Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та прохає визнати відповідачів, а також малолітню дитину [PERSON] - [PERSON] , яка народилася [INFO] , такими, що втратили право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана квартира належить їй, її чоловіку - [PERSON] та дітям - [PERSON] та [PERSON] , а також онуці - [PERSON] на праві особистої власності. У вказаній квартирі зареєстровані також відповідачі та малолітня донька [PERSON] - [PERSON] , 2003 року народження. [PERSON] разом з малолітньою донькою, а також [PERSON] та [PERSON] 1 червня 2010 року добровільно виселилися з вищевказаної квартири, забравши всі свої речі та з цього часу там не проживають за місцем реєстрації. Оскільки відповідачі з 1 червня 2010 року не проживають у належному їй та членам її см`ї квартирі, то, відповідно до ст. 405 ЦК України, прохає суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом. В судовому засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] (а.с. 27,28) позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохають їх задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Позивач [PERSON] пояснила, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з 1 червня 2010 року. Вони добровільно залишили вказане житло, забравши свої речі. [PERSON] вона зареєструвала у квартирі у 2013 році вже після того як відповідачі не прожвали у вказаній квартирі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в той час як вони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 45), про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позов відповідачами наданий не був. Треті особи: сектор реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради Сумської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 20, 29-32) Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4,5). Вказана квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4,5). Встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , яка народилася [INFO] (зареєстрована з 6 липня 2007 року), [PERSON] , який народився [INFO] (зареєстрований з 11 лютого 2010 року), [PERSON] , яка народилася [INFO] (зареєстрована з 5 липня 2013 року) та [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 6, 14,15,16). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. З ч. 4 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України витікає, що право члена сім`ї власника будинку (квартири), який не є його співвласником, на користування цим будинком (квартирою) обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку (квартирі). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23 березня 1984 року. Знає позивача [PERSON] як сусідку з 1984 року, яка проживає у квартирі [ADDRESS] . До червня 2010 року у квартирі позивача проживала її донька [PERSON] разом з дітьми, але потім вони залишили квартиру та з червня 2010 року проживають окремо. Свідок [PERSON] також надав показання, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишили квартиру [ADDRESS] влітку 2010 року та з того часу проживають за іншою адресою. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10 лютого 1984 року. Вона знає [PERSON] з 1984 року як сусідку. Позивачка разом з родиною проживає в квартирі [ADDRESS] . До червня 2010 року з ними жила донька [PERSON] разом з дітьми, але у червні 2010 році вони виїхали з вказаної квартири та вивезли всі свої речі. [PERSON] з дітьми проживає з того часу за іншою адресою в м. Конотопі Сумської області. У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими, зібраними у справі доказами, будь-якої заінтересованості свідків в результатах розгляду справи встановлено не було. Частинами 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Враховуючи зазначене, місцем проживання малолітньої дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] , є місце проживання її матері [PERSON] . Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , яка народилася [INFO] , [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , не проживають у квартирі [ADDRESS] з червня 2010 року, інше не було встановлено домовленістю між відповідачами та власниками житла. Відповідачі залишила житло добровільно, перешкод у користуванні будинком їй створено не було, вселитися до будинку вони не намагалися, тобто втратила будь-який зв`язок з вказаним житлом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також малолітню дитину [PERSON] - [PERSON] , яка народилася [INFO] , слід визнати такими, що втратили право користування житлом - квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved