Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 26.12.1995 року по 14.08.2013 року перебувала у зареєструваному шлюбі з відповідачем. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Інших утриманців у нього немає. Вважає, що за станом здоров'я та матеріальним станом відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання та виховання доньки. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.27). Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч. 2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №137806, виданого 18.12.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.5). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14.08.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Неповнолітню доньку [PERSON] для подальшого виховання залишено при матері (а.с.4). Згідно положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, а також рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи, що малолітня дитина сторін проживає з матір'ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved