Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 21.06.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] Данііла Івановича, [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у сторін наявні різні погляди на сімейне життя і обовязки, у зв'язку з чим в родині відбувалися сварки. Сторони стали чужими людьми, втратили один до одного почуття любові та поваги. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинено припинено кілька місяців тому. Подружжя існує лише формально. Спільного господарства сторони не ведуть. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Люшня». Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, про що зазначив у поданій до суду заяві, у якій також просив розглядати справу без його участі. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про одруження серіїї 1-ВЛ № 231547, виданого 21.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 36, вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «Жидик» на прізвище чоловіка «Люшня» (а.с. 5). При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про залишення її шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити\~ їй шлюбне прізвище - «Люшня». Відповідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача понесенні позивачем судові витрати , а саме судовий збір за подання до суду позову у розмірі 640 грн.

Outcome: approved