Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач починаючи з березня 2013р. не приймає жодної участі у житті дитини, не цікавиться станом її здоров'я, успіхами у школі чи будь-якими іншими аспектами життя дитини, не бачиться з дитиною. Крім того, відповідач на даний час перешкоджає у тому, щоб його донька стала співвласницею квартири, яку батько позивача має намір приватизувати в рівних частинах, для чого відповідачу необхідно надати нотаріально засвідчену згоду з дозволом на участь неповнолітньої дитини у приватизації квартири. Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, які знаходяться в матеріалах справи. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON], на підтвердження чого надана копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний 09.06.2011р. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова (а.с. 7, 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). За виконавчим листом № 2-902/11 від 17.03.2011р. з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 500 грн. щомісячно, але відповідач аліменти сплачував до листопада 2011р. і на даний час, згідно розрахунку заборгованості по аліментам наданого міжрайонним відділом ДВС у Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, має заборгованість по аліментам станом на 01.03.2018р. у розмірі 37500 грн. (а.с. 12, 13). Згідно наданої інформації Харківської гімназії № 144 Харківської міської ради від 15.03.2018р., [PERSON] навчається у 6 класі і протягом усього терміну навчання дитини у гімназії з родиною та батьками здійснювались тільки через матір [PERSON], яка постійно відвідує заклад, цікавиться навчанням дитини, відвідує всі батьківські збори, сумлінно виконує свої батьківські обов'язки. З приводу батьківських обов'язків батька директор гімназії зазначив, що за весь час навчання [PERSON] її батько [PERSON] жодного разу гімназію не відвідував, ніколи з ним не була знайома класний керівник, успіхами та навчальними досягненнями дитини будь-якими засобами він не цікавиться (а.с. 14). Згідно інформації головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» № 285 від 27.03.2018р., де спостерігається дитина [PERSON], [INFO], на прийомах у лікаря-педіатра і при викликах вдома дитина знаходилась у супроводі матері, листки непрацездатності по догляду за хворою дитиною виписувались на ім'я матері (а.с. 15). Також суду надані письмові пояснення родичів неповнолітньої [PERSON]: бабусі [PERSON], бабусі [PERSON], чоловіка матері [PERSON], дідуся [PERSON], які стверджують, що батько [PERSON] з березня 2013 року не приймає жодної участі у вихованні дитини та її утриманні, а з 2016 року перешкоджає в участі дитини у приватизації квартири, в якій вона прописана (а.с. 16-19). Департаментом служб у справах дітей надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] від 22.06.2018р. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, зазначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України ,батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України) Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, фактичне місце проживання відсутнє, і взагалі на даний час його місцезнаходження не відоме, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення його батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов'язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на них для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, який сплачений позивачем при пред'явленні позову.

Outcome: approved