Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЯЖ №356800, виданого 11 серпня 2008 року Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №010854800177 належала земельна ділянка площею 0,17 га, розташована в с. Ялинці вул. Молодіжна, буд. 30 Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5322487001:01:002:0088. 11 вересня 2008 року вона подарувала зазначену земельну ділянку відповідачу, а відповідач прийняла її у дар. Укладаючи договір дарування вона помилилася щодо правової природи правочину. Насправді, вона мала намір скласти заповіт на онуку, на розяснення нотаріуса не звернула уваги в силу свого віку, її волевиявлення не відповідає її внутрішній волі. Просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки посвідчений 11 вересня 2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає, не заперечує щодо визнання договору дарування недійсним. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволення враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ( ч. 3 ст. 203 ЦК України). Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України). Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану в с. Ялинці вул. Молодіжна, 30 Кременчуцького району Полтавської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №356800, виданого Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 11 серпня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010854800177, кадастровий номер 5322487001:01:002:0088 відповідно до Договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3853. Позивач є людиною похилого віку, мала намір скласти заповіт, однак підписала договір дарування, не розумуючи до кінця наслідків укладеного нею правочину. Зазначені обставини визнані учасниками справи, тому не потребують доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Сумніви щодо достовірності даних обставин або добровільності їх визнання у суду не виникають. З огляду на викладене, позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому суд їх задовольняє та визнає договір дарування земельної ділянки недійсним. Так як позов задоволено, він визнаний відповідачем, а позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали суду, то в відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору на рахунок держави в сумі 320 грн.

Outcome: approved