Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 01 березня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено простий типовий письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Розрахунок за житловий будинок був проведений у повному обсязі та [PERSON] у відповідності до умов договору передала у власність позивачеві житловий будинок, а позивач у свою чергу сплатила відповідачеві грошові кошти у розмірі, визначеному умовами договору та прийняла у власність вказаний будинок. Тим самим позивач вказує, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору та в даному випадку відбулося повне його виконання, отже договір є правомірним та таким, що відповідає вимогам ст.ст. 204, 207, 203 ЦК України. Однак при зверненні до уповноважених органів щодо здійснення реєстрації права власності та з метою отримання свідоцтва про право власності на майно, позивачеві було відмовлено у здійсненні такої реєстрації з підстав сумнівів законності набуття нею права власності на майно. Просить суд визнати її право власності на спірний будинок. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки є матір'ю трьох неповнолітніх дітей які потребують її догляду. На своїх позовних вимогах наполягає. Відповідач, також будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, посилаючись на тяжкий стан свого здоров'я. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти і відповідні їм правовідносини. 01 березня 2014 року, позивач купила, а [PERSON] продала житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Угода була укладена у простій письмовій формі та розрахунок за будинок здійснено в повному обсязі, що підтверджується копією договору від 01.03.2014 року та копією розписки, наданою [PERSON]. Згідно вимог умов договору, позивач передав, а покупець прийняв у власність спірний житловий будинок одразу ж після підписання договору купівлі-продажу. Таким чином, виходячи з вимог ст.. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом та сторонами не оспорюється. У відповідності до ст.. 207 вказаного вище Кодексу, правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Як вбачається з матеріалі справи та пояснень сторін, договір купівлі-продажу між сторонами було підписано 01 березня 2014 року, що у свою чергу є доказом додержання сторонами форми, необхідної для вчинення даного правочину. В той же час при зверненні до органів, на яких покладено обов'язок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з метою отримання документу про право власності на об'єкт договору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності з підстав сумнівів законності набуття права власності на майно. Однак, згідно вимог статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і здійснювалося повне, або часткове його виконання, суд може визнати такий договір дійсним і наступне посвідчення договору не вимагається. Згідно розписки, наданої [PERSON] від 01 березня 2014 року відповідачем отримано від позивача грошові кошти у повному обсязі та відповідно до обумовленого сторонами розміру, що унеможливлює наявність заперечень з боку відповідача щодо неправомірності правочину. Крім того, згідно заяв сторін, наданих суду, правомірність укладеного між сторонами правочину ним не оспорюється. Стаття 41 Конституції України передбачає, що «кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Згідно ж статті 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли істотних умов договору. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved