Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню і вихованню дитини. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просив визначити спосіб його участі у вихованні сина [PERSON] шляхом спілкування з дитиною двічі на тиждень за допомогою інтернет-зв'язку та забирати дитину до себе на 45 днів під час літніх канікул, посилаючись на те, що він позбавлений такої можливості діями матері дитини. В подальшому [PERSON] уточнив свої вимоги та за підставами вказаними у позові просив визначити спосіб його участі у вихованні дитини шляхом спілкування з дитиною двічі на тиждень з використанням веб-камери та мобільного зв'язку, листування з дитиною та надсилання подарунків, зустрічі з дитиною не рідше одного разу на два роки в будь-якій державі та безпосереднє спілкування з дитиною під час літніх канікул на території України. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові та просив у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки [PERSON] тривалий час не цікавився дитиною при відсутності для цього перешкод з боку матері. [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали уточнені вимоги за підставами вказаними у зустрічному позові та просили відмовити [PERSON] в задоволенні її вимог посилаючись на відсутність для цього підстав. Представники органів опіки та піклування: Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області та Корабельної районної у м.Херсоні ради в судовому засіданні вимоги сторін вважали не обгрунтованими у зв'язку з відсутністю підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та неможливості надати висновок щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано в 2011 році, а з 2012 року [PERSON] проживає з дитиною у Швеції разом з чоловіком [PERSON], з яким зареєструвала шлюб в 2011 році. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами визнаються. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім тих які визнаються сторонами, є загальновідомими або встановлені рішенням суду. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав батьків дитини. [PERSON] та її представник посилаються як на підставу для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини фактично у зв'язку з тим, що він не цікавиться життям свого сина та не виявляє до нього інтерес. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторонами та утворення нової сім'ї у [PERSON], остання разом з сином [PERSON] з 2012 року проживають у Швеції. Матеріалами справи підтверджується, що інформацією про виїзд за кордон батько дитини не володів і приймав заходи щодо розшуку дитини та встановлення її місьця знаходження, а мати дитини добровільно відмовилась від примусового стягнення аліментів з її батька. Поряд з цим, [PERSON] характеризується позитивно, має сім'ю та іншу дитину, на обліках в диспансерах не перебуває. Вказані обставини сторонами не заперечуються. За висновками Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 01-10/137/0/17/601-18 від 20.02.2017 року та Корабельної районної у м.Херсоні ради № 02-17-8-25 від 14.03.2017 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], є недоцільним. За таких обставин позов [PERSON] не грунтується на вимогах закону та, в силу ст. 164 СК України, не підлягає задоволенню, оскільки підстав для цього суд не вбачає. При цьому, доводи представника [PERSON] та свідка [PERSON] про стосунки батьків в період спільного проживання й відсутність ініціативи [PERSON] щодо спілківання з дитиною не приймаються судом до уваги, оскільки вказане, з урахуванням встановлених судом обставин, не дає підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Що стосується вимог [PERSON] вони також є необгрунтованими та безпідставними вихдячи з наступного. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод, а суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 1, 3 ЦПК України в судовому порядку підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, свідка [PERSON] та матеріалів справи [PERSON], як до виїзду сина [PERSON] за межі України, так і після, особливого бажання спілкуватися з дитиною не виявляв, а лише в певний час приймав заходи щодо з'ясування місцезнаходження дитини, з відповідними вимогами до матері дитини та позовом звернувся до суду після ініціювання позбавлення його батьківських прав. При цьому, з наданої суду переписки батьків вбачається, що [PERSON] спілкувався з матір'ю дитини після виїзду за допомогою електронної пошти. В органи опіки та піклування батько дитини з приводу його участі у вихованні дитини та наявності перешкод у спілкуванні не звертався. Таких перешкод з боку матері дитини в судовому засіданні також не встановлено, оскільки будь-яких доказів цьому суду не надано, а сам факт проживання дитини за межами України не дає суду підстав для задоволення вимог [PERSON] Поряд з цим, суд бере до уваги, що деякі способи участі батька в житті дитини заявлені [PERSON] (листування, надсилання подарунків) можуть бути реалізовані ним особисто й без рішення суду, а для реалізації інших (спілкування різними способами) необхідно забезпечення відповідних умов, які самим [PERSON] не забезпечені та фактично в своїх вимогах він просить покласти тягар такого забезпечення на [PERSON], що на думку суду є безпідставним, з урахуваннями недоведеності її неправомірних дій щодо перешкод у спілкуванні дитини з батьком. За таких обставин, позов [PERSON] не грунтується на вимогах закону та, в силу ст. 159 СК України, не підлягає задоволенню, оскільки підстав для цього суд не вбачає. Таким чином, оцінивши в сукупності пояснення сторін та досліджені докази, суд приходить до висновку що вимоги заявлені батьками фактично не в інтересах дитини, а з метою спонукати один одного до вчинення певних дій, які не стосуються заявлених сторонами вимог, у зв'язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення вимог як по первісному, так і по зустрічному позову.

Outcome: dismissed