Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її діда [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом розміром 2,41 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Микулинської сільської ради Полонського району, Хмельницької області, котра належала покійному. В обґрунтування вимог вказувала, що її дід [PERSON] помер 17.10.1995 року, а 14.01.1997 року на його ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у вказаному розмірі серії ХМ № 0095852, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 602 від 22.02.1997 року. Вона, після смерті останнього прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, так як почала користуватися належним йому житловим будинком та іншими речами. [PERSON], оскільки зазначений вище сертифікат на право на земельну частку (пай) було видано після смерті діда, що унеможливлює їй як спадкоємцю за законом оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому вона змушена звернутися з цього приводу до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, доручила представляти свої інтереси [PERSON], котра позов [PERSON] підтримала та просила його задовольнити із вказаних вище підстав. Представники відповідачів в судове засідання також не з`явилися, подали суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їхній відсутності та вказали, що проти позову не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, а також підтверджено рішенням Полонського районного суду від 16.02.2016 року (справа № 681/2062/5-ц), що позивачка є онукою для [PERSON] Євстахієвича, який помер 17.10.1995 року. Після смерті діда [PERSON] на протязі шестимісячного терміну вступила в управління його спадковим майном, зокрема, фактично стала користуватися належним йому житловим будинком, земельною ділянкою, а також іншими особистими речами, що стверджується даними довідки, виданої Микулинською сільською радою 01.03.2017 року за № 194. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (пункт 1 частина 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 2). Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого діда. Також судом встановлено, що [PERSON] за життя мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Котовського с. Микулин Полонського району та на котру після його смерті відкрилася спадщина. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) у розмірі 2,41 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Микулинської сільської ради Полонського району, Хмельницької області, серії ХМ № 0095852, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 602 від 22.02.1997 року, було видано на його ім`я 14.01.1997 року, тобто після смерті власника, про що свідчать дані зазначеного сертифікату та свідоцтва про смерть. Позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, після смерті діда прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне управління спадковим майном, інших спадкоємців немає, але оскільки сертифікат про право на земельну частку (пай) видано після смерті [PERSON], [PERSON] позбавлена можливості в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину та, в послідуючому, державний акт про право на земельну частку (пай). За вказаних обставин, суд вбачає за можливе, відповідно до ст.ст.529, 549 ЦК України 1963 року, визнати за позивачкою право на земельну частку (пай), що належала її покійному діду.

Outcome: approved