Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом ( в подальшому уточненим) до [PERSON] про збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 500 грн. на кожну дитину щомісячно до 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню по аліментам, оскільки відповідач щомісячно не сплачує аліменти, має заборгованість, а тому повинен сплатити пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі заборгованості по аліментам у сумі 44890,21 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на даний час аліменти в розмірі 500 грн. на кожну дитину не задовольняють наявних потреб дітей та не відповідають діючому в Україні рівню цін та інфляції, також вони не відповідають законодавчо встановленим нормам нижчої границі розміру аліментів на дитину не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Іншої допомоги батько не надає, хоча працює, з дітьми не спілкується. Також позивач вказала, що аліменти призначені їй у твердій грошовій сумі не індексуються, як це передбачено законодавством, а тому це дуже маленька сума для утримання дітей, та вказала, що у звязку із знеціненням грошей аліменти в частині від доходу відповідача надають їй змогу більше не звертатися до суду із збільшенням розміру аліментів У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила їх задовольнити, в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень\~ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень\~ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ВЛ № 220892 від 04.01.2011 та серії І-ВЛ № 364495 від 12.08.2014 (а.с. 5.6). За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.08.2014 року у справі № 636/3050/14-ц з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.08.2014 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку зі зміненням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд враховує, що відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років 2027,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму. Нести відповідальність по утриманню дітей повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, на яких сплачує аліменти, суду не надані, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дітей та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей. Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Крім того, аліменти, визначені у рішенні суду, не індексувалися. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а тому визначає аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач як одержувач аліментів довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2014 роком, змінився вік дітей, а, відповідно, зросли потреби у забезпеченні їх необхідним для проживання, харчування. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення пені за несплату аліментів суд зазначає наступне. Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не надано. Крім того, згідно наданого розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що [PERSON] з серпня по липень 2014 року сплачував аліменти не в повному обсязі, зокрема в липні 2014 року замість 1000,00 грн., сплатив лише 31,43 грн., а з серпня 2014 року взагалі перестав сплачувати аліменти. Тобто з серпня 2014 року по лютий 2018 року [PERSON] аліменти на утримання дітей щомісячно не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 15.02.2018 у розмірі 37390,21 грн. Тому суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дітей. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Пеня=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: Пеня - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. На підставі вказаного суд погоджується з формулою розрахунку пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Однак не погоджується із сумою пені, оскільки, як вбачається із розрахунку наданого позивачем, нарахування пені проводилося з розрахунку за загальною кількістю днів прострочення з серпня 2014 року по день надання розрахунку по листопада 2018, в той час як нарахування пені необхідно проводити з розрахунку за кожен місяць окремо по кількості днів в кожному місяці. Тому суд не може погодитися з розрахунком пені, який наданий відповідачем, і провів нарахування пені. рікмісяцьсума заборгованості по аліментамкількість днів місяцяпеня 20148100031310 \~9380,830114,24 \~10326,8931101,3359 \~11326,893098,067 \~12326,8931101,3359 20151326,8931101,3359 \~2326,892891,5292 \~3380,831118,048 \~4100030300 \~5512,7931158,9649 \~6512,7930153,837 \~7968,5731300,2567 \~8100031310 \~9100030300 \~10100031310 \~11100030300 \~12100031310 20161100031310 \~2100029290 \~3100031310 \~4100030300 \~5100031310 \~6100030300 \~7100031310 \~8100031310 \~9100030300 \~10100031310 \~11100030300 \~12100031310 20171100031310 \~2100028280 \~3100031310 \~40300 \~5100031310 \~6100030300 \~7100031310 \~8100031310 \~9100030300 \~10100031310 \~11100030300 \~12100031310 20181100031310 \~2100028280 \~3100031310 \~4100030300 \~5100031310 \~650030150 \~7100031310 \~8100031310 \~9100030300 \~10100031310 \~11100030300 \~\~\~\~13678,9505 Згідно ч. 1 ст. 196 ЦПК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи вище наведену норму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 13 678,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при предявлені позову і суд дійшов до висновку про задоволення двох позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial