Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачів на користь майбутнього опікуна на утримання неповнолітньої [PERSON], 04 травня 2006, аліменти у розмірі по 1/4 частці із всіх видів доходів кожного, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно; призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON]. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її дочкою. З 19 листопада 2005 року по 20 листопада 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відповідачі мають дочку [PERSON], [INFO], яка з 2007 року проживає разом з нею, позивачем, її чоловіком [PERSON] у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у цій квартирі не проживає з 2013 року. Дочка [PERSON] після розірвання шлюбу припинила приділяти увагу своїй малолітній дитині [PERSON] та опікуватися нею, стала займатися своїм особистим життям, залишала їм з чоловіком дитину і проживала то у колишнього чоловіка, то у друзів. [PERSON] є інвалідом третьої групи по зору та отримує пенсію, але свої кошти витрачає тільки на себе, а онука [PERSON] повністю знаходиться на їх з чоловіком утриманні. Батько дитини - відповідач [PERSON] з моменту розірвання шлюбу дитиною також не цікавиться, не опікується, не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, матеріально не утримує, останній раз бачив свою дочку, коли їй був один рік. Їй невідомо, чи зобов'язаний відповідач [PERSON] до сплати аліментів на утримання дитини. В травні 2016 року її запросили до органу опіку і піклування адміністрації Дніпровського району м. Дніпродзержинська, де повідомили, що до них звернувся [PERSON] із заявою про те, що вона з чоловіком перешкоджають йому спілкуватися з дочкою [PERSON]. Проте після цього звернення [PERSON] не відновив батьківські стосунки із своєю дочкою, не приходив до дитини, не намагався зв'язатися з дитиною. У свідомому віці онука не зустрічалася із своїм батьком і їм нічого не відомо про його спілкування з дитиною. З 2013 року [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Вони разом зловживають алкогольними напоями. [PERSON] [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння з'являлася до їх квартири, щоб забрати свої особисті речі. Під час цих візитів вона влаштовувала сварки, нецензурно ображала їх, погрожувала їм з батьком розправою. Дочка тривалий час не працює, не надає своїй дитині ніякої матеріальної допомоги, не звертає уваги на дитину. Онука не сприймає [PERSON] як матір, засуджує її за зловживання алкоголем. Відповідачі дев'ять років не приділяють своїй дочці [PERSON] ніякої уваги, не опікуються станом її здоров'я, харчуванням, не забезпечують дитину одягом, взуттям, шкільним приладдям. Їх не цікавить отримання дитиною освіти, її розвиток, участь у громадському житті. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON]. Вона, позивач, разом із чоловіком [PERSON] є пенсіонерами, щомісячно отримують пенсію і самостійно утримують онуку. В зв'язку з тим, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, їх необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Після позбавлення відповідачів батьківських прав вона бажає взяти на себе обов'язки опікуна малолітньої онуки, оскільки дитина позбавлена батьківського піклування з боку обох відповідачів. Відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення проти позову та пояснення, де зазначив, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], оскільки він має бажання виховувати свою дочку, має постійне місце проживання, стабільний дохід, не є залежним від алкогольних напоїв та наркотичних засобів, не має попереджень та стягнень з приводу невиконання ним своїх батьківських обов'язків, а також не має заборгованості по аліментам, які сплачує на користь матері дитини - [PERSON] Позивач штучно провокує конфлікт між ним та дитиною, не допускає [PERSON] до дитини. [PERSON] без відома [PERSON] влаштовувала йому побачення із дитиною та просила дочку [PERSON] не казати бабусі про ці зустрічі. Вважає, що позивач присвоїла собі опікунство над дитиною і не бажає враховувати його переважне право батька перед іншими особами на участь у вихованні дитини. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову, де зазначила, що позивач та [PERSON] є її батьками. Через те, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вона намагалася побудувати сімейні відносини з іншим чоловіком, батьки вигнали її з квартири, розташованій за адресою: [ADDRESS], в якій вона зареєстрована і яка на праві спільної сумісної власності належить їй та батькам, та позбавили її права на спілкування з дочкою [PERSON]. Вона не ухиляється від утримання своєї дитини, бажає виховувати свою дочку і неодноразово зверталася до позивача надати їй можливість бачитися з дочкою та приймати участь у її вихованні. Проте мати безпідставно відмовляє їй у цьому. Вона не вчиняла по відношенню до своєї дитини дій, які передбачені ч. ст. 164 СК України, і які б стали підставою для позбавлення її батьківських прав. Просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримувала свій позов, надала пояснення аналогічні його обґрунтуванню та пояснила, що [PERSON] у 2007 році залишила свого чоловіка [PERSON], бо він її бив, та переїхала проживати разом з дочкою [PERSON] до них у квартиру за адресою: [ADDRESS]. На той час дитині ще не було одного року. Періодично дочка знову уходила до [PERSON], тижнями її не було вдома, а дитиною опікувалися вони з чоловіком. Вони з чоловіком записали дитину до дитячого садку, хоча заяву писали від імені [PERSON], як від матері дитини. На той час [PERSON] проживала з ними, але зловживала алкогольними напоями, гуляла та не займалась дитиною, через що вони зверталися до поліції із відповідними заявами. [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння приводили додому чужі люди, відкривали її ключами квартиру. В той час, коли дитина відвідувала дитячий садок, [PERSON] ще приймала участь у вихованні дитини, водила її у дитячий садок, але вдома проживала не завжди, залишала дитину на декілька днів або тижнів, потім знову поверталася додому. З 2013 року [PERSON] припинила проживати разом з ними та своєю дочкою, але інколи з'являлася у квартирі. Вона стала проживати із [PERSON] і вони разом зловживали спиртними напоями. [PERSON] матеріально дитину не забезпечувала, не придбавала для неї одяг, лише інколи, коли отримувала пенсію, давала дитині гроші для школи. Вона, позивач, та її чоловік [PERSON] піклувалися про онуку, матеріально її забезпечували, виховували. Через те, що [PERSON] приходила до дочки у стані алкогольного сп'яніння, онука не бажала спілкуватися із своєю матір'ю. Вони з чоловіком не перешкоджали [PERSON] проживати разом з ними та дочкою в їх квартирі, навпроти не відпускали її з квартири, але вона вчиняла сварки і все одно уходила. В неї відсутні документи на підтвердження того, що дочка [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Відповідач [PERSON] також з 2007 року взагалі не цікавився дитиною, не відвідував свою дочку [PERSON], хоча вони протягом 2007-2010 років запрошували його на день народження дитини. Один раз він приходив до них у стані алкогольного сп'яніння, але приходив не до дитини, а до [PERSON]. При ній [PERSON] не спілкувався з дитиною і їй невідомо, чи бачився він з дитиною за її, позивача, відсутності. [PERSON] ніколи не був у дитячому садку та у школі, не приймав участь у вихованні своєї дитини. Останній раз вона його бачила на день народження онуки, коли [PERSON] виповнився один рік, а потім тільки в суді. Він ніколи не приходив до них, не просив дитину, щоб поспілкуватися з нею, подарунків не дарив, грошей на дитину не давав. Онука завжди була разом з нею та чоловіком і вони не перешкоджали [PERSON] спілкуватися з дитиною. Їй не було відомо, що [PERSON] зверталася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, і не було відомо чи отримувала вона аліменти на дитину. У своєму первинному позові вона не ставила питання про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, бо він, начебто, сплачував аліменти на утримання дитини, перераховуючи їх на користь матері дитини - дочки [PERSON], але вона ці кошти не віддавала, а витрачала на свої потреби. Потім вона залучила батька дитини як відповідача і бажає позбавити його батьківських прав, оскільки він не приймав участь у вихованні дитини і дев'ять років не сплачував аліменти на утримання своєї дочки [PERSON]. Після рішення органу опіки та піклування про встановлення йому днів для спілкування з дитиною [PERSON] до дочки [PERSON] не приходив і не спілкувався з нею. Коли вона зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав, дочка [PERSON] вела антиморальний спосіб життя, а про батька онуки вони взагалі не мали ніяких відомостей. Вона зверталася до органу опіки та піклування про призначення її опікуном малолітньої онуки [PERSON]. [INFO] року [PERSON] народила сина. З березня 2017 року вона проживає разом з ними у квартирі по [ADDRESS], спілкується із своєю дочкою [PERSON], доглядає за новонародженим сином [PERSON], добре поводиться, оплачує витрати на школу для [PERSON]. Не знає, чи позбавляти дочку [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON], бо зараз між ними нормальні стосунки. Чи отримує зараз [PERSON] аліменти від [PERSON], їй невідомо. Вона чула, як [PERSON] телефонував [PERSON] та питав чи отримала вона аліменти і чому не переслала. В неї склалося враження, що [PERSON] повертає йому отримані аліменти. Вона наполягає на позбавленні [PERSON] батьківських прав. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримував, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та в судовому засіданні, яке відбулося 13 червня 2017 року, надала пояснення, аналогічні письмовим запереченням проти позову, та пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 листопада 2005 року. Мають дочку [PERSON], [INFO]. До досягнення дочкою одного року вона проживали разом з чоловіком в його будинку по [ADDRESS]. Потім вона разом з дочкою переїхала проживати до своїх батьків у квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Проживала у цій квартирі разом з батьками та дочкою [PERSON] до 2013 року. Вона півроку працювала на тепличному комбінаті, потім неофіційно працювала в магазині «Лагуна», один рік - в магазині «АТБ». З 2013 року вона стала проживати із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а дочка [PERSON] проживала разом з її батьками - [PERSON] та [PERSON] Протягом 2013 - 2014 років вона брала дочку [PERSON] на вихідні до себе, а в 2015 році вона дочку до себе більше не брала, щоб та не бачила сварки із [PERSON] та вживання ними алкогольних напоїв. Дитина проживала разом з дідом та бабою, які її утримували. Вона також інколи поверталася проживати до батьків. [INFO] року вона народила сина [PERSON], батьком якого є [PERSON] , і повернулася проживати разом із сином до батьків. З 2007 року з [PERSON], на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, на її користь на утримання дочки [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів. На момент стягнення аліментів [PERSON] не працював. На день народження дочки, коли їй виповнився один рік, він подарував дитячий велосипед. У 2007 році вона ще спілкувалася з [PERSON], підтримувала з ним стосунки, приїздила до нього і він обіцяв допомагати матеріально. У 2007 році вона пред'явила виконавчий лист до виконання в Баглійський відділ виконавчої служби. Проте, [PERSON], побивши її, змусив її написати заяву про відкликання виконавчого листа. Потім вона знову пред'явила лист для примусового виконання. [PERSON] просив її забрати виконавчий лист поки він не знайде нормальної роботи, щоб в нього не накопичувалися борги. У 2009 році вона знову забрала виконавчий лист. З 2015 року з [PERSON] почали стягувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON]. Вона отримувала по 500-1000 грн. з урахуванням заборгованості. В цей період вона проживала разом із [PERSON] і половину аліментів витрачала на себе, а половину на дитину. До 2013 року, поки дочка [PERSON] була з нею, вона платила за школу, а потім заплатила можливо два рази по 200 грн. 04 травня 2016 року дала дитині 500 грн., купила футболку. Коли дитина була з нею на вихідні, вона її годувала, водила у парк та на пляж. З 2013 року по теперішній час у школі була два рази. Перестала ходити до школи, коли [PERSON] перейшла у 5-й клас. В той час в суді вже була справа про позбавлення її батьківських прав і їй було соромно. Потім вона завагітніла, торгувала на ринку. Коли дочка [PERSON] була маленькою, вона водила її на щеплення. Дитина раніше відвідувала заняття з петриківського розпису, з акробатики, за які оплачували дід та баба. Вона 5 разів водила дочку на заняття гімнастикою до комплексу «Русалка», за які вона сплачувала самостійно. Коли гроші були, вона давала їх дитині. [PERSON] наказував їй, щоб вона аліменти своїм батьками не віддавала. Вона знаходилася у скрутному матеріальному становищі. Коли вона проживала з батьками, то купляла продукти, але спільного бюджету не було. Ніякого майна, крім одягу, ні собі, ні дитині вона не купляла. Вона тричі на вимогу [PERSON] забирала виконавчий лист, а подавала знову через один-два роки, бо він добровільно допомогу не надавав. До 2015 року він ніде не працював. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та в судовому засіданні, яке відбулося 10 липня 2017 року, надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням проти позову, та пояснив, що разом з дочкою [PERSON] він не проживає з квітня 2007 року. Він не спілкувався з позивачем та її представником з приводу зустрічей з дитиною, а всі питання щодо дитини вирішував з її матір'ю - [PERSON] Він інколи спілкувався з дочкою. У 2012 -2013 роках [PERSON] інколи приводила дочку до спортивного комплексу «Русалка», де він спілкувався з дитиною. [PERSON] надала неправдиві пояснення про те, що вона протягом певних періодів не отримувала від нього аліменти на утримання дочки [PERSON]. У 2007 році з нього рішенням суду на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON]. До 2013 року аліменти з нього за виконавчим листом не стягувалися, але з 2007 по 2009 рік він, на прохання [PERSON], з урахуванням свого матеріального стану, неодноразово давав їй гроші для дитини, багато разів переводив гроші по пошті. У 2013 році він дізнався, що з 2011 року Баглійським відділом ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа. До 2014 року аліменти він не платив, бо не працював. У травні 2015 року виконавчий лист надійшов за місцем його роботи, де він працює з грудня 2014 року. За його заявою з нього стягували аліменти в розмірі 50% заробітної плати, оскільки він знав про наявність заборгованості. В теперішній час він не має заборгованості по аліментам. Йому не було відомо з ким проживає дитина. Він не має судимостей, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра. Жорстко з дитиною не поводився та не експлуатував її. У травні 2016 році він звернувся до органу опіки та піклування з заявою про участь у вихованні дочки [PERSON]. Вважає, що відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав. Також в судовому засіданні була опитана малолітня [PERSON], [INFO], яка пояснила, що вона не пам'ятає, коли вона спілкувалася з батьком, бо це було давно. Побачила батька вже в суді. Коли вона була у першому чи другому класі, вона займалася гімнастикою в спортивному комплексу «Русалка», але батька там не бачила. Мати не проживала з нею з 2013 року. Вона жила з бабусею та дідусем, а мати проживала з іншим чоловіком, подарунків їй не робила, одяг не купувала. В школу мати ходила тоді, коли вона навчалася у першому класі. Пам'ятає, що коли вона була маленькою, мати приходила п'яною. Коли мати перестала з ними проживати, вона спілкувалася з нею тільки по телефону. Бачилася з матір'ю, коли ходила до неї туди, де вона продавала картоплю. У деякі місці у 2016 році, коли вона вже навчалася у п'ятому класі, мати давала гроші на харчування. У березні 2017 року мати [PERSON] повернулася проживати до них з бабусею та дідусем. Вона з нею спілкується. Мама народила братика [PERSON] і вони всі разом гуляють. Вона бажає жити з бабусею та дідусем. Не бажає, щоб маму позбавляли батьківських прав, хоче щоб батьківських прав позбавили тільки батька. Представник органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, від заступника начальника служби, завідувача сектору захисту прав дітей [PERSON] надійшла письмова заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника. Крім того, надійшов висновок від 12.10.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON]. Представник Органу опіки та піклування - адміністрації Південного району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився. Від голови адміністрації Південного району [PERSON] надійшла письмова заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника. Також надійшов висновок адміністрації Південного району Кам'янської міської ради від 17.10.2016 року, в якому вирішення питання про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] залишено на розсуд суду. Представник Дніпровського районного у м. Кам'янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. До судового розгляду справи від начальника відділу [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 158, ч.1 ст.169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників третіх осіб. Вислухавши позивача, відповідачів та малолітню [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 19), свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). З 19 листопада 2005 року по 20 листопада 2007 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюб (а.с. 17,18). Вони мають малолітню дочку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Після розірвання шлюбу між відповідачами малолітня [PERSON] залишилася на вихованні та утриманні матері [PERSON] Згідно довідки про склад сім'ї (а.с. 20), малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. В цій же квартирі зареєстровані бабуся та дідусь дитини: [PERSON] та [PERSON], а також мати дитини - [PERSON] Як зазначено в акті про непроживання від 18 травня 2016 року (а.с. 21), відповідач [PERSON] не проживала у квартирі по [ADDRESS] з 2013 року. Те, що [PERSON] не проживала разом із своєю дочкою [PERSON] з 2013 року по день складення акту, підтвердила в судовому засіданні малолітня [PERSON] і не заперечувала сама відповідач. З приводу невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON] її батько [PERSON] 25 березня 2016 року звертався із заявою до Дніпровського ВП Кам'янського ВП, під час розгляду якої з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду про недопустимість в подальшому ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується висновком ЖЄОЗПВКП № 2500 від 25.03.2016 року (а.с. 26). Згідно характеристики [PERSON], що надана в.о. директора загальноосвітньої школи № 25 м. Дніпродзержинська (а.с. 29), з першого по четвертий клас навчання вихованням дитини займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], які відвідують батьківські збори, забезпечують [PERSON] матеріально, батько дитини до школи жодного разу не приходив, не цікавився навчанням дитини, мама була у школі тільки у першому класі, тобто батьки не приділяють належної уваги дитині, нехтують вихованням. Судом встановлено, що [INFO] року відповідач [PERSON] народила сина та разом з ним у березні 2017 року повернулася проживати до своїх батьків та малолітньої дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де проживає по теперішній час, спілкується із своєю дочкою [PERSON], приймає участь в її вихованні, вони разом гуляють з новонародженим сином. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що не бажає, щоб її матір [PERSON] позбавляли батьківських прав. Позивач [PERSON] також підтвердила, що з березня 2017 року дочка [PERSON] постійно проживає разом з ними та своєю дочкою [PERSON], спілкується з дитиною, доглядає за новонародженим сином [PERSON], добре поводиться, оплачує витрати на школу для [PERSON], тому вона не знає, чи позбавляти дочку [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON], бо зараз між ними нормальні стосунки. Як зазначено, у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 18 постанови від 30.03.2007 року № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на день ухвалення рішення, відповідач [PERSON] тивалий час проживає разом із своєю малолітньою дочкою [PERSON], приймає участь у її вихованні, виконує свої батьківські обов'язки, а також небажання дитини позбавити матір батьківських прав та сумніви позивача щодо застосування такого крайнього заходу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Що стосується відповідача [PERSON], то судом встановлено, що він дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тобто свідомо нехтує своїми обов'язками. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що він не проживає разом із дитиною з 2007 року, і з того часу не часто спілкувався з нею, Бачив дитину за дев'ять років декілька разів. Йому навіть невідомо з ким і де проживала дитина з 2013 року по 2017 рік. На його думку, сплата ним аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], є достатнім для того, щоб вважати його таким, що належно виконує свої батьківські обов'язки. При цьому, йому навіть не було відомо, чи витрачалися аліменти на потреби дитини. Із заявою про визначення порядку побачень з малолітньою дочкою [PERSON] він звернувся до адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради лише у травні 2016 року, вказавши про те, що він не знайшов порозуміння з матір'ю дитини [PERSON] щодо його участі у вихованні дочки (а.с. 105). Проте, судом встановлено, що на той час малолітня [PERSON] з 2013 року проживала разом з бабусею та дідусем, а мати дитини не мешкала із дитиною, не піклувалася про неї, про що батьку дитини взагалі не було відомо. Навіть після визначення [PERSON] порядку побачення з малолітньою дочкою [PERSON], він жодного разу не намагався зустрітися із дитиною, що підтвердили в судовому засіданні позивач та малолітня [PERSON], яка бажає, щоб батька позбавили батьківських прав. Не зважаючи на те, що судом встановлений факт ухилення відповідача [PERSON] від своїх батьківських обов'язків, суд вважає за необхідне відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні її позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], оскільки статтею 165 СК України встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про недоцільність позбавлення матері дитини - відповідача [PERSON] батьківських прав, то саме їй, як законному представнику малолітньої дитини, надано право на звернення до суду з позовом про позбавлення батька дитини - відповідача [PERSON] батьківських прав. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову щодо позбавлення батьківський прав матері дитини [PERSON], позивач, яка є бабусею малолітньої [PERSON], не може бути призначена опікуном дитини і не має права ставити питання про позбавлення батьківських відносно батька дитини, навіть при доведеності його ухилення від виконання батьківських обов'язків. З таким позовом до суду може звернутися законний представник - мати дитини. Вказане вище узгоджується із роз'ясненнями, що надані у постанові від 30.03.2007 року № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав». З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав відносно дитини відповідача у справі [PERSON] Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення відповідачів батьківських прав, то позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на користь майбутнього опікуна на утримання дитини та про призначення позивача опікуном малолітньої онуки [PERSON], також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed