Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - кімнатою площею 15, 4 кв.м. в квартирі спільного заселення [ADDRESS] Свої вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем двох кімнат в квартирі спільного заселення [ADDRESS] В 2008 році одна кімната площею 15, 4 кв.м. у вказаній квартирі була надана у користування [PERSON] всупереч її пріоритетного, як співнаймача, права на зняття вказаної кімнати. За період з 2009 року відповідач жодного разу не з»являлася у спірній квартирі і всі обов»язки, що випливають із договору найму житлового приміщення, покладено тільки на неї. Відповідач не оплачує плату за користування житловим приміщенням і за комунальну послуги. Враховуючи викладене вважає, що відповідно до вимог ст..71 ЖК України відповідач є такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явилася з невідомих суду причин. Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, оскільки вважає, що з таким позовом до суду має право звертатись власник житла чи уповноважена власником особа, а не позивач, оскільки її права не порушено. В останнє судове засіданні представник третьої особи не з»явилася з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Акту прийняття - передачі житлового будинку [ADDRESS], вказаний будинок передано у комунальну власність, тобто вказаний будинок на даний час перебуває у власності територіальної громади м.Кременчука та знаходиться на балансі КГЖЕП «Крюківське». Як вбачається із довідки ТОВ «Добробит» від 20.06.2013 року №4024 та поквартирної картки, [ADDRESS] має статус квартири спільного заселення. Наймачем кімнати площею 18, 5 кв.м. була [PERSON], яка є матір»ю позивачки та яка померла [INFO] Позивачка [PERSON] вселилась у вказану кімнату та була зареєстрована за вказаною адресою 08.08.1986 року, як член сім»ї наймача, тобто остання, відповідно до вимог ст..ст.64, 65 ЖК України, набула права користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ордеру на житлове приміщення №60 від 19.06.2008 року, що виданий на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №584 від 09.06.2008 року та ордеру №103 від 02.02.2011 року, що виданий на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №1288 від 19.12.2008 року, останні видані [PERSON] на склад сім»ї 1 особа на право займання житлового приміщення житловою площею 15, 4 кв.м., яке складається із однієї кімнати в комунальній квартирі [ADDRESS]. Згідно поквартирної картки та довідки ТОВ «Добробит» від 20.06.2013 року №4024 [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 04.07.2008 року. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в будинку [ADDRESS] вона проживає більше тридцяти років. У спірній кімнаті проживав чоловік, здається на прізвище «[PERSON]», який в 2007 році помер. Через декілька днів після його смерті в кімнату прийшли працівники ЖЕДу з [PERSON], побілили кімнату та поклеїли шпалери. Фактично [PERSON] у цю кімнату не вселялась, речей не заносила та взагалі у ній не проживала. Вона бачила [PERSON] близько року тому у місті та в розмові та казала їй, що нехай [PERSON] сплатить їй за кімнату кошти чи придбає її. Акти про не проживання, що маються в матеріалах справи, вона підписувала та вони відповідають дійсності Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає постійно з 2010 року в [ADDRESS]. [PERSON] їй не відома та з вказаного часу по теперішній час вона її в спірній квартирі не бачила жодного разу. В квартирі раніше жила мати позивачки, позивачка та її сестра. Мати померла, одна із дочок виїхала та залишилась проживати в квартирі тільки позивачка. Колишній наймач спірної кімнати помер в 2007 - 2008 роках. Акти про не проживання, що маються в матеріалах справи, вона підписувала та вони відповідають дійсності. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що відповідачка не проживає в наданій їй для проживання кімнаті, яка знаходиться в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців. Доказів, щоб свідчили про відсутність відповідача [PERSON] у вказаному житловому приміщенні з поважних причин понад шість місяців, суду не надано. Відповідно до ст..ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст..11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із аналізу положень ст..ст.317, 319 ЦК України та положень ЖК України вбачається, що повноваженнями щодо звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в першу чергу, наділений власник чи наймодавець цього житлового приміщення. Позивачем суду не надано жодного належного доказу, щоб свідчив про те, що остання є власником чи наймодавцем спірного житлового приміщення, не надано доказів, щоб свідчили про те, що власник цього приміщення чи наймодавець уповноважили її звернутись до суду з вказаним позовом та в свою чергу судом встановлено, що позивач та відповідач є наймачами різних житлових приміщень в одній квартирі. Враховуючи викладене, а також те, що позивачкою суду не надано належних доказів того, що внаслідок не проживання відповідача у спільному житловому приміщенні порушуються її права, то суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та в його задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed