Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивачки в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши на обґрунтування позову, що вони з колишнім чоловіком проживають окремо, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає. Позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з відповідачем вони розлучилися у серпні 2015 року, [INFO] р. у неї народилася дочка [PERSON] і відповідно до ч.2 ст. 122 СК України відповідача записали батьком дитини, хоча насправді він не є батьком дитини. Однак на час реєстрації народження дитини [PERSON] відмовився подати заяву, що він не є батьком [PERSON], що і змусило позивачку подати цей позов. Відповідач до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно. На підставі наданих позивачем доказів судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 жовтня 2014 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 01 (а.с. 3). Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 12.08.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 4). Згідно з свідоцтвом про народження сторони у справі є батьками [PERSON], яка народилася [INFO] року (а.с. 5). Дитина проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка Андріївської сільської ради (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі, згідно з ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2, ч.6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка просила присудити аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача щомісячно та на її утримання в розмірі 1/4 частки доходу відповідача. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надав до суду доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved