Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня предявлення позову та до 30 червня 2017 року. В обґрунтування позову зазначила, що вона постійно проживає зі своїм сином [PERSON], [INFO], який навчається на денному відділенні Харківського автотранспортного технікуму ім. Орджонікідзе. Період навчання до 30 червня 2017 року. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 19 січня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-ВЛ № 054201. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ВЛ № 318342 /а.с. 7/. Із довідки № 930 від 13 липня 2016 року, виданої начальником ЖЕУ «Докучаєвське» вбачається, що [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Докучаєвське, учбове містечко[ADDRESS] /а.с. 11/. [PERSON] на даний час не досягнув 23 років та є студентом денного відділення Харківського автотранспортного технікуму ім. С. Орджонікідзе, термін навчання до 30 червня 2017 року /а.с. 9/. [PERSON] в звязку з навчанням не працює та не має власних прибутків, проживає разом з матірю та фактично перебуває на її утриманні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Пленум Верховного Суду України у п. 20\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм [PERSON] кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аналіз зазначених статей вказує на те, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина [PERSON] кодекс України не містить. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина законом не встановлюється. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, рівний обовязок батьків щодо утримання сина, з урахуванням того, що відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, інших дітей та непрацездатних членів сімї, які перебувають на його утриманні не має, та з урахуванням того, що [PERSON] продовжує навчатися, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання [PERSON], але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved