Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати його таким, що втратив право користування належною їй квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS](т.1 а.с.2,3) Уточнивши позовні вимоги просить про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні цією квартирою, анулюванні правової реєстрації [PERSON] в квартирі та зобовязанні Близнюківського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області зняти з реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі(т.1а.с.81,82). В обгрунтування позову посилається на наступне. 07 грудня 2008 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Близнюківського натаріального округу [PERSON] 26.01.2009 проведена державна реєстація права власності на квартиру. Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] повинен був знятися з реєстраційного обліку у проданій квартирі. Проте свої зобовязання він не виконав. У квартирі не проживає, квартплату та інші комунальні послуги не сплачує. Стосунків з ним вона не підтримує. Наявність правової реєстрації відповідача в квартирі, всупереч вимогам ч.1 ст. 319, ч.1 ст.321, ст.ст.328,391,\~525 ЦК України, перешкоджає їй у повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою суду від 23.11.2017 до участі у справі як третью особу за цим позовом залучено Близнюківську селищну раду Харківської області (т.4 а.с.25,26). [PERSON], посилаючись на ч.1 ст. 225 ЦК України, звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання недійсним зазначеного вище договору купівлі-продажу квартири, вказуючи на те, що цей правочин був вчинений коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати оскільки хворів на дискуляторну, дисметаболічну (алкогольну) енцефалопатію з літворною гіпертензією, вестибуло-атактичним синдромом, когнітивними, мнестичними порушеннями. Синдом алкогольної залежності. Стан відміни алкоголю. Предделіріозний стан. Взагалі не памятає факт підписання цього договору окільки в той час був хворий. 08.12.2008, тобто наступного дня після «підписання» договору купівлі-продажу, він був госпіталізований до Близнюківської центральної районної лікарні де і перебував на лікуванні до 18.12. 2008 (т.1 а.с.22-24). Ухвалою суду від 06.06. 2013 позови обєднані в одне провадження(т.1 а.с.40,41). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] вимоги за первісним позовом підтримали, посилаючись на обставини та підстави, наведені в позовній заяві з урахуванням змін, проти задоволення зустрічного позову заперечували, вважаючи його безпідставним, вказавши на таке. Договір купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON] та [PERSON] укладено відповідно до вимог законодавства, він посвідчений нотаріусом у службовому приміщені нотаріуса, проведена реєстрація права власності в бюро технічної інвентаризації. [PERSON] надав нотаріусу усі належні документи, отже перед цим вочевидь отримав необхідну консультацію у спеціаліста. Жодних сумнів у нотаріуса щодо його стану здоровя не було. Можливість [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій під час укладення спірного договору підтверджена висновками Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 та Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні. Висновки інших експертиз до уваги не мають братися як такі що проведені з порушенням нормативно-правових актів. Крім того [PERSON] пояснила, що ініціатором укладення договору був саме [PERSON] Після підписання договору вона передала йому 28000 грн. [PERSON] потребував кошти оскільки мав борги. На той час він в цій квартирі не проживав. Після продажу обіцяв знятися із реєстраціє але цього не зробив. У судовому засіданні [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, його зустрічний позов просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, наведені в зустрічній позовній заяві. Пояснив, що з матірю позивачки певний час, а саме до грудня 2012 року жили в цивільному шлюбі. Проживали не в спірній квартирі. Спірна квартира є його власністю де і проживав раніше. Деякий час в квартирі проживала квартирантка. Квартплату від неї отримувала мати позивачки. Для ремонту квартири брав кредит у банку. За ці коши крім іншого зробив нове опалення, замінив вікна, обладнав санвузол, поставив бойлер тощо. На час укладення спірного договору боргів не мав. Працював майстром по ремонту взуття але позивачка і її мати майстерню відібрали. Залишився без роботи, майстерні і житла. За начебто продану квартиру [PERSON] кошти йому не передавала. Свій підпис на договорі купівлі-продажу квартири не заперечує проте памятає взагалі факт укладення цього договору оскільки в той час був в запої. Запої були часті. У судове засідання, призначене на 04.12. 2017 треті особи не зявилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Раніше у судових засіданнях їх представники пояснювали таке. Представник третьої особи Близнюківського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] у спірній квартирі дійсно зареєстрований. Проти вимог [PERSON] в частині зняття із реєстрації не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Близнюківського нотаріального округу Харківської області [PERSON] вирішення спору залишила на розсуд суду при цьому пояснила наступне. З приводу укладення договору купівліпродажу до неї звернувся [PERSON] З ним була ще якась жінка. [PERSON] надав усі належні документи з чого вона зрозуміла, що перед цим його хтось проконсультував. Договір був складений, сторонами підписаний та нею посвідчений у службовому кабінеті. Сумнівів у добровільності волевиявлення сторін не було як і сумнівів щодо стану здоровя [PERSON] Кошти при ній не передавалися. Сторони заявили що «ми свої, розберемося самі». Стосунки між ними були позитивні. Витрати за договором сплачувала [PERSON] Третя особа - Близнюківська селищна рада Харківської області надали до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника і винесенням рішення за наявними у справі матеріалами. За таких обставин розгляд справи 04.12. 2017 продовжено за відсутності вказаних осіб. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, зазначає наступне. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~ст. 16 ЦК України. Зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії яка порушує право(п.п.1-3 ч.2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків(ч.1); Правочини можуть бути односторонніми та або дво - чи багатостронніми (договори)(ч.2). Як передбачено ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, якщо він підписаний його стороною. Судом, на підставі паспортів встановлено, що строни по справі [PERSON] та [PERSON] є громадянами України(т.1 а.с.6,201.201). Із договору купівлі-продажу ВМВ №138908 від 07 грудня 2008 року вбачається, що [PERSON], що мешкає та зареєстрований в [INFO], продав, а [PERSON], що мешкає та зареєстрована в [INFO], купила за 28000 грн. належну [PERSON] на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. 28000 гривень будуть сплачені продавцю покупцем після підписання цього договору (надалі - Договір) (т.1 а.с.4) Із змісту Договору вбачається, що сторонам договору розяснено зміст ст.ст. 655,656,657,662 ЦК України. Особи сторін були встановлені, дієздатість перевірена. Договір підписано сторонами в присутності нотаріуса. Договір зареєстровано у реєстрі за №99. В цей же день Договір було посвідчено приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу [PERSON] Згідно із ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Статтею 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна строна (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Преметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору, що предбачено ч.1 ст. 656 ЦК України. Реєстрація права власності на цю квартиру за [PERSON] здійснена 26.01.2009, що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно(т.1 а.с. 5). Із актів обстеження матеріально-побутових умов від 05.11.2012, 24.12. 2012, 30.01. 2013, 27.02. 2013, 29.03. 2013, 30.04. 2013, 16.05. 2013 вбачається, що на час обстежень [PERSON] у спірній квартирі зареєстрований але у ній не проживає, комунальні платежі не здійснює (т.1 а.с.8-13). Як свідчить довідка КП «Комунальник», станом на травень 2013 року [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі (т.1 а.с. 14, 27). За зустрічним позовом [PERSON] заявлено вимогу, з посиланням ч.1 ст. 225 ЦК України, про визнання недійсним спірного Договору. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Частинами 1, 3\~ст. 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 215 ЦК України\~встановлено загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених\~статтею 203 ЦК України. Згідно з частиною 1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який\~\~дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16\~Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо. Для визначення наявності такого стану на момент укладення провочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Відповідно до ч.1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін у справі якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Така експертиза щодо [PERSON], за його клопотанням, була проведена. Згідно висновку абулаторної судово-психіатричної експертизи №267 від 04.05.2017 Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запоріжської обласної ради [PERSON] на час укладення спірного договору, а саме 07 грудня 2008 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Ступінь наявних психічних розладів був такий, що істотно впливав (обмежував) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період складення договору купівлі продажу 07.12. 2008.(т.2 а.с.203-216). Відповідно до ст.ст. 57-61, 63-66 ЦПК України доказами є показання свідків, письмові докази, висновки експерта. Висновок експерта №267 суд сприймає як належний, допустимий та достовірний доказ який відповідно до правил ч.6 ст.147 та ст. 212 ЦПК України оцінений судом у взаємозв'язку та сукупністю із іншими доказами, зокрема показаннями свідків та письмовими доказами. Так свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю [PERSON] Деякий час син проживав у цивільному шлюбі із матірю позивачки [PERSON] Він їздив на заробітки в Москву. Добре заробляв. За ці кошти вони і жили, виучили і [PERSON] Спірну квартиру раніше вона купила сину за свої кошти. Квартири потребувала ремонту. Про те що син підписав договір на продаж квартири дізналася лише 2012 році випадково. Для проведення ремонту в квартирі крім сина брала кредит також і вона. Допомогала йому своїми коштами погашати цей кредит. Зокрема коли він був відсутній, щоб не допустити заборгованості, вносила черговий платіж. Кредит перед банком він погасив ще до продажу квартири. У 2008 році син дуже зловживав спритним. Як запє - так в лікарню на капельниці. 07.12. 2008 року вона його бачила. Він був пяний. Таким же бачили його і другі люди. Дізнавшись про продаж квартири вона мала розмову з матірю позивачки. Сказала їй «Валічка як же ти так могла зробити, щоб і я не знала, він же сирота і ж допомагала на цю квартиру, виплачувала». Позивачка та її мати з квартири все забрали. Запої у нього почалися після смерті батька. Зараз живе в орендованій квартирі, не пє.(т.1 а.с. 110,151) Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою мами [PERSON] [PERSON] і [PERSON] добре знає. Запої у [PERSON] почалися може з 2006 чи 2007 року. Зокрема він із її чоловіком від запоїв разом лікувалися в лікарні. Його кололи, капали, думали що не «оклімається». Їй відомо, що що [PERSON] від запоїв лікувався в лікарні 2-3 рази чи більше. Грудень 2008 року памятає добре оскільки в цей час вийшла на пенсію, проживала у селі. В Близнюках бувала часто - переоформляла на себе хату. З вересня 2008 року по грудень 2008 року не могла «впіймати» [PERSON] тверезим, щоб він полагодив її взуття. Бачила його тільки пяним. Він дожився то того, що був як «бомж. До нього звертаєшся, а у нього в очах немає ніяких «мислєй». Було холодно, осінь а він ходив босий. Зустрівши його одного разу у такому вигляді взяла його за руку і запитала: «[PERSON], куди ти йдеш». Він тільки глянув «як нездравомисляча людина». Був «невміняємим». Про продаж [PERSON] квартири дізналася від його матері. Рекомендувала матері [PERSON] з цього приводу звернутися до прокуратури чи суду(т.1 а.с. 110,152). Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її брат. Певний час разом працювали в майстерні. У нього була квартира. Він зробив у ній ремонт. Провів воду, замінив вікна і двері, обладнав санвузол, переклеїв шпалери тощо. Вона сама допомагала в ремонті. Для ремонту брав кредит який сплатив. Запої у [PERSON] почалися у 2006 чи 2007 роках. Без поміщення в лікарню під капельницю зупинитися не міг. В ці періоди допомагали йому тільки вона та мама що можуть посвідчити і лікарі. Мати позивачки не допомагала, говорила що їй соромно. 2008 рік і грудень цього року вона памятає добре тому що рік тому помер батько. Черговий раз в запої він був в листопаді - грудні 2008 року. Вона сама викликала невідкладну швидку допомогу. Допився до того, що «дивиться і нічого не бачить», був «ніякий», не міг розмовляти. Про продаж квартири вона дізналася у 2012 році. У запоях міг бути від тижня до місяця- півтора. На цей час живе на винайнятій квартирі(т.1 а.с. 111,153). Свідок [PERSON] пояснила, що сімю [PERSON] знає добре більше 30 років тому що «до них вхожа». У спірній квартирі була. Мати [PERSON] їй повідомила, що вона для сина цю квартиру купила у [PERSON]. Бачила який там зроблено ремонт за кошти [PERSON] та його матері які для цього брали кредити і їх сплатили. Грудень 2008 року памятає добре оскільки її сину виповнювалося 40 років. [PERSON] ходив зі «склянними очима» і «нічого не соображав», «був нєвмєняємий»(т.1 а.с.126,155). За клопотанням судово-медичних експертів, крім звукозапису судових засідань, судом виготовлено друковані протоколи судових засідань під час яких проводився допит свідків (дослівні)(т.1 а.с.151-156). Абзацом 2 частини 1\~статті 218 ЦК України\~визначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.\~\~\~\~

Outcome: approved