Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. До спільного майна, що на думку позивача підлягає поділу, належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був придбаний нею та відповідачем за час знаходження їх у зареєстровану шлюбі у 2001 році. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної чинності. Однак вказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстрований за [PERSON] Добровільно розділити вказаний будинок відповідач не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, у письмовій заяві просить розглянути справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю, [PERSON], у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовну заяву [PERSON] з додатками одержав, з нею ознайомлений, визнає позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного: Судом встановлено, що 17 січня 1981 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 24, що підтверджується копією паспорта громадянки України [PERSON] [NUMBER] (а.с.5-6). За час шлюбу позивачем та відповідачем спільно було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 26 грудня 2001 р., р. № 1-1922, зареєстрований в цілому на праві власності за відповідачем. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу, зазначений житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці 600 кв. м. та складає: один жилий будинок літер А-1 дерев'яний облицьований цеглою, житловою площею 58,7 кв. м.; літер Б - сарай; літер В - погреб; літер Г - гараж; літер Е - вбиральня; літер Д - сарай; літер Ж - душ, № 1-5 - огорожа, № 3 - колодязь. Вартість цього об'єкта нерухомості на момент придбання, згідно п. 4 договору купівлі-продажу, становить 24 239 грн. (а.с. 8). Згідно інформаційній довідці №1100547 КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» від 22.04.2014 року інвентаризаційна вартість вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями складає 194 646 грн. (а.с.14). Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторонами у справі не надано доказів того, що вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був придбаний за особисті кошти одного з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами , не підлягають доказуванню. Таким чином, суд дійшов до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який був придбаний подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, є спільною сумісною власністю позивача і відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином суд приходить до висновку, що запропонований позивачем поділ спільно нажитого майна не суперечить інтересам сторін та відповідає законодавству України. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved