Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Ляшок О.Б. від 12 березня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, просила визнати її протиправною і скасувати, зобов'язавши головного державного виконавця усунути порушення та відкрити виконавче провадження. Свою скаргу мотивує тим, що 06 березня 2014 року нею до відділу державної виконавчої служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції (далі - ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ) було подано заяву про примусове виконання виконавчого листа №739/154/14-ц від 05 березня 2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, у розмірі 380 грн. щомісячно. 23 квітня 2014 року вона дізналася, що головним державним виконавцем Ляшок О.Б. 12 березня 2014 року було прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), яке в порушення вимог законодавства їй надіслано не було. Підставою для відмови зазначено наявність інших передбачених законом обставин, що унеможливлюють здійснення виконавчого провадження, а саме, не можливість визначити дату припинення стягнення аліментів у відповідності до вимог статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Дану постанову вважає необґрунтованою, оскільки суд при прийнятті рішення про стягнення аліментів зазначив, що їх стягнення здійснюється до досягнення донькою двадцяти трьох років і припиняється у разі припинення нею навчання. Також просила поновити визначений законодавством десятиденний строк подання скарги до суду, оскільки пропустила його з поважних причин. У судовому засіданні заявниця свою скаргу підтримала та просила її задовольнити, з підстав, викладених в ній. Головний державний виконавець Ляшок О.Б. висловилася проти задоволення скарги, вважала, що винесена нею постанова є законною та обґрунтованою, оскільки у виконавчому листі не було зазначено дату припинення стягнення аліментів, а саме дату закінчення навчання донькою заявниці, що, на її думку, перешкоджає стягненню аліментів та протирічить вимогам статті 199 СК України. Також визнала, що заявниця ознайомилася з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження лише 23 квітня 2014 року, оскільки ця постанова їй направлена раніше не була у зв'язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень. Заслухавши пояснення заявниці, головного державного виконавця, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 05 березня 2014 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист №739/154/14-ц про стягнення щомісячно з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 380 грн., починаючи з 03 лютого 2014 року і продовжувати до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Також у виконавчому листі вказано, що право на утримання припиняється у разі припинення [PERSON] навчання. Крім того, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за місяць з 03 лютого по 03 березня 2014 року (а.с.4-5). Головним державним виконавцем ВДВС Новгород-Сіверського РУЮ Ляшок О.Б. 12 березня 2014 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) за виконавчим листом №739/154/14-ц, виданим Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Дане рішення мотивоване наявністю передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, а саме неможливістю визначити дату припинення стягнення аліментів у відповідності до вимог статті 199 СК України, оскільки право на утримання припиняється у разі припинення навчання (а.с. 3). Відповідно до пункту 8 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), на яку при прийнятті рішення посилалася головний державний виконавець Ляшок О.Б., державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Аналіз вказаного законодавчого положення свідчить, що у відкритті виконавчого провадження може бути відмовлено за наявності двох умов: 1) наявні обставини, які виключають здійснення виконавчого провадження; 2) такі обставини передбачені законом. Головний державний виконавець Ляшок О.Б. у свої постанові як на обставину, що виключає відкриття виконавчого провадження, посилається на положення частини другої статті 199 СК України, якою передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Системний аналіз положень частин першої та другої статті 199 СК України свідчить, що вказаними законодавчими положеннями визначено конкретні юридичні факти - події, з настанням яких виплата аліментів припиняється, а саме - закінчення навчання, або ж досягнення повнолітньою донькою, сином двадцяти трьох років навіть за умови продовження ними навчання. У виданому Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 06 березня 2014 року виконавчому листі №739/154/14-ц чітко вказано ці два юридичні факти - події, з настанням яких має бути припинено стягнення аліментів з [PERSON] Тому можна дійти висновку, що при винесенні вказаного рішення та видачі виконавчого листа судом було дотримано вимоги статті 199 СК України. Той факт, що у виконавчому листі не вказано конкретну дату закінчення навчання повнолітньою [PERSON] не можна розцінювати як обставину, що виключає здійснення виконавчого провадження, оскільки це не створює державному виконавцю жодних перешкод здійснювати виконавчі дії з метою стягнення аліментів з [PERSON] У разі ж припинення навчання останньою, [PERSON] матиме право вимагати припинення стягнення з нього аліментів. Крім того, на час винесення судом відповідного рішення про стягнення аліментів складно визначити конкретну дату, до якої аліменти необхідно стягувати, оскільки [PERSON] може в будь-який час з власної ініціативи припинити навчання, або ж її може бути відраховано з навчального закладу, що також буде підставою для припинення стягнення аліментів на її утримання. Також слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Таким чином, державний виконавець має право самостійно звернутися до компетентних органів щодо надання інформації, яка необхідна для проведення виконавчих дій, зокрема й щодо дати закінчення навчання [PERSON] Відповідно до частини другої статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця Ляшок О.Б. винесена неправомірно і вказаного головного державного виконавця слід зобов'язати усунути допущене порушення закону та відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №739/154/14-ц, відповідно скарга є обґрунтованою та в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, то відповідно до частини другої статті 386 ЦПК України прийняття такого рішення буде свідчити про вихід суду за межі наданих йому повноважень, оскільки суд наділений лише повноваженнями визнати рішення неправомірним та зобов'язати державного виконавця усунути порушення закону, відповідно в цій частині скарга задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо поновлення скаржниці строку для подання скарги на рішення головного державного виконавця, суд враховує, що вказане рішення було прийнято 12 березня 2014 року, однак про його прийняття скаржниця дізналася лише 23 квітня 2014 року. Несвоєчасне повідомлення останньої про прийняте рішення визнано головним державним виконавцем Ляшок О.Б., яка пояснила це відсутністю конвертів для надсилання пошти. Відповідно до частини першої статті 385 ЦПК України скаргу на рішення державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. За таких обставин, враховуючи, що скаржниця дізналася про постанову головного державного виконавця Ляшок О.Б., якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження, лише 24 квітня 2014 року, що визнано головним державним виконавцем, суд приходить до висновку, що клопотання скаржниці про поновлення строку для подання скарги є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial