Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому 05 березня 2011 року у Тубільцівській сільській раді Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час сторони мають різні погляди на життя, між ними виникають непорозуміння та сварки, які негативно впливають на сімейні відносини та виховання дитини, що призвело до втрати поваги один до одного. На даний час сторони не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, тому просить суд розірвати шлюб, також просить не надавати строк для примирення. Неповнолітній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. Її коштів недостатньо для утримання сина, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, правам та інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] звернулася до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку свого обовязку як батько дитини, чим порушує її інтереси і право на отримання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому інтереси дитини підлягають до судового захисту у відповідності до вимог ст.181 СК України, так як домовленості між сторонами про способи виконання батьками обовязку утримувати дитину не досягнуто. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-СР № 130697 видане 01.08.2011 року Тубільцівською сільською радою Черкаського району Черкаської області), який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а тому зобовязаний утримувати сина до досягнення ним повноліття. Згідно довідки Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 720 від 07.06.2016 року, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] має мінливий, нерегулярний дохід, а тому суд вважає доцільним стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Щодо розміру стягуваних аліментів, то при його визначенні суд враховує обставини вказані в ст. 182 СК України, а також прожитковий мінімум для дитини на утримання якої стягуються аліменти, встановлений законодавством України і вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно відповідає всім зазначеним вимогам. В судовому засіданні встановлено, що подружні відносини сторонами не підтримуються і сторони не виявляють намір їх поновити. Встановлені обставини свідчать про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер і його доцільно розірвати. При подачі позовної заяви про стягнення аліментів до суду, позивач [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved