Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2004 року, в якому у них народилися двоє дітей, дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Крім того зазначила, що протягом останніх років відповідач проживає та працює за кордоном, до неї та до дітей приїжджає дуже рідко. Кожен фактично живе своїм життям. Таким чином вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати, і після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила підготовчий розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив провести підготовчий розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 07 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 травня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №28. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Від шлюбу мають двоє дітей, дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Крім того встановлено, що зокрема вбачається з копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданого 21 січня 2014 року Борщівським РВ УМВС України в Тернопільській області, відповідач змінив прізвище на [PERSON]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved