Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 17 серпня 2012 року виконкомом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області зареєстрований шлюб між нею і відповідачем в даній справі. В даному шлюбі у них 07 червня 2014 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею і проживатиме з нею після розірвання шлюбу. Дочка перебуває на її утриманні. В даний час вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості населення, позбавлена можливості самостійно забезпечувати потреби дитини. Відповідач працездатний, має можливість працювати та надавати кошти на утримання дочки. Інших утриманців у нього немає. Оскільки їй невідомо чи відповідач працює і має стабільний доход, вона згідно ст 184 СК України має право вимагати сплати аліментів у твердій грошовій сумі. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в сумі 1300 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць просить звернути до негайного виконання. Стягнути з відповідача на її користь витрати на юрдопомогу згідно квитанції. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у ньому. Пояснила, що вона не працює, мама інвалід 1 групи, дитині 2 роки 9 місяців, дитина часто хворіє на бронхіт, конюктевіт, тепер треба проводити операцію на очах, на яку коштів не вистачає. Відповідач з серпня 2016 року зовсім не надає коштів, а лікувати і одягати дочку потрібно постійно. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не зявився, хоч повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розписками про вручення рекомендованих повідомлень, заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» починаючи з 1 січня 2017 р. встановлений в розмірі 1355 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Outcome: approved