Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 грудня 1960 року вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Тернівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за актовим записом № 203. Зазначає, що їх сімейне життя не склалося. На протязі останніх років подружнього життя їх відносини погіршилися, почали виникати непорозуміння,\~сварки,\~в зв`язку\~з тим,\~що мають\~різні погляди\~на життя,\~шлюб та\~сім`ю.\~ Зазначає,\~що фактично\~не проживають\~з 2001\~року,\~шлюб існує\~лише формально.\~ За таких обставин між ними відсутня злагода та взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. В зв`язку з чим, позивачка твердо для себе вирішила, що їх сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам, а тому змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі « [PERSON] », судові витрати, понесені нею при подачі заяви про розірвання шлюбу, просить залишити за нею. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду заяву через свого адвоката Сологуб В.Г., в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Просить розглядати справу в її відсутність, крім того, не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі відсутності відповідача [PERSON] . Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що\~\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема рекомендованими повідомленнями, повернутими до суду з відміткою «повернення за письмовою заявою відправника, одержувача». Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву у запропонований судом строк відповідачем не подано. Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивачки, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено,\~що позивачка\~по справі\~ [PERSON] та\~відповідач по\~справі [PERSON] \~02\~грудня 1960\~ року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Тернівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за актовим записом № 203, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05 листопада 1996 року ( а.с.5). Згідно позовної заяви, сімейне життя у сторін по справі не склалось, причиною того є різні погляди на життя, уподобання, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюб існує формально, позивачка наполягає на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється\~\~внаслідок\~\~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України , Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно\~\~ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що відповідає вимогам закону. Згідно ст.\~141\~ЦПК України позивач не бажає стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved