Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 16.07.1969 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 2891, виданим Палацом одруження м. Одеси. 30.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON], паспорт серії КК № 060275, який діяв від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності від 15.01.99 № 1-86, посвідченої [PERSON], нотаріусом Санкт Петербурга, яка діє на основі ліцензії № 182, був укладений договір купівлі продажу № 99.08-1022, відповідно до якого [PERSON] купив квартиру за адресою м. Одеси, вул. Ак.Філатова, був 20/3, кВ.41 з торгів за 11600 грн. 12.02.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 1765, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 12.02.2015 року. Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Наразі вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що на момент укладення договору купівлі-продажу №99.08-1022, а саме 30.08.1999 року відповідно до ч.2 ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого в Жовтневому Філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості в «Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості», реєстраційний №99.08 1022 від 30.08.1999 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], який діяв від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності від 15.01.99 № 1-86, посвідченої [PERSON], нотаріусом Санкт Петербурга, яка діє на основі ліцензії №182, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.09.1999 року за № 225 стр. 133 реєстр 23155 дійсним. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2017р. закрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в частині позовних вимог до [PERSON] у звязку зі смертю останнього. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав законної сили з 01.01.2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до правовідносин, які є предметом даного позову, суд вважає необхідним застосовувати норми, як ЦК України 1963 року, так і ЦК України 2004 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON], паспорт серії КК № 060275, який діяв від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності від 15.01.99 № 1-86, посвідченої [PERSON], нотаріусом Санкт Петербурга, яка діє на підставі ліцензії № 182, був укладений договір купівлі продажу № 99.08-1022, відповідно до якого [PERSON] купив квартиру за адресою м. Одеси, вул. Ак.Філатова, був 20/3, кВ.41 з торгів за 11600 грн. (а.с. 5-6) Даний договір був укладений в Жовтневому Філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості в «Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості», реєстраційний №99.08 1022 від 30.08.1999 року та зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.09.1999 року за № 225 стр. 133 реєстр 23155 (зв.с. а.с.6). Покупець і продавець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, установлених цивільним законодавством. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року. На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» зазначена угода на час її укладення не потребувала нотаріального посвідчення. Правовідносини, що склалися між сторонами біржової угоди, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому відповідно до п.4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.47 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Факт домовленості між [PERSON] та [PERSON], паспорт серії КК № 060275, який діяв від свого імені та від імені [PERSON] щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема договором купівлі-продажу квартири, копія якого зберігається в матеріалах справи (а.с.5-6), копією реєстраційного посвідчення КП «ОМБІ та РОН», згідно з яким за позивачами зареєстровано право власності на квартиру. З 16.07.1969 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом серії І-АБ №137137 (а.с. 3) [PERSON] помер 12.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 406616. В установленому законом порядку позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 7), але свідоцтво про право на спадщину нею отримано не було, через те, що договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально. Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, що право позивача як спадкоємця підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved