overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 1991 року, в якому у них народилося четверо дітей, троє з яких вже повнолітні. На даний час одна дитина, син [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. Поряд з тим, зазначила, що від початку спільного проживання відповідач проявив себе з негативної сторони, зловживав спиртними напоями, не цікавився матеріальним утриманням сім»ї, доходило до того, що відповідач будучи у нетверезому стані наносив побої їй та дитині. Що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В минулому вже зверталася до суду з заявою про розірвання шлюбу, проте, зважаючи на завіряння відповідача таку залишила без розгляду. Проте, він своєї поведінки та відношення до неї не змінив. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просила суд такий між ними розірвати, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, відповідно до якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому вказав, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 12 жовтня 1991 року Глибочецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 жовтня 1991 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 20. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що від початку спільного проживання між сторонами виникали непорозуміння, відповідач зловживав алкогольними напоями, не цікавився питаннями матеріального утримання сім»ї. На зауваження належним чином не реагував, поведінку не змінював. Шлюб став носити формальний характер. Порозуміння та примирення сторони досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2012 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося - сторони фактично як одна сім»я проживали не тривалий проміжок часу. Порозуміння між собою щодо місця проживання, ведення спільного господарства, утримання сім»ї, досягти не могли. З червня 2013 року стали проживати окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просила суд такий між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 12 липня 2012 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 липня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині - [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами фактично припинилося. Останні тривалий час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матір»ю, відповідач проживає із своїми батьками. Порозуміння та примирення сторони досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2009 року, в якому у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, протягом останнього часу, сімейне життя між ними почало погіршуватися. Перестали розуміти один одного, відповідач неночував дома, наносив побої. В кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Такі відносини між ними негативно впливають на виховання дитини. Крім того, зазначила, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Відповідач проживає в своїх батьків. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб між сторонами існувати не може, суперечить її інтересам та інтересам дитини, і просила суд такий між ними розірвати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. До початку судового засідання від нього надійшло електронне повідомлення, згідно якого просив справу слухати у його відсутності, позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 23 вересня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 червня 2009 року у Горошівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 07. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони на даний момент разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Примирення та взаєморозуміння досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2005 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила з серпня 2012 року проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер, причиною чого послужило те, що протягом сімейного життя відповідач не бажав працювати, згодом з квартири стали пропадали речі та гроші, а якщо і заробляв щось, то додому нічого не приносив. Пізніше їй стало відомо що відповідач оформив кредит у банку, який не погашав, з приводу чого в сім»ї також виникали сварки. А тому, оскільки через органи ДРАЦС відповідач шлюб розірвати відмовляється, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливе, і просила суд такий між ними розірвати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася, подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 099767, виданого 15 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON]»янівна, [INFO], зареєстрували шлюб 15 березня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 24. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Гречак». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що з серпня 2012 року сторони припинили подружні відносини, такі не підтримують, проживають окремо. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2010 року, дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, безпідставно ревнував її та неодноразово наносив побої, сумісне проживання припинили, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. За таких, обставин, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому, просила суд такий між ними розірвати, так як відповідач через органи РАЦС шлюб розірвати не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. До суду подала заяву, згідно якої розгляд справи просила провести у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує, оскільки сторони протягом 2-х років разом не проживають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 15 липня 2010 року Скала - Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 липня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 11. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що від шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, протягом двох останніх років разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 травня 1995 року, в якому у них народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що відносини між сторонами поступового погіршувалися - відповідач почав зловживати алкогольними напоями, на грунті чого у них виникали сварки та скандали. Відповідач абсолютно не дбав про матеріальне становище дітей, не забезпечував їх нічим. В зв»язку з чим, з 2006 року і до цього часу проживають окремо. Відповідач пішов жити до своїх батьків, і де проживає по сьогодні. Шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Оскільки шлюб між ними існує лише формально, що суперечить її інтересам, просила суд такий між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явились. Позивач [PERSON] до суду подала телеграму, згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити, надала згоду щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ИД № 264985, виданого 15 травня 1995 року Кривченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 травня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 6. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Мимка». Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, на даний момент не підтримують шлюбні відносини уже девять років, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2011 року, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що через непорозуміння щодо вирішення побутових питань між ними часто виникали суперечки, які негативно впливали на їх відносини. Кожен з них має свої погляди та вимоги до спільного життя, що призвело до того, що порозуміння знайти не могли, припинили спільне проживання. За таких обставин, вважає, що шлюб між сторонами існує формально, що суперечить її інтересам, оскільки не виключає можливості, що чоловік проживає з жінкою, з якою попередньо перебував у шлюбі, а тому просила шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, позивач пояснила, що в наданий судом строк сторони примирення не досягли. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 16 березня 2011 року Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 16 березня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що на даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб не мають. В наданий судом строк примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2000 року, від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося - він зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки та скандали, на зауваження належним чином не реагував. В минулому через таку поведінку відповідача вже зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але заява була залишена без розгляду, оскільки відповідач запевняв, що свою поведінку змінить. Проте, відповідач своєї поведінки не змінив, продовжує зловживати спиртними напоями, на грунті чого в сім»ї виникають непорозуміння. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим та просила суд шлюб між ними розірвати, оскільки через орган РАЦС відповідач шлюб розривати відмовляється. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов з підстав, наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої за його відсутності до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 16 вересня 2000 року Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 16 вересня 2000 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №3. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, в сім»ї відбуваються конфлікти та суперечки. На зауваження дружини відповідач належним чином не реагує. В зв»язку з чим позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved