Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 1993 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Орлянській сільській раді Василівського району Запорізької області, актовий запис № 33. Від вказаного шлюбу народилися діти: донька - [PERSON] [INFO], син - [PERSON] [INFO]. Діти мешкають з позивачкою, шлюб у сторін перший. Сімейне життя не склалося через сварки, у результаті чого втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини припинено, сумісне сімейне господарство не ведеться. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження сім»ї не можливе. Тому, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований у Орлянській сільській раді Василівського району Запорізької області, актовий запис № 33 від 11.11.1993 року. Позивачка у судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та шлюбне прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Шлюб сторін укладений 27 листопада 1993 року та зареєстрований у Орлянській сільській раді Василівського району Запорізької області, актовий запис № 33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] [INFO], сина - [PERSON] [INFO],що підтверджується копіями що підтверджується копіями свідоцтва про народження , та паспорту (а.с.4,5). про народження , та паспорту (а.с.4,5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved