Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно та аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в інституті ІНЕМ Національного університету «Львівська політехніка», в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. До початку розгляду справи по суті позивач змінила позовні вимоги та остаточно просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від доходу [PERSON] щомісячно та аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в інституті ІНЕМ Національного університету «Львівська політехніка», у розмірі 1/4 частини від доходу [PERSON] щомісячно У судовому засіданні відповідач позов визнав в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу з підстав, викладених у поданому ним письмовому запереченні. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві і заяві про уточнення позовних вимог, та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили. Відповідач суду пояснив, що допомагає дітям матеріально та несе витрати щодо проживання дитини [PERSON] - сплачує за її житло. Неодноразово возив дітей на відпочинок. Просили позов задовольнити частково. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено визнання сторонами обставин щодо перебування їх у шлюбі, від якого народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, ці обставини не підлягають доказуванню. Про способи виконання обов'язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи № ЕЗ000000002 від 31.03.2014 року ТзОВ «Економіка Україна Захід», та ніким не спростовується, стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі не є необхідним, а можливе стягнення у частці від доходу. За таких обставин, враховуючи, що відповідач інших зобов'язань по сплаті аліментів не має, має стабільний дохід, суд дійшов висновку, що з нього слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від доходу [PERSON], яка на переконання суду може в певній мірі забезпечити потреби дитини і не ускладнить матеріальне становище відповідача. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], слід розпочати з 06 березня 2014 року - з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Заслухавши сторін, дослідивши обставини справи та письмові докази, надані сторонами на підтвердження вимог та заперечень, суд врахував матеріальне становище позивача і відповідача, те, чи спроможний відповідач надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, та чи потребує повнолітня [PERSON], [INFO], яка навчається в інституті ІНЕМ Національного університету «Львівська політехніка», матеріальної допомоги від батька (а.с. 4). Із досліджених доказів суд встановив обставини необхідності надання відповідачем допомоги дочці та спроможності відповідача до надання такої допомоги в розмірі 1/8 частини щомісячного доходу відповідача з огляду на вартість проживання під час навчання [PERSON], визначену відповідно до поданих позивачем доказів та погоджену сторонами у судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини щомісячного доходу відповідача до закінчення [PERSON] навчання у в інституті ІНЕМ Національного університету «Львівська політехніка» - до 01 липня 2016 року. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, від сплати яких звільнена позивач, в користь держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 ч.1, 199 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial