Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 08.11.1998 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису за №12. Відповідач є батьком їхнього сина, [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними розірвано, про що складено відповідний актовий запис №177. На підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.12.2004 року з відповідача стягувалися на її користь на сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого мінімуму, починаючи з 15.11.2004 року і до повноліття сина. На даний час, їхній син є повнолітнім та продовжує навчатися в Сокирянському вищому професійному училищі, а тому не має змоги влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату щоб самостійно себе забезпечувати. Відповідач офіційно не працює, хоч неофіційний дохід має, а також має у власності 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Михалкове, вул.Садова, буд.34 Сокирянського району Чернівецької області, земельну ділянку в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування господарських будівель та споруд, а також земельну ділянку в розмірі 1,34 га для ведення ОСГ (пай), а тому має змогу утримувати їхнього спільного сина. Крім того, їх син перебуває на «Д» обліку в лікарні з діагнозом «Вегето-судинна дистонія по змішаному типу» та потребує амбулаторного лікування, на що витрачаються значні кошти. Просила суд стягувати з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно, до закінчення сином навчання. Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, проте подала на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її присутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу без його присутності. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим суд відповідно до положень ст.178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у продовжує судовий розгляд. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Врахувавши думку сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який зареєстрований разом із своєю матірю за адресою: вул.Садова, буд.34, с.Михалкове Сокирянського району Чернівецької області та перебуває на її утриманні, що підтверджується копіями: свідоцтва про народження серії І-МИ №280519, виданого 01.12.2000 року, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7321-206233-2016 від 22.12.2016 року та довідки №1428 від 16.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Довідкою №683 від 08.10.2018 року, виданою Сокирянським вищим професійним училищем підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається на першому курсі денного навчання з професії «Слюсар з ремонту автомобілів». Навчається з 03.09.2018 року. Закінчує навчання у червні 2021 року. Витягом із амбулаторної карти хворого №1249 від 01.10.2018 року, виданої комунальним некомерційним підприємством «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджується, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: «Вегето-судинна дистонія по змішаному типу», потребує амбулаторного лікування. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої предявлений позов, тобто, законодавець повязує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних субєктивних прав або законних інтересів позивача. Ст.198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Оскільки судом встановлено, що повнолітній син відповідача навчається й потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матірю, яка його утримує, суд вважає за необхідне стягнути з батька аліменти на сина на період навчання, тобто по червень 2021 року, однак не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, з урахуванням положень ст.200 СК України, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивач [PERSON], яка як мати [PERSON] повинна надавати йому утримання, в даний час не працює. Разом з тим, судом встановлено, що на час розгляду справи всі необхідні витрати на навчання сина несе позивач. Доказів, які б унеможливлювали надання кожним із батьків утримання сину до закінчення ним навчання, сторони до суду не подали. Таким чином,\~в даний\~час [PERSON]\~продовжує навчання\~і у\~звязку з\~цим потребує\~матеріальної допомоги.\~Відповідач,\~як батько,\~зобовязаний поряд\~з матірю\~[PERSON]\~утримувати його\~до досягнення\~ним двадцяти\~трьох років\~і має\~таку можливість,\~оскільки є\~працездатним, стягнень по інших виконавчих листах не має, а тому, аналізуючи встановлені та досліджені докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а отже позов підлягає до задоволення зі стягненням з відповідача судових витрат по справі. Беручи до уваги, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5\~ЗУ «Про\~судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч.6 ст.141\~ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст. 198-200 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved