Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , який зареєстрований [INFO] виконкомом Глибоцької Сільської Ради народних депутатів, про що складено відповідний актовий запис № 12. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу не мають. Зазначає, що спільне сімейне життя між ними не склалось, стосунки між ними погіршилися, змінилися погляди на життя, втратили взаєморозуміння, взаємні почуття любові та поваги. Подружжя спільного господарства не веде та не підтримує шлюбних відносини. Переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін. Вказала, що на розірвання шлюбу в органі РАЦСу відповідач не погоджується, тому змушена звертатися до суду з позовом. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання, була повідомлена належним чином. При цьому, 27.08.2021 року подала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, що відповідає вимогам ч.3\~ст.211 ЦПК України. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України,оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 11.06.1994 року виконкомом Глибоцької Сільської Ради народних депутатів, , про що складено відповідний актовий запис № 12. Також встановлено, що у сторін в шлюбі неповнолтініх дітей дітей немає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3\~ст. 105СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.110СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.112СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1\~ст.51Конституції України\~про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив примирення подружжя немає. Суд також приймає до уваги, що жодних заперечень по суті позову відповідач до суд не подав. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст.\~24,\~56,\~105,110-112,\~113,\~114 Сімейного кодексу України, ст.ст.\~10,\~12,76-81,\~137,\~141,\~142,\~247,263-265, 280 -284, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved