Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що їй на праві власності належить 1/4 частка жилого будинку [ADDRESS], іншим співвласником є [PERSON], якій належить 1/2 частка. Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0924 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 20. 02. 2008 року. Згідно технічного паспорту вихід з двору загального користування можливий лише через ворота № 2, але відповідачкою самовільно збудовано паркан № 4, і цими незаконними діями порушуються її права, оскільки це повністю обмежує вільному користуванню земельною ділянкою та воротами № 2, які знаходяться у спільному користуванні співвласників. Вона вимушена користуватися хвірткою і частково виходом з будинку [ADDRESS], що суттєво порушує її права. Рішенням Бердянського міського суду від 27. 12. 2001 року [PERSON] вже було зобов'язано усунути перешкоди в користуванні двором спільного користування шляхом знесення зведеного нею паркану у дворі спільного користування. Влітку 2012 року відповідачка знесла цей паркан, а потім встановила його знову. Просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування шляхом знесення самовільно зведеного нею паркану № 4. В судовому засіданні позивачка з представником за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що у будинку мешкає її мати, і із -за того, що [PERSON] встановила паркан, вона вимушена користуватись виходом з двору через сусідів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона отримала частину будинку у спадщину, та той момент паркан № 4 вже стояв на тому самому місці, на її території, що і зараз, позивачка завжди користувалася проходом між будинками [NUMBER] і [NUMBER], а потім вирішила, що їй треба ходити через її частину будинку. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що мати [PERSON] користується входом у двір, який знаходиться з боку сусіднього будинку, що створює великі незручності. Про те, хто і коли побудував паркан № 4 їм нічого не відомо. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON], виходячи з наступного. [PERSON] і [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] Запорізької області, [PERSON] володіє 1/4 часткою у праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 04. 04. 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] є власником 1/2 частини цього ж житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13. 11. 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори. Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0924 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 20. 02. 2008 року. [PERSON] вказує на незаконність дій [PERSON], яка у 2012 році самочинно звела паркан № 4, який знаходиться у дворі спільного користування, і який заважає їй користуватись воротами № 2, які знаходяться на земельній ділянці спільного користування. Досліджуючи цю обставину, суд зважує на ту обставину, що при прийнятті у спадщину 1/2 частини будинку у 1997 році [PERSON] вже тоді прийняла у власність ворота № 4, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13. 11. 1997 року. Відповідачка надала суду рішення Бердянського міського суду від 28. 05. 1984 року про визначення порядку користування земельною ділянкою і схему поділу земельної ділянки, виконаної техніком КПТІ 14. 05. 1984 року, де її частка розташована там, де знаходився колишній власник [PERSON], і вказала, на те, що паркан № 4 завжди знаходився на її частині двору, а інші співвласники завжди користувалися іншою калиткою, а в даний час вирішили ходити через її частину двору. Цей факт підтверджено також копією технічного паспорту на житловий будинок за 2007 рік. Позивачка посилається на рішення Бердянського міського суду від 27. 12. 2001 року, яким [PERSON] зобов'язано прибрати побудований забор у дворі спільного користування, проте як вбачається зі схеми поділу земельної ділянки і технічного паспорту паркан № 4 знаходиться не на території двору загального користування, а на території, що відведена [PERSON] Крім того, у рішення суду не зазначена літера забору, який підлягає знесенню, і пояснення позивачки, про те, що це є саме паркан № 4 нічим не підтверджено. Крім того, нічим не підтверджено здійснення самовільного будівництва паркану № 4 у 2012 році, оскільки він існує ще з моменту прийняття відповідачкою частини будинку у спадщину у 1997 році. Позивачкою не надано будь -яких фактичних тверджень здійснення самовільного будівництва, показання свідків суд не може прийняти до уваги, оскільки жоден з них не знає хто і коли побудував паркан № 4, а лише вказують на незручність користування матір»ю позивачки входом у двір. Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:- припинення дії, яка порушує право. Стаття 10 ЦПК України передбачає у ч. 2 і 3, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка не надала жодного доказу протиправності дій [PERSON], не просила зміни порядок користування земельною ділянкою у зв'язку з порушенням її прав, і за тих обставин, що позовні вимоги нічим не обґрунтовані, вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed