Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в вересні 1990 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки фактично припинені, оскільки чоловік зловживає спиртними напоями, ніде не працює, між ними зникло почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, а тому подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; має намір після розірвання шлюбу йменуватися прізвищем [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що вона з чоловіком неодноразово проживали окремо, а потім вона погоджувалась на примирення. Однак, внаслідок протиправних дій чоловіка вона близько двох місяців проживає в своєї дочки й більше повертатися до відповідача не згодна. Наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів, чоловік лише двічі спілкувався з нею по телефону й ніяких дій, спрямованих на збереження сім'ї не вчинив. Категорично наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу не погодився, зазначивши, що дружина раніше вже неодноразово залишала його, а потім поверталася; надіється, що цього разу дружина також повернеться до нього. Не заперечує, що за період наданого судом часу для примирення він лише декілька разів спілкувався з дружиною по телефону; якихось конкретних дій для збереження сім'ї не вчиняв через зайнятість по господарству. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 22 вересня 1990 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Шаповалівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №10. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Сторони близько двох місяців разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, практично не спілкуються, спільних інтересів та неповнолітніх дітей не мають, наданим судом часом для примирення не скористалися, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, шлюб між подружжям носить формальний характер. Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу суд не приймає до уваги, так як воно є голослівним й спрямоване на затягування процесу, оскільки у визначений судом місячний строк відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на збереження сім'ї, в зв'язку з чим, повторне надання подружжю часу для примирення є недоцільним та безперспективним. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved