Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.06.2003 року, шлюб розірвано 21.01.2015 року. Від шлюбу мають двох дітей. В період шлюбу вони придбали будинок №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області. На даний час колишній чоловік відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Позивач самостійно виховує дітей, діти і вона хворіють, тому просить суд: 1) визнати будинок із господарськими будівлями №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області спільною сумісною власністю подружжя; 2) визнати за нею право власності на 1/3 частину будинку з господарськими будівлями №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказав, що в період шлюбу вони придбали: 1) будинок з побутовими будівлями та спорудами №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області вартістю 53253 гривні; 2) спальний гарнітур (ліжко, дві тумби, триляж, шафа, комод) вартістю 4000 гривень; 3) мякі меблі для вітальні (два дивана, чотири крісла) загальною вартістю 3600 гривень; 4) кухонний гарнітур довжиною 2,3м. вартістю 2000 гривень; 5) газову плиту на чотири конфорки вартістю 400 гривень; 6) електровитяжку вартістю 300 гривень; 7) меблі в дитячу кімнату (письмовий стіл, дві шафи, ліжко) вартістю 2000 гривень; 8) тумбу під телевізор вартістю 200 гривень; 9) прихожу (шафа) вартістю 1100 гривень; 10) пральну машину автомат вартістю 5000 гривень; 11) холодильник вартістю 2000 гривень, всього майна на загальну суму 73853 гривні. Просив суд виділити йому із спільного сумісного майна подружжя наступне майно: 1/2 частину житлового будинку з побутовими будівлями та спорудами №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області, спальний гарнітур (ліжко, дві тумби, триляж, шафа, комод), мякі меблі для вітальні (один диван, два крісла), прихожу (шафа), всього майна на суму 33526 гривень 50 копійок. Позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали. Позов [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суду пояснили, що рухоме майно на яке вказує відповідач відсутнє. Дійсно у спільній власності подружжя був холодильник та два комплекти м'яких меблів. Позивач була змушена продати меблі та холодильник для оплати послуг адвоката у період, коли відповідач притягувався до кримінальної відповідальності. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала частково лише в частині визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та виділу кожному по 1/2 частині будинку, підтримала зустрічний позов [PERSON] Вислухавши позивача та її представника, представника відповідача за первісним позовом, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ч.1 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружися, суд згідно з частинами 2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року по 21.01.2015 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. З 2009 року [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі, відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком суду. Згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2006 року [PERSON] придбав житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області. Таким чином, в силу ст.60 СК України, вказаний будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] [PERSON] визнала, що в період шлюбу ними було придбано рухоме майно, а саме: холодильник, два дивани і чотири кресла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що під час проведення ним ремонту в будинку подружжя [PERSON] там були в наявності меблі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що років сім тому він придбав у [PERSON] холодильник за 2000 гривень, як вона пояснювала гроші необхідно для оплати послуг адвоката для захисту [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на початку літа 2009 року купувала у [PERSON] м'які меблі: два дивана і чотири кресла. Гроші були потрібні для оплати послуг адвоката для захисту [PERSON] Допитана як свідок [PERSON] пояснила, що з 2003 року по 2015 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який з 2009 року знаходиться під вартою. Під час шлюбу вони придбали будинок і рухоме майно: холодильник та два комплекти м'яких меблів (два дивана та чотири кресла). Холодильник та два комплекти м'яких меблів вона продала у 2009 році, гроші потрібні були на оплату послуг адвоката, який захищав [PERSON], оскільки на той час вона не працювала знаходилась у декретній відпустці, окрім допомоги на дітей доходу не мала. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. [PERSON] та його представник не надали суду належні та допустимі докази про придбання подружжям іншого рухомого майна, окрім того, яке визнала [PERSON] Фотознімки та товарні чеки від 17.11.2006 року та від 15.10.2008 року не є належними доказами, які підтверджують предмет доказування - наявність майна, період його придбання, його вартість та підтвердження права власності подружжя на це майно. Так, із товарних чеків не зрозуміло хто придбав майно і яке саме, суми у чеках не відповідають вартості майна, заявленого [PERSON] Фотознімки на яких зображена сім'я [PERSON] також не підтверджують вказаний вище предмет доказування. Враховуючи, що спільне рухоме майно подружжя, а саме, холодильник та два комплекти м'яких меблів (два дивана та чотири кресла) були продані іншим особам, тобто ще під час перебування [PERSON] у шлюбі вони вибули із власності подружжя [PERSON], враховуючи, що [PERSON] та його представник не надали суду належні та допустимі докази про наявність у спільній сумісній власності подружжя іншого рухомого майна, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Разом з тим, суд не знайшов підстав для відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні, оскільки [PERSON] не дала суду доказів про те, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування її дітей, що відповідно до вимог ч.3 ст.70 СК України є підставою для збільшення частки майна дружини чи чоловіка, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Суд приходить до висновку про необхідність розподілу спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку, шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями №47 по вулиці Гагаріна в селі Новоберислав Бериславського району Херсонської області. Судові витрати сторін по оплаті судового збору суд вважає за необхідне залишити за сторонами.

Outcome: partial