Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права на 1/5 частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6323310100:03:004:0080, що розташована за адресою: Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вулиця Копиленко, 22. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивачка зазначила, що 20.08.1993 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, реєстраційний запис №166 у Красноградському РАЦС, і після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01.10.2013 року по справі №626/2488/13-ц, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. [PERSON] помер 18.10.2015 року. 03.02.2016 року Приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України [PERSON] після смерті 18.10.2015 року [PERSON] заведено спадкову справу №12/2016. 19.02.2016 року [PERSON] звернулась із письмовою заявою до Приватного нотаріуса [PERSON] про видачу свідоцтва про право власності на ? частку у спільному сумісному майні подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в м. Краснограді Харківської області, вул. Копиленка, буд.22, набутий за час шлюбу з [PERSON], [INFO], який помер 18.10.2015 року, проте їй було відмовлено. Ухвалою Красноградського районного суду від 18.11.2016 року було затверджено мирову угоду сторін між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у відповідності до якої сторони визнали, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вулиця Копиленко, будинок 22, м. Красноград, Харківської області, є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], померлого 18.10.2015 року [PERSON], та визнали за [PERSON], право власності на частку в розмірі 1/5 житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вулиця Копиленко, будинок 22, м. Красноград, Харківської області. Померлий [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №517149 від 26.10.2009 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером №010969800031, мав право власності на приватизовану земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою:Харківська область, м. Красноград, вул. Копиленко, будинок 22, кадастровий номер 6323310100:03:004:0080. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.02.2017 року підтверджується, що земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6323310100:03:004:0080, що розташована за адресою: Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вулиця Копиленко, 22, належить на праві власності [PERSON]. Тому [PERSON] просить суд визнати своє право власності на 1/5 частку у земельній ділянці площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6323310100:03:004:0080, що розташована за адресою: Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вулиця Копиленко, 22, та належала на праві власності померлому 18.10.2015 року [PERSON] Від представника позивачки [PERSON] до суду надійшла письмова заява в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обємі. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] 21.03.2017 року надійшли письмові заяви в якій просять позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку розглянути без їх участі, з позовними вимогами згодні. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Право власності на землю гарантується (ст. 14 Конституції України). Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ( ч.1 ст. 55 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності припиняється у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. ( ч. 1 ст. 120 ЗК України). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. ( ч. 4 ст. 120 ЗК України). До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). ( ч. 1 ст. 377 ЦК України). Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України. ( пункт 18-2 Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інші інтереси осіб. Крім повного визнання позову відповідачами, він підтверджується матеріалами справи, а саме: копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ( а.с.9-10), копією мирової угоди ( а.с. 11-12), копією ухвали Красноградського районного суду від 18.11.2016 року про затвердження мирової угоди ( а.с.19-20), копією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.15-16), копією державного акта (17-18), копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 19), постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( а.с.2122), копією витягу із технічної документації ( а.с.23). Таким чином, викладене вище підтверджує, що [PERSON] має право на 1/5 частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6323310100:03:004:0080, що розташована за адресою: Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вулиця Копиленко, 22, та належала на праві власності померлому 18.10.2015 року [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved