESS] загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., котельня «Б» площею 3,9 кв.м., убиральня «В» площею 1,1 кв.м, трубчатий колодязь, сарай «Е» площею 1,2 кв.м, теплиця площею 36,5 кв.м, котельня «Г» площею 6,4 кв.м, душ «Д» площею 1,3 кв.м, огорожа 2-5 (залізобетон), теплиця площею 65,8 кв.м., мансарда «МС» є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Частки в спільному сумісному майні не були визначені. При цьому, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, від 04.11.2020 року. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Крім того, суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Outcome: approved