Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири [ADDRESS] , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; право власності на квартиру [ADDRESS] визнати за позивачем - [PERSON] (т.1 а.с.1-3). Ухвалою суду від 10.03.2017 року відкрито провадження у справі. 15.03.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просила договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири [ADDRESS] , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28890563 від 23.03.2016 року , посвідчений приватним нотаріусом Васіковою Ю.В. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; скасувати обтяження державного реєстратора Тертишника Дмитра Олександровича Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області № 14380469 від 28.04.2016 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/4988/16-к від 28.04.2016 року; право власності на квартиру [ADDRESS] визнати за позивачем - [PERSON] (т.1 а.с. 70-71, 72-75). 01.08.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , в якій просила договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири [ADDRESS] , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28890563 від 23.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Васіковою Ю.В. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; скасувати обтяження державного реєстратора Тертишника Дмитра Олександровича Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області № 14380469 від 28.04.2016 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/4988/16ц від 28.04.2016 року; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с. 121-123). Ухвалою суду від 10 липня 2019 року до участі в розгляді цивільної справи в якості третьої особи на стороні відповідача залучений [PERSON] (т.1 а.с.190). Ухвалою суду від 10 липня 2019 року відповідно до п. 11 статті 1 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в зв`язку з чим судом здійснюється розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Витребувано у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області копію актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.191-192). 14.11.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , в якому просила договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири [ADDRESS] , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 24 червня 2019 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 882882963101 від 24.06.2016 року, час реєстрації 16:04:34, посвідчений приватним нотаріусом Кравченко Н.С. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; скасувати обтяження державного реєстратора Гетьман Павла Сергійовича Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Харківської області № 32390940 від 10.07.2019 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/1341/17 від 05.07.2019; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с. 212-219). 27.02.2020 [PERSON] звернулася до суду з заявою про доповнення позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якій просила договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-196 квартири [ADDRESS] , укладений 15 березня 1996 року, між продавцями [PERSON] і [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 24 червня 2019 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 882882963101 від 24.06.2016 року, час реєстрації 16:04:34, посвідчений приватним нотаріусом Кравченко Н.С. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; скасувати обтяження державного реєстратора Гетьман Павла Сергійовича Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Харківської області № 32390940 від 10.07.2019 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/1341/17 від 05.07.2019; витребувати з чужого незаконного володіння квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с. 227-229). Ухвалою суду від 10 березня 2020 року залишена без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.234). 13.03.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просила Біржовий Договір купівлі-продажу нерухомості № НЗ-193 квартири [ADDRESS] , укладений 15 березня 1996 року між продавцем [PERSON] та [PERSON] та покупцем [PERSON] - визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 23 березня 2016 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] визнати недійсним; договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 24 червня 2019 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] визнати недійсним; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 882882963101 від 24.06.2016 року, час реєстрації 16:04:34, посвідчений приватним нотаріусом Кравченко Н.С. Харківського міського нотаріального округу Харківської області, а саме: реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; скасувати обтяження державного реєстратора Гетьман Павла Сергійовича Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Харківської області № 32390940 від 10.07.2019 року, а саме: арешт нерухомого майна, винесене на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/1341/17 від 05.07.2019; витребувати з чужого незаконного володіння квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с. 239-247). 03.09.2020 [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, в якій просила витребувати квартиру [ADDRESS] , з чужого незаконного володіння [PERSON] та повернути у володіння [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири [ADDRESS] , а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року, приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, р. № 777, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28890563 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року, р. № 421, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28889440 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1996 року, серія та номер Н3-196, виданий Харківською товарною біржою, а також записи, які були внесені до Державного реєстру прав на підставі зазначених рішень; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме суму судового збору, витрати на правничу допомогу адвоката, витрати за проведення оцінки нерухомого майна. В обгрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що в [ADDRESS] , яка на теперішній час зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. Також приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою внесення якого було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічного паспорту, станом на березень 2016 року ізольована квартира [ADDRESS] є двокімнатною, має житлову площу 27,9 кв.м, загальну площу 44,1 кв.м. З травня 1993 року зазначена вище квартира належала та була на праві спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 1993 року. [PERSON] є рідною бабусею позивача, а [PERSON] є рідною сестрою бабусі позивача. Позивач [PERSON] є спадкоємицею майна, яке залишилось після смерті [PERSON] та [PERSON] на підставі заповітів. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка за життя залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори 22.06.1993 за №1-3079, яким належне їй майно заповідала позивачу. Після смерті [PERSON] в квартирі залишилася проживати її рідна сестра [PERSON] , яка мешкала в зазначеній квартирі з 21.07.1971 року до дня своєї смерті. [INFO] померла [PERSON] , яка також залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бочарніковою Г.Є. 26 лютого 1999 року за р. № 377, яким належну їй на час смерті частину квартири заповідала позивачу. Заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] була подана позивачем до Третьої державної нотаріальної контори у визначений законом строк, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 817/2008. Позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому що вона не була обізнана про наявність заповіту на її ім`я, у зв`язку з чим вона звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2008 року позивачу було визначено додатковий строк у вигляді одного місяця для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У подальшому 19.12.2008 року позивачем було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 930/2008. Також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2016 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як рідними сестрами. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1316/02-31 від 20.06.2018 року та №1317/02-31 від 20.06.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру після смерті [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині після смерті кожної у зв`язку з тим, що вона по праву власності спадкодавцям не належить та зареєстрована за іншою особою. У вказаних вище постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій також вказується на наявність заповітів, залишених на її ім`я [PERSON] та [PERSON] . Під час оформлення своїх спадкових прав позивачу стало відомо, що, начебто, її бабуся [PERSON] та [PERSON] 15.03.1996 року за договором купівлі-продажу №НЗ-196. посвідченому на Харківській товарній біржі, передали право на належну їм квартиру [PERSON] . На час «оформлення», зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] вже померла. що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В період з березня 2016 - червня 2019 року вказана вище квартира на підставі договору купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року була декілька разів поспіль відчужена різним особам. Так, 23.03.2016 року було оформлено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В., реєстраційний номер 421. 24.06.2019 року зазначена квартира за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С., реєстраційний номер 777, була передана у власність [PERSON] Жоден з зазначених «власників» квартири жодного разу не був в квартирі, не оглядав її на час набуття права власності на неї, не сплачував комунальних платежів, не проводив ремонтні роботи. Факту передачі нерухомості фактично не відбулося, бо [PERSON] мешкала в спірній квартирі до смерті, а саме до [INFO] , та не була обізнана, що квартира зареєстрована по праву власності не за нею. З часу смерті [PERSON] саме позивач підтримує квартиру у задовільному технічному стані, проводжує відновлювальні роботи в квартирі, сплачує комунальні послуги. Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року, посвідчений на Харківській товарній біржі, начебто укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є підробленим документом. Так, [PERSON] померла [INFO] , ще до «укладення» вказаного договору. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт щодо квартири за адресою: [ADDRESS] 26.02.1999 року, майже через 3 роки після нібито продажу квартири [PERSON] . У зв`язку з похилим віком, заповіт був складений та підписаний нею на дому за цією ж самою адресою ( [ADDRESS] ), що засвідчено нотаріусом Бочарніковою Г.Є. у тексті заповіту. Окрім того, в незаконно оформленому договорі від 15.03.1996 року паспортні дані [PERSON] та [PERSON] не відповідають їх офіційним паспортним даним. Так, у підробленому договорі вказано наступні дані: [PERSON] , номер та серія, паспорту [NUMBER] ; [PERSON] , номер та серія паспорту [NUMBER] . Але на той час справжні дані паспортів були зовсім інші. [PERSON] номер та серія паспорту: [NUMBER] ; [PERSON] номер та серія паспорту: [NUMBER] . Також не співпадають із реальними дати видачі паспортів та органи влади, що їх видавали. Про це свідчать копії форм №1 щодо видачі паспортів на ім`я [PERSON] та [PERSON] . В п.1.4 договору №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказано, що свідоцтво про право власності на житло від 31.05.1993 року зареєстровано в КП ХМБТІ 31.05.1993 року за реєстраційним номером [NUMBER] , але реєстрація правовстановлюючого документу на квартиру відбулася 09.06.1993 року за реєстраційним номером П-5-871, що вбачається з самого свідоцтва від 31 травня 1993 року. Вказані дані було встановлено під час здійснення кримінального провадження №12016220470003343 від 22.04.2016 року. Крім того, розрахунки у «договорі» №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказані у гривні, хоча гривня в якості грошової одиниці на Україні була введена 02.09.1996 року. Також підписи [PERSON] та [PERSON] , які начебто містяться в договорі №НЗ-196 від 15.03.1996 року, відрізняються візуально від дійсних підписів родичів позивача, які вони ставили на інших документах, наприклад, на нотаріально посвідчених заповітах від їх імені. В документах архівного фонду Харківської товарної біржі за реєстраційним номером №НЗ-196 значиться не договір купівлі-продажу вказаної в позові квартири за участю [PERSON] та [PERSON] , а зовсім інший договір купівлі-продажу від 18.03.1996 року щодо нерухомості по [ADDRESS] за участю інших сторін договору. Вважає, що з урахуванням вказаних вище обставин, факт підробки договору не викликає будь-яких сумнівів. Після вчинення вказаних незаконних дій в квартирі залишилася проживати [PERSON] , яка мала на руках оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, а саме свідоцтво про право власності на житло від 31 травня 1993 року, технічний паспорт від 04.05.1993 року. У зазначеній квартирі [PERSON] мешкала до смерті та померла [INFO] . Відносно належного їй майна, усвідомлюючи факт належності їй квартири, [PERSON] 26.02.1999 року залишила заповіт на ім`я позивача. Після отримання інформації щодо здійснення незаконних дій відносно належної [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] та звернення позивача з заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів, 22.04.2016 року до ЄРДР були внесені відповідні відомості та зареєстровано кримінальне провадження №12016220470003343 за ч.4 ст. 190 КК України щодо незаконного заволодіння квартирою [ADDRESS] . На теперішній час СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області продовжує здійснювати досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12018220470002133, в якому позивач є потерпілою. Також їй було надано право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №12018220470002133 за ч,4 ст.190 КК України за допомогою технічних засобів, у зв`язку з чим отримані у передбачений законом спосіб з кримінального провадження фотокопії частково долучені в якості доказів до цієї позовної заяви по справі. Позивачу відомо, що сторона угоди, «укладеної» на Харківській товарній біржі, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №4041 від 17.03.2017 року, який знаходиться в матеріалах цивільної справи. Позивачем прийнята спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні. Оформити своє право на спадкове майно у нотаріуса не має можливості з урахуванням вказаних вище незаконних дій щодо квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим звертається з позовною вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач як спадкоємець після смерті [PERSON] та [PERSON] має право на звернення до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. У [PERSON] , [PERSON] та у неї, [PERSON] , була відсутня воля на передачу вказаного в позові нерухомого майна іншій особі. Вказані у позові правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, про що було зазначено вище. Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року є «підробленим» правовстановлюючим документом, що свідчить про порушення вимог закону з початкового моменту та відчуження нерухомого майна за відсутності волі власників на розпорядження належною їм нерухомістю. У подальшому відчуження квартири було здійснено також з порушенням вимог закону, бо [PERSON] не мав права на розпорядження спірною квартирою, у зв`язку з чим незаконно відчужив її на користь [PERSON] . [PERSON] є на теперішній час останнім набувачем спірної квартири, до якого заявляється вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. На час звернення з позовом до суду по справі № 643/1341/17 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON] , що було підтверджено Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим в позові відповідачем по справі була зазначена саме [PERSON] . Під час знаходження цивільної справи № 643/1341/17 в суді на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року за заявою [PERSON] було скасовано накладений на спірну квартиру арешт, що надало [PERSON] можливість відчужити квартиру та передати право власності на неї [PERSON] . В уточненій позовній заяві [PERSON] також зазначений відповідачем по справі як останній набувач та особа, відносно якої заявляється вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. Окрім того, в якості третіх осіб по справі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, зазначені приватний нотаріус ХМНО Кравченко Наталія Сергіївна, яка посвідчувала «останній» договір купівлі-продажу від 24.06.2019 року, та Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради як орган реєстрації, бо позивачем заявлені вимоги про скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, повинні бути скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які були прийняті у зв`язку з укладенням договорів купівлі-продажу, які порушувати вимоги закону, і як наслідок записи, які були внесені до Державного реєстру прав. Стосовно попереднього розрахунку сум судових витрат зазначила наступне. За подання позовної заяви сплачений судовий збір відповідно до наданих до суду квитанцій, проведено оцінку майна, висновок якої знаходиться в матеріалах справи. Окрім того, між позивачем [PERSON] та адвокатом Молокосусовим В.Є. укладено договір про надання правової допомоги від 27.07.2020 року, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси позивачки в суді першої інстанції при розгляді справи щодо порушення її прав щодо квартири [ADDRESS] . Відповідно до Додаткової угоди про оплату гонорару адвокату від 27.07.2020 року розмір гонорару адвоката складає 17 500,00 грн. Сплата вказаної суми гонорару передбачає прийняття участі в судових засіданнях, надання клієнту консультацій, збирання документів під час підготовки позову до суду. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року встановлено строк подання відповідачами [PERSON] , [PERSON] відзиву на уточнену позовну заяву - п`ятнадцять днів з часу отримання копії цієї ухвали. Встановлено строк подання третьою особою - приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Наталією Сергіївною пояснень щодо уточненого позову - п`ятнадцять днів з часу отримання копії цієї ухвали. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Наталія Сергіївна, Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування до судового розгляду. Витребувано з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи № 930/2008 від 19.12.2008 року, відкритої після смерті [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] ; копію спадкової справи № 817/2008 від 04.11.2008 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради направили суду пояснення, в яких зазначили, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться Департаментом реєстрації Харківської міської ради на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з відповідними змінами (далі - Закон) в порядку, зазначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Рішення просили прийняти відповідно до вимог чинного законодавства та розглядати справу без участі представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Молокосусов В.Є. підтримали уточнені позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Представник третьої особи - Департаменту реєстрації Харківської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився. Як зазначено вище, направив суду пояснення щодо позову та просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, пояснення щодо позову не надала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в судові засідання на неодноразові виклики не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що спірною є двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м. Зазначена квартира на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 31 травня 1993 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть. [PERSON] за життя залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори 22.06.1993 за №1-3079, яким належне їй майно заповідала позивачу. Після смерті [PERSON] в квартирі залишилася проживати її рідна сестра [PERSON] , яка мешкала в зазначеній квартирі з 21.07.1971 року до дня своєї смерті. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть. [PERSON] також залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бочарніковою Г.Є. 26 лютого 1999 року за р. № 377, яким належну їй на час смерті частину квартири заповідала позивачу. Заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] була подана позивачем до Третьої державної нотаріальної контори у визначений законом строк, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 817/2008. Однак позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому що вона не була обізнана про наявність заповіту на її ім`я, у зв`язку з чим вона звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2008 року позивачу було визначено додатковий строк у вигляді одного місяця для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У подальшому 19.12.2008 року позивачем було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 930/2008. Також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.11.2016 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як рідними сестрами. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1316/02-31 від 20.06.2018 року та №1317/02-31 від 20.06.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру після смерті [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині після смерті кожної у зв`язку з тим, що вона по праву власності спадкодавцям не належить та зареєстрована за іншою особою. У вказаних вище постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій також вказується на наявність заповітів, залишених на ім`я позивача [PERSON] та [PERSON] . Під час оформлення своїх спадкових прав позивачу стало відомо, що, начебто, її бабуся [PERSON] та [PERSON] 15.03.1996 року за договором купівлі-продажу №НЗ-196. посвідченому на Харківській товарній біржі, передали право на належну їм квартиру [PERSON] . На час оформлення зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] вже померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. В період з березня 2016 - червня 2019 року вказана вище квартира на підставі договору купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року була декілька разів поспіль відчужена різним особам. Так, 23.03.2016 року було оформлено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В., реєстраційний номер 421. 24.06.2019 року зазначена квартира за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С., реєстраційний номер 777, була передана у власність [PERSON] . Також приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С. було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою внесення якого було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року. Однак факту передачі нерухомості фактично не відбулося, бо [PERSON] мешкала в спірній квартирі до смерті, а саме до [INFO] , та не була обізнана, що квартира зареєстрована по праву власності не за нею. З часу смерті [PERSON] саме позивач підтримує квартиру у задовільному технічному стані, проводить відновлювальні роботи в квартирі, сплачує комунальні послуги. Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року, посвідчений на Харківській товарній біржі, начебто укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є підробленим документом. Так, [PERSON] померла [INFO] , ще до укладення вказаного договору. [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт щодо квартири за адресою: [ADDRESS] 26.02.1999 року, майже через 3 роки після нібито продажу квартири [PERSON] . У зв`язку з похилим віком, заповіт був складений та підписаний нею на дому за цією ж самою адресою ( [ADDRESS] ), що засвідчено нотаріусом Бочарніковою Г.Є. у тексті заповіту. Окрім того, в незаконно оформленому договорі від 15.03.1996 року паспортні дані [PERSON] та [PERSON] не відповідають їх офіційним паспортним даним. Так, у підробленому договорі вказано наступні дані: [PERSON] , номер та серія, паспорту [NUMBER] ; [PERSON] , номер та серія паспорту [NUMBER] . Але на той час справжні дані паспортів були зовсім інші. [PERSON] номер та серія паспорту: [NUMBER] ; [PERSON] номер та серія паспорту: [NUMBER] . Також не співпадають із реальними дати видачі паспортів та органи влади, що їх видавали. Про це свідчать копії форм №1, щодо видачі паспортів на ім`я [PERSON] та [PERSON] . В п.1.4 договору №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказано, що свідоцтво про право власності на житло від 31.05.1993 року зареєстровано в КП ХМБТІ 31.05.1993 року за реєстраційним номером [NUMBER] , але реєстрація правовстановлюючого документу на квартиру відбулася 09.06.1993 року за реєстраційним номером П-5-871, що вбачається з самого свідоцтва від 31 травня 1993 року. Вказані дані було встановлено під час здійснення кримінального провадження №12016220470003343 від 22.04.2016 року. Крім того, розрахунки у Договорі №НЗ-196 від 15.03.1996 року вказані у гривні, хоча гривня в якості грошової одиниці на Україні була введена 02.09.1996 року. В документах архівного фонду Харківської товарної біржі за реєстраційним номером №НЗ-196 значиться не договір купівлі-продажу вказаної в позові квартири за участю [PERSON] та [PERSON] , а зовсім інший договір купівлі-продажу від 18.03.1996 року щодо нерухомості по [ADDRESS] за участю інших сторін договору. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Актового запису про смерть №4041 від 17.03.2017 року, який знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі ст.317, 319, 321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1223, ч.ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачем прийнята спадщина після смерті [PERSON] , та [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено. Оформити своє право на спадкове майно у нотаріуса позивач не має можливості з урахуванням вказаних вище незаконних дій щодо квартири [ADDRESS] . Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способом захисту прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як вбачається з п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 07.02.2014 року «'Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обгрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мата права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Правова позиція щодо відсутності необхідності визнавати недійсними правочини щодо відчуження майна при його витребуванні у останнього набувача викладена в Постанові Верховного суду України від 17 грудня 2014 року по справі №6-140цс14, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі №910/1809/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року по справі №922/614/19. Як вбачається з п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника. У [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була відсутня воля на передачу вказаного в позові нерухомого майна іншій особі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч.ч. 1,5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вказані у позові правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, про що було зазначено вище. Договір купівлі-продажу №НЗ-196 від 15.03.1996 року фактично є «підробленим» правовстановлюючим документом, що свідчить про порушення вимог закону з початкового моменту та відчуження нерухомого майна за відсутності волі власників на розпорядження належною їм нерухомістю. У подальшому відчуження квартири було здійснено також з порушенням вимог закону, бо [PERSON] не мав права на розпорядження спірною квартирою, у зв`язку з чим незаконно відчужив її на користь [PERSON] . На час звернення з позовом до суду по справі № 643/1341/17 право власності на спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON] , що було підтверджено Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим в позові відповідачем по справі була зазначена саме [PERSON] . Під час знаходження цивільної справи № 643/1341/17 в суді на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року за заявою [PERSON] було скасовано накладений на спірну квартиру арешт, що надало [PERSON] можливість відчужити квартиру та передати право власності на неї [PERSON] . [PERSON] є на теперішній час останнім набувачем спірної квартири, до якого заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст.ст. 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі та витребувати квартиру [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, з чужого незаконного володіння [PERSON] та повернути у володіння [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири [ADDRESS] , а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47481995 від 24.06.2019 року, приватний нотаріус ХМНО Кравченко Н.С., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2019 року, р. № 777, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28890563 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2016 року, р. № 421, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28889440 від 23.03.2016 року, приватний нотаріус ХМНО Васікова Ю.В., внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1996 року, серія та номер Н3-196, виданий Харківською товарною біржою, а також записи, які були внесені до Державного реєстру прав на підставі зазначених рішень; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,9 кв.м, загальною площею 44,1 кв.м, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 4387 грн. 43 коп., по 2193 грн. 72 коп. з кожного, що підтверджується відповідними квитанціями. Окрім того, між позивачем [PERSON] та адвокатом Молокосусовим В.Є. укладено договір про надання правової допомоги від 27.07.2020 року, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси позивача в суді першої інстанції при розгляді справи щодо порушення її прав щодо квартири [ADDRESS] . Відповідно до Додаткової угоди про оплату гонорару адвокату від 27.07.2020 року розмір гонорару адвоката складає 17 500,00 грн. Сплата вказаної суми гонорару передбачає прийняття участі в судових засіданнях, надання клієнту консультацій, збирання документів під час підготовки позову до суду. Згідно з частинами другою - четвертою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8750 грн., по 4375 грн. з кожного.

Outcome: approved