Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 16 лютого 2016 року помер її колишній чоловік [PERSON]. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 06 липня 2016 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON], померлим 16 лютого 2016 року не менше пяти років до часу відкриття спадщини, а саме з 14 жовтня 2009 року по день смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, зокрема на 1/2 частку у спільній частковій власності на квартиру № 9, розташованої в будинку № 3 по вул. Т. Шевченка (колишня 50 років Жовтня), в смт Тарутине Тарутинського району Одеської області. Відповідач по справі [PERSON] є рідним сином [PERSON], а тому позивач вважає, що вона та відповідач [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Окрім того, на думку позивача, відповідач повинен бути усунений від права на спадкування за законом на вищевказану спадщину, оскільки він ухилявся від надання допомоги батьку, який через похилий вік та стан здоровя був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача (за довіреністю) заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, і зазначила, що відповідач є спадкоємцем за заповітом, а не за законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, у тому числі копію відповідної спадкової справи, витребуваної від нотаріуса, суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути предявлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК суду необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Натомість, у справі немає жодного доказу про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, а наданий позивачем [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов від 10 листопада 2015 року цих доводів не спростовує (а.с. 16-17). Для постановлення рішення про усунення від спадкування за законом у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, для задоволення позовних вимог у цій справі про усунення від права на спадкування за законом відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець - відповідач може бути усунений від спадкування. Натомість, та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Враховуючи, що зазначені доводи позивачем в судовому засіданні не були підтверджені належними і допустимими доказами, більше того, в судовому засіданні відповідач надав докази того, що він є спадкоємцем за заповітом, надавши копію відповідного заповіту, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed