Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу). В подальшому позивач позовні вимоги уточнила та остаточно просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], [INFO], з моменту звернення з позовом до закінчення її навчання, а саме до 30 червня 2015 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі однієї четвертої частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], [INFO], з моменту звернення з позовом до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON]. Шлюб зареєстрований Кременчуцьким палацом шлюбів, про що 2 7 липня 1991 року зроблений запис за № 1085. У шлюбі мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Незважаючи на те, що вони з чоловіком проживають разом, він ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати їхніх дітей. Чоловік працює начальником відділення ПАТ «Марфінбанк» і всі зароблені ним гроші витрачає особисто на себе. Він не приймає фінансової участі у сплаті за проживання у квартирі, придбання продуктів харчування, одягу для дітей та витрат, пов'язаних з навчанням дітей. Дочка [PERSON] навчається у Дніпропетровському національному університеті ім. Олеся Гончара на третьому курсі денного відділення. Молодша дочка [PERSON] навчається у школі. Вона домогосподарка, не працює та не має інших доходів. Домовленостей щодо утримання дітей вони з чоловіком досягти не можуть. Враховуючи вище зазначене, вважає, що аліменти на її користь на утримання дочок повинні бути стягнені у частці від заробітку, а саме в розмірі однієї другої частини від усіх видів заробітку відповідача. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також до досягнення двадцяти трьох років у разі продовження навчання, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 27 липня 1991 у Кременчуцькому відділі реєстрації актів громадського стану Полтавської області за актовим записом №1085, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 27 липня 1991 року . Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами не припинені, вони проживають в одній квартирі, однак діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Повнолітня дочка сторін - [PERSON] на даний час навчається на третьому курсі денного відділення факультету української та іноземної філології та мистецтвознавства Дніпропетровського національного університету ім.. Олесі Гончара та термін навчання складає по 30.06.2015 року, що підтверджується довідкою від 20.12.2013 року за вих..№ 87-225-2080 року. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, між сторонами в справі виникли правовідносини, щодо реалізації батьківських обов'язків з утримання їх малолітньої дочки та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст. 188 Сімейного кодексу України від обов'язку утримувати дочок [PERSON] та [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання дочок є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про своїх дітей. Відповідно до ст..182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, матеріальний стан позивачки, відповідача та повнолітної дочки [PERSON], встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved