Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки померлого у спадковому майні, - В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на частину земельних ділянок, які знаходяться в с.Засув Радивилівського району Рівненської області. Земельні ділянки, що входять до складу спадщини, належать на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та його сестрі [PERSON] , відповідно до свідоцтв про право власності. На праві спільної сумісної власності [PERSON] на [PERSON] належать земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,2048 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5625885200:03:019:0199), земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер 5625885200:02:001:0038), земельна ділянка площею 0,3952 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5625885200:02:001:0039). Після смерті чоловіка позивач звернулася до Радивилівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у спадковому майні не виділена частка померлого [PERSON] . Така обставина зумовлює звернення до суду з цим позовом, адже для оформлення спадкових прав позивачу необхідно визначити частку померлого [PERSON] , як співвласника вищевказаної земельної ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4657658, [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зареєстровано на праві приватної спільної від 10.06.2013, є співласниками земельної ділянки площею 0,2048 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5625885200:03:019:0199). (а.с.6-7) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4630479, [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зареєстровано на праві приватної спільної від 10.06.2013, є співласниками земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) (кадастровий номер 5625885200:02:001:0038). (а.с.8-9) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4644653, [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зареєстровано на праві приватної спільної від 10.06.2013, є співласниками земельної ділянки площею 0,3952 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 5625885200:02:001:0039). (а.с.10-11) [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 22.08.2016 року виконавчим комітетом Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області). (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому частини земельних ділянок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем після його смерті є дружина [PERSON] , відповідно до свідоцтва про одруження (серія [NUMBER] від 07 лютого 1971 року). Однак, постановою державного нотаріуса Радивилівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельних ділянок, розташованих в с.Засув Радивилівського району Рівненської області. Підставою для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії нотаріус зазначає ту обставину, що земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності спадкодавцю [PERSON] та [PERSON] . Частка спадкодавця в праві власності на вищевказані земельні ділянки не визначена, що зумовлює неможливість встановлення складу спадкового майна. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно частини третьої статті 79 ЗУ України та частини третьої статті 373 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку поширюється на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту, і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Частиною першою ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 та 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визначивши, що розмір частки [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки становила Ѕ частину. Чинним законодавством передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Враховуючи наведені вище вимоги закону, право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно необхідно припинити. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved