Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] , який є батьком її чоловіка, на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на вказаний житловий будинок. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, за яким все належне йому майно заповідав [PERSON] , який є її чоловіком. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї право на спадкування за законом у першу чергу мають діти: [PERSON] та [PERSON] . Однак син відмовився від прийняття спадщини, дочка також приймати спадщину не бажає. Отже вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. Під час звернення до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка на вказаний житловий будинок, їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на право приватної власності на житловий будинок. За життя [PERSON] а потім [PERSON] не встигли оформити первісну реєстрацію права власності на будинок. Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів вона не може. У зв`язку з цим, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; розглянути справу без її участі. У підготовче засідання [PERSON] не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги зазначені у позовній заяві визнала. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2018 року, виданого виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №10), а [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2020 року, виданого Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №183). Згідно з копією заповіту, посвідченого секретарем Виконавчого комітету Гаврилівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 11.04.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №02, [PERSON] заповідав [PERSON] належне йому майно, у тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.08.1987 року [PERSON] є чоловіком [PERSON] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З повідомлення приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н.М. від 07.06.2021 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності житлового будинку спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] . Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. У погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках, сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За довідками виданими Новоолександрівською сільською радою Херсонської області від 03.03.2021 року та 18.03.2021 року №34 та №49, власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно з погосподарською книгою №01-0417-1 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , є [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав у вказаному будинку, разом з ним проживали: син [PERSON] та невістка [PERSON] . З довідки виданої Новоолександрівською сільською радою Херсонської області від 03.03.2021 року №35 вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначено під літерами: А - житловий будинок, загальною площею 81,9 кв. м, у тому числі житловою 47,2 кв. м; А1, п - прибудова; Б, В, Д, Е, К, М, Н - сарай; Г - туалет; б, Ж, О, Р, С - навіс; З - душ; Л - гараж; П - літня кухня; №1 - хвіртка; №2 - ворота; №3 - огорожа; №4 - водопровід; №5 - басейн; №І - вимощення; підА, підП - підвал; а - ганок, загальною вартістю 88426,00 грн. Рік будівництва житлового будинку - 1956 року, господарських будівель та споруд - з 1957 року по 1991 року. З інформації приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградової Н. М. від 18.06.2021 року №538/01-16 вбачається, що заведено спадкову справу №241/2018 від 14.11.2018 року на майно [PERSON] , померлого [INFO] , за заявою [PERSON] про прийняття спадщини, інші заяви в спадковій справі відсутні. Крім того заведено спадкову справу №134/2021 від 01.06.2021 року на майно [PERSON] , померлого [INFO] , за заявою [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] фактично прийняти спадщину після смерті [PERSON] , так як проживали разом з ним на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї. З огляду на викладене, спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, однак останній не здійснив державну реєстрацію права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже суд встановив, що [PERSON] , померлому [INFO] , на праві власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вказаний будинок входить в спадкову масу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку неможливо, що позбавляє позивача [PERSON] права успадкувати будинок, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved