Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, а саме просить суд: стягнути з відповідача на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі 1500,00 грн., на місяць, але не менше ніж 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову до повноліття доньки [PERSON] до 09.08.2020 року.; стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат, повязаних з особливими обставинами (розвитком здібностей [PERSON] 09.08.2002 р.н.) в твердій грошовій сумі 1000,00 грн. на місяць, з дня подання позову до повноліття доньки [PERSON] до 09.08.2020 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти сплати аліментів на утримання доньки, однак просив призначити аліменти в розмірі, який відповідає чинному законодавству. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.12.2002 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС Центрального районного управління юстиції м.Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 504. У сторін 09.08.2002 року народилася дочка [PERSON]. 22.06.2016 р. рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, шлюб між сторонами був розірваний. Відповідач надав до суду довідку згідно якої вбачається, що [PERSON] працює в приватній фірмі «ТЄЛЛУС» з 16.09.2011 року та займає посаду розкрійник. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Однак, зважаючи на той факт, що відповідач офіційно працевлаштований та систематично отримує заробітну плату, суд вважає за доцільне стягнути аліменти в частці від доходу відповідача, оскільки у відповідності до ст. 184 СК України аліменти визначаються в твердій грошовій сумі лише в тому випадку, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд вважає за доцільне призначити відповідачу сплату аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог [PERSON] з приводу стягнення з відповідача на її користь грошових коштів, в якості відшкодування витрат, повязаних з особливими обставинами (розвитком здібностей [PERSON], 09.08.2002 р.н.) в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд приходить до наступного. Так, позивач обґрунтувала дану вимогу тим, що їх спільна з відповідачем дочка [PERSON] відвідує заняття в секції карате-до в ДГО «Дитячий центр «Мауглі», та вивчає англійську мову на платних курсах, а тому потребує додатково матеріального забезпечення в розмірі 1000,00 грн. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження наявності додаткових витрат на дитину: квитанцій чи чеків про оплату позивачем занять спортом дитини, та відсутні будь-які довідки про відвідування дитиною занять з вивчення англійської мови на платних курсах та розмір необхідних або понесених позивачем витрат. Таким чином, суд прийшов до висновку, що обставини, які викладені позивачем, як підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат - відсутні.

Outcome: partial