Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на утримання їх повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до закінчення навчання дитиною, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. З вересня 2017 року їх з відповідачем син почав навчатися у Новокаховському приладобудівному технікумі за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», на денній форми навчання, на бюджетній основі. Самостійно позивачка не має можливості у повній мірі забезпечувати потреби сина на період навчання, а тому звертається до суду з даним позовом та просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - повнолітнього сина [PERSON] , який на теперішній час є студентом денної форми навчання Новокаховського приладобудівного технікуму, а тому, в зв`язку з цим, потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, має можливість надавати таку допомогу без погіршення його матеріального стану, оскільки офіційно працює та отримує заробітну плату близько 10 000,00 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що допомогу дитині він надає добровільно - у розмірі близько 1000-1500 гривень щомісяця. При цьому також зазначив, що отримує заробітну плату, розмір якої дорівнює приблизно 14 000,00 гривень в місяць. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд не може збирати докази, що стосується предмета спору, з власної ініціативи. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] від 28 лютого 2001 року, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м.Нової Каховки. З вересня 2017 року [PERSON] навчається у Новокаховському приладобудівному технікумі, за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» денної форми навчання, на бюджетній основі, що підтверджується довідкою, виданою цим навчальним закладом. Власного доходу [PERSON] не має, стипендію не отримує, проживає разом із матір`ю та фактично перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштований, надав суду особисті пояснення про те, що він щомісяця отримує заробітну плату у розмірі 14 00,00 гривень, інших утриманців в нього не має, тобто він має можливість надавати синові матеріальну допомогу. Будь яких доказів щодо відсутності у нього такої можливості відповідач суду не надав. Таким чином, оскільки син відповідача є повнолітнім, на даний час продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а його батько - [PERSON] є здоровою, працездатною особою, отримує достатню та стабільну заробітну плату, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved