Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 червня 2016 року стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Стягнутих коштів не вистачає на утримання дитини, а матеріальне становище платника аліментів дозволяє в повній мірі надавати матеріальну допомогу на утримання спільного сина, тому просить змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання сина, з 800 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] повноліття. 27 серпня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів відмовити в повному обсязі. [PERSON] обгрунтовує свій відзив тим, що він має серйозне захворювання, яке впливає на його матеріальний стан та викликає необхідність у постійному лікуванні. На підтвердження цих обставин відповідач надав випискою із медичної картки № 3076 та Акт №267, згідно яких відповідач має захворювання: S-подібний сколіоз ІІ ст., Кіфоз грудного відділу хребта ІІ-ІІІ ст., стан після перенесеної хвороби Шомейєра-Мау, килекоподібна деформація грудинної клітини без порушення функцій зовнішнього дихання, помірна торакалгія, порушення функції хребта І-ІІ ст., двобічна плоскостопість ІІІ ст. з помірним больовим синдромом та початковими ознаками порушення функції стоп. Також відповідач у своєму відзиві зазначає, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є вірним, зміна його на частку від доходу відповідача є помилковим рішенням по відношенню до дитини, має невизначений характер, що може погіршити визначене судом аліментне забезпечення, так як може виявитися меншим, ніж раніше визначені аліменти. Також відповідач у своєму відзиві зазначає, що позивач не довела зміну її матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. Відповідач також зазначає, що його батько переніс інфаркт, у звязку з чим, відповідач надавав йому матеріальну допомогу та наразі також надає. 7 вересня 2018 року позивач подала до суду відповідь на вказаний вище відзив, у якому зазначила, що доводи відповідача щодо його хвороби є безпідставними, оскільки додані відповідачем до відзиву документи датовані 2015 роком, а саме перебування відповідача на стаціонарі зумовлено направленням з воєнкомату. Встановлені ще в підлітковому віці діагнози не впливають на рівень його працездатності, інвалідність йому не встановлювалася, лише рекомендовано обмеження фізичних навантажень на хребет та ступні. Жодних доказів того, що з 2015 року стан його здоров'я змінився, як і доказ того, що за останні три роки він взагалі звертався до лікарні та проходив якесь лікування та у зв'язку з цим відповідач не ніс будь-яких витрат. Також позивач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що йому довелося витратити всі кошти та позичати гроші у знайомих для лікування інфаркту його батька, оскільки жодних доказів по понесеним витратам відповідачем не надано. Відповідач працює в таксі без офіційного працевлаштування та має систематичний заробіток. Для роботи використовує власний автомобіль, придбаний позивачем і відповідачем під час перебування у шлюбі. А отже, відповідач має достатній заробіток щоб утримувати дитину належним чином. Доводи відзиву про те, що зміна розміру аліментів може погіршити становище дитини позивач вважає необгрунтованими, оскільки у випадку відсутності офіційного працевлаштування відповідача, аліменти у частці від заробітку будуть розраховуватися державним виконавцем від середнього заробітку по Кіровоградській області. З огляду на те, що на час винесення рішення суд врахував вік дитини один рік та три місяці та здоров'я батька відповідача, розмір аліментів був визначений у твердій грошовій формі, проте наразі потреби дитини збільшилися, що пов'язано з ростом та розвитком дитини, станом його здоров'я, що в свою чергу впливає на матеріальний стан позивача, оскільки основну частину витрат несе позивач, яка на даний час не працює та не має доходів. Позивачем до відповіді на відзив доданий розрахунок витрат на утримання та лікування дитини. Також позивач зазначила, що є безробітною та перебуває на обліку в Олександірйському МРЦЗ з 03.09.2018. 13 вересня 2018 року відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив позивача від 05.09.2018 року, в якому відповідач просить звернути увагу на те, що довідки долучені позивачем лише у вересні, після надходження відзиву відповідача до суду, а отже відповідач просить довідку від лікаря, яка є не датованою, визнати неналежним доказом по справі. Інші документи, які долучила позивач, відповідач вважає такими, що не можуть бути долучені до справи. Відповідач також вважає, що тимчасова відсутність роботи у позивача не є обгрунтованою обставиною для збільшення розміру аліментів. Відповідач також звернув увагу на те, що хоча він і працює таксистом, проте постійно витрачає грошові кошти на утримання автомобіля та на паливо для автомобіля. Відповідач звернув увагу і на те, що стан його здоров'я погіршився. У зв'язку з його діагнозами він не може влаштуватися на додаткову роботу. На підтвердження вищезазначеного відповідач надав висновок лікарської комісії від 10.09.2018 року, відповідно до якої останній перебуває під наглядом травматолога, його захворювання має стійкий, хронічний характер та потребує постійного лікування. [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним зворотнім повідомленням про особисте отримання повістки суду. Дослідивши наявні у справі докази, суд вставновив такі обставини і дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2014 року до 14 грудня 2017 року. Це підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Це підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ № 176441 від 19 лютого 2018 року, актовий запис № 52. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Це підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №485 від 24.04.2018 р. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 червня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 10 травня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17 лютого 2033 року. Також суд встановив, що у позивача погіршилось матеріальне становище і збільшились потреби дитини, що підтверджується довідками, які надані позивачем разом із відповіддю на відзив та наданим нею розрахунком щомісячних витрат на дитину. Правильність цього розрахунку не була спростована відповідачем. Так, відповідно до довідки Олександрійської районної амбулаторії практики сімейної медицини дитина [PERSON] 8 разів упродовж останнього року перебувала на амбулаторному лікуванні, дитина знаходиться на диспансерному обліку з приводу простудних захворювань з діагнозом алергічний риніт. Також наданими відповідачем чеками щодо купівлі медичних препаратів та довідкою про витрати на забезпечення потреб дитини з дитячого садка підтверджується наданий позтвачем у відповіді на відзив розрахунок витрат на дитину, який складає приблизно 2000 гривень на місяць. Таким чином, суд встановлює, що присуджені зазначеним вище рішенням суду аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. на місяць. є недостатніми для забезпечення потреб дитини. Також погрішення майнового стані позивача [PERSON] підтверджується тим, що вона є безробітною та перебуває на відповідному обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості. Відповідач [PERSON] у період з 04.08.2015 по 11.08.2015 за направленням військкомату перебував у стаціонарному відділенні у Світловодській ЦРЛ з таким діагнозом: S-подібний сколіоз ІІ ст., Кіфоз грудного відділу хребта ІІ-ІІІ ст., стан після перенесеної хвороби Шомейєра-Мау, килекоподібна деформація грудинної клітини без порушення функцій зовнішнього дихання, помірна торакалгія, порушення функції хребта І-ІІ ст., двобічна плоскостопість ІІІ ст. з помірним больовим синдромом та початковими ознаками порушення функції стоп. Це підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого. У цій виписці зазначено лікувальні та трудові рекомендації, зокрема нагляд травматолога, санаторне лікування, корсет на спину, ортопедичне взуття, прийом препаратів кальція, обмеження фізичних навантажень на хребет і ступні. Відповідач також надав висновок лікарської комісії від 10.09.2018 року, відповідно до якої останній перебуває під наглядом травматолога, його захворювання має стійкий, хронічний характер та потребує постійного лікування. Батько позивача [PERSON] олександр Ігорович, який працює стялярем у світловодській ЦРЛ АХЧ, у період з 18.05.2018 по 31.05.2018 проходив лікування у КЗ ЦПМСД м. Світловодська з діагнозом інфаркт міокарда. Це підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого. У цій виписці зазначено про необхідність прийому ліків та спостереження лікаря. Також суд враховує те, що обидві сторони визнали, що відповідач має постійний дохід, оскільки працює таксистом без офіційного оформлення своєї діяльності з надання перевезень. При цьому відповідач не надав жодних доказів на підтвердження розміру свого доходу, а також неможливості офіційного працевлаштування або реєстрації підприємницької діяльності. Також відповідач не заперечує і не спростовує доводи позивача, про те, що він володіє автомобілем. Натомість відповідач у своїх заявах по суті спору підтвердив, що несе витрати по утриманню цього автомобіля. Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Також суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 143 цс 13, відповідно до якою з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Суд керується ч.3 ст.181 СК україни, відповідно до якої саме позивачу [PERSON] належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Суд також бере до уваги те, що доводи відповідача щодо розміру його доходів не підтверджені жодними доказами. Відповідач не надав доказів встановлення йому інвалідності. Також відсутні докази того, що [PERSON] має медичні протипоказання до роботи та працевлаштування або до зайняття підприємницькою діяльністю, самозайнятості тощо. Натомість сам відповідач визнав те, що фактично займається такою діяльність без офіційного оформлення. При цьому відповідач не є безробітним, оскільки не стоїть на обліку у центрі зайнятості, тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не може влаштуватись на роботу відповідну його фізичним можливостям. Відсутність на ринку праці роботи для людини з його фізичними можливостями і обмеженнями не підтверджена жодними доказами. Фактично доводи відповідача про те, що він неофіційно працює таксистом означають, що він ухиляється або від офіційного працевлаштування, або від сплати податків (у випадку якщо він фактично займається підприємницькою діяльність з перевезення пасажирів). Також відповідач не надав жодних доказів своїх витрат на лікування власної хвороби та надання матеріальної допомоги своєму батьку. Також суд відхиляє доводи про те, що відповідач змушений утримувати свого батька, оскільки відповідно до наданих відповідачем документів він є працевлаштованим на посаді столяра у лікарні, а отже отримує заробітну плату і має право на лікарняний. Натомість наявні у справі докази дають можливість чітко визначити потреби дитини, які зросли за два роки після прийняття рішення Світловодським міськрайонним судом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив, що для забезпечення мінімальних потреб дитини на час розгляду справи необхідно не менше 2000 гривень на місяць. Тому присуджених аліментів у розмірі 800 грн. на місяць недостатньо для забезпечення потреб дитини. при цьому батько не надав достатніх доказів того, що він з поважних причин не має обєктивної можливості забезпечувати потреби дитини на необхідному рівні. Також суд при визначенні розміру аліментів відповідно до п.3-1 ч.1 ст.182 СК України враховує те, що відповідач володіє автомобілем, який використовує для перевезення пасажирів. Таким чином оскільки потреби дитини зросли і перевищують присуджений розмір аліментів 800 грн, і відповідно до зміненої 17.05.2017 році редакції ч.3 ст. 181 СК України стягувач аліментів вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці), суд вважає обґрунтованим і задовольняє позовні вимоги про змісту способу стягнення аліментів та вважає необхідним стягувати у подальшому з відповідача аліменти у частці від його доходу. При визначенні розміру цієї частки суд виходить із встановлених під час судового розміру потреб дитини та відсутність обєктивних даних про неможливість відповідача з поважних причин забезпечити такі потреби. Вирішуючи спір суд керується пріоритетом інтересів дитини. Обґрунтованим розміром аліментів за таких обставин є ? від доходу відповідача. Навіть за умови отримання відповідачем мінімальної заробітної плати, перешкод для чого під час судового розгляду не встановлено, розмір аліментів буде у такому випадку становити близько 1000 гривень, що, враховуючи встановлені у справі потреби дитини, забезпечуватиме її потреби на мінімальному рівні, чого дитина внаслідок недостатності присуджених аліментів на цей час позбавлена. Враховуючи встановлені обставини справи і наведені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved