Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свій позов мотивує тим, що батьком її доньки [PERSON] є відповідач [PERSON]. На даний час донька повнолітня та проживає разом з позивачем в квартирі [ADDRESS]. Починаючи з 14.08.2017 [PERSON] навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. В середньому стипендія складає 250 грн. на місяць. Для навчання потрібно купувати зошити, книги, деяку атрибутику, а також взуття по сезону. Кошти потрібні на дорогу додому, так як академія знаходиться в м. Києві. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, так як працює та має постійний дохід. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 30% з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі позовної зави до закінчення дочкою навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відзиву на позов, у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений рекомендованими листами. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між сторонами 29.05.2002 розірваний. Відповідно до даних довідки № 46/11ВКЗ-3813 від 26.06.2018, [PERSON] є курсантом 1 курсу Національної академії внутрішніх справ (IV рівня акредитації) на денній формі навчання, за державним замовленням. Отримує стипендію, що підтверджується довідкою про № 414 від 27.06.2018. На час розгляду справи [PERSON] є повнолітньою. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року у справі №6-186ц14. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з наданих документів, відповідач по справі є особою працездатного віку, мешкає окремо від позивача. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання, чи потребує позивач матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням дочки, суд виходить з того, що, враховуючи денну форму навчання, необхідність витрат на проїзд та придбання підручників, канцелярських товарів, суд приходить до висновку про те, що остання в зв'язку з навчанням дочки потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що позивачем доведено належними та допустими доказами той факт, що в зв'язку з навчанням доньки позивач потребує матеріальної допомоги у розмірі 30% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, а також враховує, що рівний обов'язок по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання має також і її матір. Крім того, відповідачем до суду не надано жодних підтверджень щодо неможливості утримувати ним дитину. Він не заперечує проти свого обов?язку щодо утримання дочки. Під час розгляду справи не встановлено об?єктивних даних, які б свідчили про те, що відповідач є непрацездатним, має на утриманні інших осіб і не має можливості матеріально утримувати дочку. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 30% усіх видів заробітку відповідача щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін, а також чинному законодавству. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 13.08.2018, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення позивачем 23 років. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн.. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 206, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, -

Outcome: approved