Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини з позивачем. В подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила суд, ухвалити рішення яким розірвати шлюб, зареєстрований 28.07.2007 року у Крюківському відділ реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, серія І-КЕ № 028918, між [PERSON] та [PERSON]; визначити місце проживання дитини з позивачем за адресою: 39600, м. Кременчук, Полтавська область, провулок Межевий, 30; стягнути з відповідача [PERSON] г. В. на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом, до досягнення [PERSON] повноліття; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування вказала, що між ними зареєстровано шлюб 28.07.2007 року в Крюківському відділі РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 304. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з вересня 2017 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Позивач з дитиною проживає окремо від відповідача. Примирення і збереження сімї між ними не можливе, тому шлюб необхідно розірвати, місце проживання дитини визначити з матірю. Також, відповідач з вересня 2017 року повністю припини надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду клопотання, згідно якого прохає розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Враховуючи клопотання сторін, суд вирішив на підставі ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 28.07.2007 року в Крюківському відділі РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 304 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КЕ № 028918, виданим 28.07.2007 року. Дошлюбне прізвище позивача Губаренко. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 058528, виданим 26.10.2007 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 670. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з вересня 2017 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Позивач з дитиною проживає окремо від відповідача, що не заперечувалось сторонами по справі. Примирення і збереження сімї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням думки позивача, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Іванова». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено,що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, тому враховуючи згоду відповідача, суд вважає за можливе місце проживання дитини визначити з матірю. Судом встановлено, що з вересня 2017 року відповідач перестав надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини, яка на даний час проживають з позивачем і таким чином перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання\~батьками обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2114,40 грн. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах\~ суми платежу за один місяць.

Outcome: approved