Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] селищної ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якій зазначила, що після смерті матері [PERSON], що мало місце 13.05.2009 року, залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок №64 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Котовського в смт. Казанка Миколаївської області. Посилаючись на те, що при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який залишився після смерті матері, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку №64, розташованого по вул. Котовського в смт. Казанка, укладеного між [PERSON] та померлою [PERSON] 06.09.2000 року, зареєстрованого Українською товарною біржею за реєстраційним №92492 від 06.09.2000 року, просила визнати зазначений договір дійсним та визнати за нею як спадкоємцем за законом, після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 13.05.2009 року, право власності на житловий будинок №64 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Котовського в смт. Казанка Миколаївської області в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося 31.05.2016 року, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося 31.05.2016 року, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. \~ Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 06.09.2000 року, зареєстрованого Українською товарною біржею за реєстраційним №92492, [PERSON] власник житлового будинку №64, житловою площею 33,3 кв.м., з господарськими спорудами: погріб В-1, вбиральня Г-1, спорудження І, №1, загорожа №2 розташованого по вул. Котовського в смт. Казанка, Миколаївської області, продала [PERSON] зазначений будинок і сторони підписали вказаний договір. \~ Відповідно до ст.227 (в редакції Закону 1963 року) ЦК УРСР договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. \~ З реєстраційного посвідчення виданого [PERSON] бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок №64, розташований по вул. Котовського в смт. Казанка в цілому зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого [PERSON] філією товарної біржі «Українська» від 06.09.2000 року за №92492, та записаний в реєстрову книгу №2 за реєстровим №391 від 07.09.2000 року. \~ Згідно ст.47 (в редакції Закону 1963 року) ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ Договір купівлі-продажу будинку, що був укладений [PERSON] і [PERSON] потребує нотаріального посвідчення, але продавець ухилився від нотаріального оформлення угоди, тоді як [PERSON] за життя повністю виконала угоду як покупець, тому згідно до ст.47 (в редакції Закону 1963 року) ЦК УРСР таку угоду можливо визнати дійсною. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №216798, виданого 13 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харьківського міського управління юстиції, [PERSON] померла 13 травня 2009 року. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №216798, виданого 13 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харьківського міського управління юстиції, [PERSON] померла 13 травня 2009 року у віці 63 років, про що 13 травня 2009 року складено відповідний актовий запис за №7012. Свідоцтвом про народження серії І-ФП №057654 підтверджується, що [PERSON] є донькою [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і житловий будинок №64, розташований по вул. Котовського в смт. Казанка Миколаївської області. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч.ч.1,2 ст.1223, ч.1 ст.1261 ЦК України). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З копії спадкової справи №717/2009 року, заведеної державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори до майна померлого 13 травня 2009 року [PERSON] вбачається, що 18 вересня 2009 року спадкоємиця першої черги за законом [PERSON] (донька), у встановлені ст.1270 ЦК України строки звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 17 серпня 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 51/100 частини житлового будинку №38, розташованого по вул. Фігнер в м. Харкові та грошових внесків. Постановою державного нотаріуса від 20.07.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за №64 по вулиці Котовського в смт. Казанка Миколаївської області, у звязку з тим, що спадкоємцем на підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на зазначений житловий будинок надано договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений Українською товарною біржею 06.09.2000 року, який підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи (копії) №717/2009 до майна померлої [PERSON] Таким чином, визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на спадкове майно у виді житлового будинку в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. та з відповідача [PERSON] селищної ради Миколаївської області в розмірі 1044 грн. 30 коп.

Outcome: approved