Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач [PERSON] , але з березня 2014 року не проживає, переїхав на інше місце проживання, забравши свої речі, його проживання не відоме. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка їй належить, оскільки більше ніж 5 років він у квартирі не проживає і ніяких домовленостей про збереження за ним такого права між ним та власником немає. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно наданого договору міни від 20.08.2012, [PERSON] отримала у власність квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). Право власності на квартиру [PERSON] зареєструвала у КП «Чугуївське МБТІ», на підтвердження чого наданий Витяг про державну реєстрацію прав № 35431255 від 07.09.2012 (зворотній бік а.с. 7) та технічний паспорт на квартиру від 14.12.2006 (а.с. 10). Згідно повідомлення Есхарівської селищної рали № 02-26/972 від 29.08.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно наданого акту обстеження від 05.08.2019 про перевірку за місцем реєстрації [PERSON] , 1992 року народження, складеного в присутності сусідів позивача: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , засвідченого секретарем Есхарівської селищної ради Чугуївського району Тишкевич О., в ході перевірки встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає протягом 5 років (а.с. 9). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає протягом 5 років, житловою площею квартири не користується, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved