overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 13.10.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. Сторони в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала просила його задовольнити, відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 18.04.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. Сторони в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала просила його задовольнити, відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 18.11.1995 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. Сторони в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала просила його задовольнити, відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 19.12.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. Сторони в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала просила його задовольнити, відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 23.10.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна на даний час немає. Розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Суд,дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 31.01.1998 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились з березня 2013 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважає що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу майна немає. В судовому засідання позивач підтримала заявлені позовні вимоги, пояснила, що з березня 2013 року проживає з відповідачем окремо. Діти проживають разом з нею. Спілкується з відповідачем по телефону. На утримання дітей отримує аліменти. Шлюб розпався остаточно, примирення неможливе. Відповідач позов не визнав, вважав що йому потрібен час на примирення. Дійсно з 2013 року спільно не проживають, однак він хоче спробувати зберегти сімю. Суд, вислухав сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS], який належить їй на підставі договору дарування від 17.08.2011 року. В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], та [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача [PERSON] Шлюб між останніми розірвано 27 грудня 2004 року. Відповідач за місцем реєстрації не проживає більше року, місце його мешкання не відоме. Наявність його реєстрації у будинку порушує права позивача вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з зазначеним просить захистити її право власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки судові повістки направлялись за його зареєстрованим місцем проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], який належить їй на підставі договору дарування від 17 серпня 2011 року. Факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку підтверджується актом, складеним в присутності свідків, зі змісту якого вбачається, що [PERSON], фактично не проживає в будинку більше року(а.с. 14). Як зазначає у своєму позові [PERSON], наявність реєстрації [PERSON], у належному їй на праві власності будинку, заважає їй вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований [PERSON] , який в квартирі не проживає з 2013 року. Реєстрація відповідача не дозволяє їй розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує її права. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча судом про час та місце розгляду справи була повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що на підставі технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-7). За адресою квартири: [ADDRESS] , значиться зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №1313 від 04.09.2019 року (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідач не є членом його сім`ї. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON] стверджувала, що відповідач, з 2013 року не проживає в квартирі, належної позивачу. На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі але не мешкає з 2012 року, що порушує права позивача. Перешкод у проживанні в квартирі відповідачу ніхто не чинив. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що зареєстрована у [INFO], в якій також зареєстрований але не мешкає з 2012 року її колишній чоловік [PERSON] Особистих речей відповідача у квартирі немає, в утриманні квартири відповідач участі не приймає, має інше місце проживання, тому просить позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON] в судовому засіданні з позовом згоден, суду пояснив, що зареєстрований але не мешкає у спірній квартирі з 2012 року, має інше місце проживання. Третя особа - Хортицький РВ у м. Запоріжжі УДМСУ у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно довідки МКП «Основаніє» № 838 від 22.04.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON] (а.с.6) Згідно акту про фактичне проживання громадян у квартирі [ADDRESS] від 03.06.2015 року [PERSON] з 2011 року у зазначеній квартирі не мешкає (а.с.26). Згідно ст. 71, 72 ЖК України, особа, яка не проживає у приміщенні понад шість місяців без поважних причин може бути визнана судом такою, що втратила право користуватися цим приміщенням. . Враховуючи що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2012 року без поважних причин, суд вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що вона є наймачем даного житла з 28.01.1987 року по теперішній час. Відповідач в квартирі не проживає з 2013 року, проте залишається зареєстрованим у квартирі, участі в утриманні якої не приймає, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несе, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати та обмежує його законні права як наймача квартири щодо розпорядження майном. За власною ініціативою відповідач з реєстраційного обліку не знімається. Позивач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлявся. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири в гуртожитку [ADDRESS] з 28.01.1987 року. (а.с. 5) Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] у вищевказаному житлі зареєстрований [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту Курахівської міської ради [PERSON] зареєстрований, але не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року. (а.с. 6) Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71 ЖК України, ст.ст.391,405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, огорожею, що розташований по [ADDRESS] Миколаївської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 травня 1981 року [PERSON] на підставі рішення №70 виконавчого комітету Братської селищної ради Миколаївської області отримав дозвіл в безстрокове користування земельною ділянкою [ADDRESS]. Відповідно проекту збудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 31 липня 2014 року відповідач продав житловий будинок з господарськими та іншими спорудами, а позивачка оплатила грошові кошти, відповідно до угоди . Зареєструвати в Братській державній нотаріальній конторі [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку не має змоги, оскільки відповідач ухиляється від нотаріальних дій. В даний час позивачка в будинку зробила ремонт та мешкає в ньому, але права власності на право власності на даний будинок немає. До початку судового засідання позивачка звернулася до суду з заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач до початку судового засідання надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, також просив суд розглянути справу в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 травня 1981 року [PERSON] на підставі рішення №70 виконавчого комітету Братської селищної ради Миколаївської області отримав дозвіл в безстрокове користування земельною ділянкою [ADDRESS]. Відповідно проекту збудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 31 липня 2014 року відповідач продав житловий будинок з господарськими та іншими спорудами, а позивачка оплатила грошові кошти, відповідно до угоди . Зареєструвати в Братській державній нотаріальній конторі [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку не має змоги, оскільки відповідач ухиляється від нотаріальних дій. В даний час позивачка в будинку зробила ремонт та мешкає в ньому, але права власності на право власності на даний будинок немає. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташованих по [ADDRESS] На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Чернишевського, 11 в м. Цюрупинську Херсонської області, що складається з житлового будинку літ. «Л», загальною площею 163,5 кв.м., житловою площею 106,8 кв.м., гаражу з підвалом літ. «М», сараїв «І» та «К», колодязю трубчастого № 2, зливної ями № 9. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Чернишевського, 11 в м. Цюрупинську Херсонської області, що складається з житлового будинку літ. «Г», загальною площею 53,0 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., гаражу літ. «Д», навісу літ. «З», колодязю № 1, зливної ями № 8, огорожі № 5-7 та заявив клопотання про обєднання його зустрічного позову з первісним позовом [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позов [PERSON] визнав у повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву. В судовому засіданні [PERSON] зустрічний позов [PERSON] визнала у повному обсязі, про що надала суду відповідну заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки висновком експерта №30 від 20.11.2015 року підтверджено відповідність збудованих сторонами будівель нормативно-технічним вимогам, спірні будівлі зведені на земельній ділянці, наданій позивачу та відповідачу у користування. Таким чином, позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved