Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2002 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Валерію, [INFO]. Протягом останніх двох років сумісного проживання між подружжям відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого між ними склалися особисті неприязні відносини, при яких подальше сумісне проживання стало неможливим. На даний час між сторонами припинені сімейно-шлюбні відносини. Позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Вказуючи на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити, проти надання часу для примирення категорично заперечує.\~\~ Відповідач у судове засідання також надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наданих доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2\~ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 14 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). З наданих сторонами та досліджених судом доказів вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові, небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Спору про розділ майна між подружжям не виникає. Згоду про утримання малолітніх дітей\~ між ними досягнуто. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, позивачу залишити прізвище Голик. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача\~ на користь позивача\~ понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового\~ збору 551,20 грн (а.с.1). А тому,

Outcome: approved