Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи це тим, що позивачка являється власником будинку за адресою [ADDRESS] . На даний час за вказаною адресою зареєстрований співмешканець позивачки [PERSON] , з котрим [PERSON] припинила стосунки в травні 2018 року та котрий за місцем реєстрації не проживає з літа 2018 року. [PERSON] зазначила, що [PERSON] фактично змінив місце проживання, житлом за місцем реєстрації не користується, жодних витрат по утриманню житла не несе. Позивачка вказує, що вона як власник житла позбавлена можливості реалізувати свої законні права. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з`явився. Відповідно до довідки Теліжинецької сільської ради Хмельницької області № 193 від 17 жовтня 2019 року [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . Будь-яка інша адреса місця проживання або перебування відповідача суду не повідомлена. За адресою реєстрації [PERSON] судові повістки вручені не були у зв`язку з тим, що відповідач з місця реєстрації вибув, що підтверджується відповідними довідками відділення Укрпошти. За вимогами п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення були розміщені на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет відповідно до п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідачки про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення її конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а тому у відповідності до положень ст. ст. 223 ч. ч. 3, 4, 280-282 ЦПК України, суд за згодою позивачки вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Про заочний розгляд справи судом була винесена ухвала 14 січня 2020 року без виходу до нарадчої кімнати. Вислухавши позиваку, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. [PERSON] являється власником будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25459293, оригінали яких оглянуті в ході судового розгляду, а копії додані до матеріалів справи. [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою Теліжинецької сільської ради Хмельницької області № 193 від 17 жовтня 2019 року. Частиною 2 ст. 64 Житлового Кодексу України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За вимогами ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. [PERSON] за адресою реєстрації [ADDRESS] , не проживає з 26 червня 2018 року, що підтверджується поясненнями позивачки, показами допитаної в ході судового розгляду в якості свідка [PERSON] , котра проживає по сусідству з позивачкою, знайома з [PERSON] , достовірно знає про відсутність [PERSON] за місцем реєстрації з літа 2018 року. Позивачка звернула увагу суду на відсутність будь-якої домовленості між нею та [PERSON] щодо збереження права [PERSON] на користування житлом за адресою [ADDRESS] . Суду не було надано будь-яких доказів наявності такої домовленості між позивачкою та відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність вимог позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved