Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Одеської міської ради, за участю третіх осіб приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом № 5-158 від 27 січня 2006 року на ? частини квартири [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з тим, що не надані документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просив суд розглядати справу за наявними у ній матеріалами. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною та витребуваних судом письмових доказів. Судом встановлено, що 20 листопада 1996 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] Угода була укладена на Одеській Товарній Біржі та оформлена договором купівлі-продажу №17666 нерухомого майна від 20.11.1996 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], актовий запис 1092. Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. 01 березня 2010 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась двоюрідна онучка померлої - [PERSON], на ім'я якої померла залишила заповіт на все своє майно, посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори О.М. Мірошниченко від 18.10.2000 року, за реєстровим номером 1-1277. Але при перевірці нотаріусом було встановлено, що був складений інший заповіт посвідчений державним нотаріусом Пенчевим К.Л. у Шостій Одеській державній нотаріальній конторі від 27.01.2006 року, за реєстровим номером 5-158, у якому усе своє майно, у тому числі ? частини квартири [ADDRESS], заповіла [PERSON]. Відповідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. 01 травня 2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру у зв'язку з тим, що не надані документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Також, 19 липня 2010 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], надійшла заява про прийняття спадщини від імені рідного племінника померлої - [PERSON]. В заяві останній зазначив, що має намір звернутися до суду з вимогою про визнання заповіту недійсним. Також нотаріус роз'яснила заявнику, що в разі його звернення до суду, йому необхідно направити на адресу нотаріуса повідомлення суду про надходження позовної заяви. В зв'язку з тим, що заповіт не був оскаржений в суді, єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON], її право на спадкування ніким не оспорюється та не заперечується. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі ст. 1234 ЦК України використала своє право на заповіт і згідно ст. 1235 ЦК України призначила спадкоємцем свого майна позивачку. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Цивільним кодексом України, а саме ст. 1270 встановлюється шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини для її прийняття, що й було зроблено спадкоємцями. Отже, суд доходить до висновку, що позивачка у встановлений законом строк звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за позивачкою права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом, так як іншої можливості оформити своє право на спадкування позивачка не має. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову, так як позивачка не має іншої можливості захистити своє право.

Outcome: approved