Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Деметра», про стягнення орендної плати та пені за порушення строку сплати орендної плати. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], у її власності перебуває земельна ділянка площею 4,8253га, кадастровий номер [NUMBER]. 01 жовтня 2008 року між нею та приватним підприємством «Деметра» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований 09 грудня 2009 року у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру державного земельного кадастру під № 040927300262. До теперішнього часу орендна плата їй за 2015 рік відповідачем сплачена не в повному обсязі. Так в 2015 році позивач отримала орендну плату в сумі 3674 грн. Проте, виходячи з інформації Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області, розмір нормативної грошової оцінки її землі у 2015 році становить153956,00 гривень. Таким чином, орендна плата за 2015 рік має складати 4618,68 гривень. Враховуючи положення п. 4.2 Договору, яким передбачено неможливість зменшення орендної плати при проведенні її індексації, орендна плата за 2015 рік, на думку позивача, має складати мінімум 5100 гривень, тобто так само як і у попередньому 2014 році. З урахуванням утримання податку, передбаченого п. 4.6 Договору, в розмірі 765 гривень, до виплати належить сума 4335 гривень. Станом на 26 грудня 2016 року відповідач так і не доплатив їй орендну плату в повному обсязі, сума недоплати складає 661 гривень. Оскільки, відповідно до п. 4.3 Договору, строк сплати орендної плати за 2015 рік сплинув 31 грудня 2015 року, а згоди сторін щодо продовження строку її сплати не було досягнуто, пеня має нараховуватись з 01 січня 2016 року. За вказаних обставин, просить суд стягнути з відповідача на її користь недоплачену частину орендну плату за користування земельною ділянкою у 2015 році в розмірі 661 гривень та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 115,65 гривень, а також судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що між [PERSON] та ПП «Деметра» було досягнено усної домовленості, що розмір орендної плати має складати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Так, враховуючи, що в 2014 році [PERSON] була нарахова орендна плата в сумі 5100 грн. і за вирахуванням податків вона отримала 4335 грн., а відповідно до п.п. 4.2 розмір орендної плати не може бути зменшений, тому сплаті в 2015 році підлягала орендна плата в розмірі 4335 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не з'явився, але надав суду письмові заперечення (а.с. 30-31) із клопотанням про розгляд справи при відсутності представника відповідача. В письмових запереченнях вказано, що розмір орендної плати за договором оренди з [PERSON] за 2014 рік повинен був складати 3697,71 грн., а за 2015 рік 4618,68 грн. Фактично було сплачено орендну плату за 2014 рік в сумі 4335 грн., а за 2015 рік 3674 грн. Тобто, на теперішній час у підприємства відсутня заборгованість перед [PERSON], оскільки мається переплата орендної плати, тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. В ході судового розгляду справи було встановлено, що згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 11), зареєстрованого 01 жовтня 2008 року в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за [NUMBER] у власності [PERSON] є земельна ділянка загальною площею 4,8253 га, яка на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. 01 жовтня 2008 року між [PERSON] та приватним підприємством «Деметра» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,8253 га, який був зареєстрований у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру державного земельного кадастру (а.с.8-10) Вказана в договорі земельна ділянка була передана приватному підприємству «Деметра» 01 жовтня 2008 року, що підтверджується актом - прийому передачі земельної ділянки (а.с. 12) і не заперечується сторонами. Умовами договору від 01 жовтня 2008 року передбачено таке: п. 4.1 - передбачена орендна плата у грошовій формі у розмірі 2000 грн. за рік, або 2,5 тони фуражного зерна на рік; п.4.2. - за перші три календарних роки оренди, орендна плата індексації не підлягає. За четвертий та наступні календарні роки орендна плата індексується по офіціально встановленому індексу інфляції за попередні роки. При проведенні індексації орендної плати, її розмір не може бути зменшений. Розмір орендної плати може бути змінений у випадку, передбаченому п.2.4.3 цього Договору; п.п.2.4.3 - передбачено право орендаря вимагати відповідного зменшення розміру орендної плати у випадку погіршення відповідних якостей, які не залежать від причин утримання орендованої земельної ділянки; п. 5.1 - договір укладено терміном на 10 років; п.4.6 - зазначено, що при сплаті орендної плати, орендар утримує з неї всі передбачені законодавством податки та обов'язкові платежі, які перечислюються за призначенням; п. 4.7 - за порушення строку сплати орендної плати, вказаного в п. 4.3. Договору, орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за весь прострочений період, але не більш 20 % суми заборгованості. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та договором оренди. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно вимог ст. 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату. Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. При розгляді справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] як орендодавецьта приватне підприємство «Деметра» як орендар земельної ділянки 01 жовтня 2008 року уклали договір оренди земельної ділянки площею 4,8253 га, яким, зокрема, передбачено, що орендна плата сплачується в розмірі 2000 грн. з урахуванням індексів інфляції (п.п. 4.1, 4,2). Річний індекс інфляції в 2014 році складав 124,9 %, в 2015 році - 143,3 %. Таким чином, орендна плата за договором оренди від 1 жовтня 2008 року мала б складати: в 2014 році - 2498 грн. (2000х124,9%), а в 2015 році - 2866 грн. (2000х143,3%). Фактично ПП «Деметра» виплатило [PERSON] орендну плату за договором оренди від 1 жовтня 2008 року в таких розмірах: за 2014 рік - 4335 грн., за 2015 рік - 3674 грн. Вказані обставини, щодо виплати орендної плати саме в такому розмірі сторонами визнаються, оскільки, про це зазначено як в позовній заяві, так і в письмовими запереченнях відповідача, крім того, в судовому засіданні вказана обставина була визнана представником позивача. Відповідно до 61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не можуть бути прийняті твердження представника позивача [PERSON] про те, що розмір орендної плати мав складати 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі усної домовленості між орендарем та орендодавцем, оскільки відповідні зміни до договору в установленому законом порядку (письмова форма і державна реєстрація) не вносилися. Тому суд приходить до висновку про необхідність врахування сем положень договору, для визначення розміру орендної плати, що підлягала сплаті. Також суд, змушений відхилити посилання позивача на п.4.2. договору оренди від 1 жовтня 2018 року, про неможливість зменшення розміру орендної плати, оскілки вказаним пунктом договору врегульовано питання визначення розміру орендної плати, виходячи з суми 2000 грн. і збільшеної на відповідний індекс інфляції, тому в договорі прямо передбачено, що при проведенні індексації орендної плати її розмір не може бути зменшений, тобто вказане положення договору застосовується при індексації орендної плати. Як вже зазначалося вище, відповідно до умов договору від 1 жовтня 2018 року сплаті підлягала орендна плата в такому розмірі: в 2014 році 2498 грн. фактично сплачено 4335 грн., в 2015 році сплаті підлягала орендна плата в розмірі 2866 грн. фактично було сплачено 3674 грн., тобто орендна плата за 2014-2015 роки ПП «Деметра» була сплачена в більшому розмірі ніж це передбачено в договорі. Позивач протягом строку дії укладеного договору оренди не зверталась до відповідача з приводу внесення до цього договору оренди змін щодо розміру орендної плати чи зміни порядку її нарахування, тому відповідач мав право здійснювати виплату орендної плати за землю у передбаченому у договорі оренди розмірі. Отже, під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача на сплату орендарем орендної плати у розмірі, меншому ніж встановлено в договорі оренди (п.4.1), оскільки умови договору оренди не зобов'язують сторони вносити зміни до цього договору, зокрема, збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише надають можливість за певних обставин переглянути умови договору. Зміна умов договору можлива на вимогу однієї із сторін і за взаємною згодою. За вказаних обставин, суд вважає, що орендна плата була сплачена позивачці [PERSON] за 2015 рік в повному обсязі, в розмірі, який не є меншим чим передбачений в п. 4.1 Договору оренди від 1 жовтня 2008 року, а тому підстав, для стягнення з ПП «Деметра» на користь позивача [PERSON] недоплаченої, на її думку, орендної плати немає, відповідно відсутні підстави і для задоволення вимоги позивача про стягнення на її користь пені за невиконання умов договору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed