Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300,00 гривень, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць, починаючи з 13.10.2020 року і до [INFO] , тобто до дня повноліття сина. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просить розглянути в її відсутність. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглянути в його відсутність. Представник третьої особи - Ширяївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в період з березня 2011 року по вересень 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем по даній справі - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим разом проживали в [ADDRESS] , вели спільне господарство. [INFO] позивачка перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах народила сина - [PERSON] , про народження якого 26.12.2014 року відділом ДРАЦ Ширяївського РУЮ в Одеській області складено відповідний актовий запис за № 363 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження сина в графі «батько» зазначено « [PERSON] », тобто запис про батька дитини проведено за прізвищем позивачки, а ім`я та по батькові батька - зазначено за вказівкою матері. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , з відповідним внесенням змін в актовий запис про його народження. Судом також встановлено, що подружні стосунки припинені через складні взаємини, що призвело до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного. В теперішній час сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки в теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, а утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків, дітей; відсутність іншої дитини. Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків. Також при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач має мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1300,00 (одна тисяча триста) гривень, але не менше, як 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються стягнення судових витрат.

Outcome: approved