Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути із останньої борг у сумі 36 257,87 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2012 року позивач надала відповідачу кошти у сумі 2740 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути борг у строк до 01.07.2013 року, що підтверджується відповідною розпискою. До даного часу борг не повернуто та відповідач ухиляється від повернення коштів, а тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення боргу, неустойки, втрат від інфляції та моральної шкоди, а також судових витрат по справі. Позивач у судове засідання не з'явилась, проте надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено ст.1050 ч.1 ЦК України. Статтею 533 частиною 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що 01.07.2012 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 2740 доларів США, які [PERSON] зобов'язалась повернути у строк до 01.07.2013 року, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.5). Незважаючи на закінчення терміну на який передавались кошти та до даного часу [PERSON] не повернуто грошові кошти [PERSON] Суму заборгованості позивачем визначено із врахуванням офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, що підтверджується розпорядженням №162/0.KGFT від 11.06.2014 року, яке видано КБ ПАТ «ПРИВАТБАНК», яка складає 32 606 грн. (а.с.11). Оскільки відповідачем не повернуто борг у визначений договором строк, то позивачем нарахована неустойка, яку передбачено ст.625 ЦК України, в розмірі 3% від суми боргу за рік прострочення платежу, яка на момент звернення до суду складає 978,18 грн., а також 2673,69 грн. втрати від інфляції. Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу та неустойки і втрат від інфляції є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, оскільки їх доведено належними та достатніми доказами. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних і достатніх доказів, якими підтверджується вказана позовна вимога. Також, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial