Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до повноліття сина. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, але вже подано заяву про розірвання шлюбу, більше півроку сторони проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач вихованням та утриманням сина не цікавиться, за таких обставин позивач вважає за необхідне звернутись до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини. Сторони, повідомлені належним чином, до зали судових засідань не зявились, позивач надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в засідання не зявився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка і відповідач з 26.04.2012 р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом РАЦС у Суворовському районі ОМУЮ, актовий запис №255. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], (а.с.4). Сторони проживають окремо, позивачка здійснює догляд за сином, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до його повноліття, яка забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved