Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у подальшому зменшивши позовні вимоги, в якій зазначає, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 06.07.2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісяця на утримання дитини [PERSON], [INFO] Сторони також усно домовились, що відповідач, окрім аліментів, буде додатково забезпечувати дитину необхідними продуктами харчування, одягом, взуттям, та іншим, а також по черзі оплачувати вартість перебування сина у дитячому садочку. Однак відповідач відмовляється добровільно виконувати усні домовленості, сплачує лише аліменти. Позивач разом з дитиною проживають у однокімнатній квартирі її матері, власного житла не має, квартира потребує створення належних умов для проживання дитини. Значних коштів також потребує і лікування сина. Відповідач не тільки не надає жодної матеріальної допомоги, але і погрожує відібрати сина. Позивачу відомо, що відповідач працює у РФ у фірмі ТОВ ПСФ «Сталькон» та в середньому отримує заробітну плату у розмірі 15000 грн. на місяць. Посилаючись на норми ст.ст.180,182,184,192 СК України, ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини позивач просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача та стягнути з нього аліменти, у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.\~ В судовому засіданні позивач свої уточнені вимоги 09.03.2016 р. підтримала у повному обсязі, просила збільшити розмір аліментів із відповідача, стягнувши із нього 1000 грн. на утримання сина, при тому посилалась на ті обставини, що спершу із відповідача були стягнені аліменти у розмірі 350 грн., та за домовленістю із відповідачем, крім аліментів, він обіцяв надавати іншу матеріальну допомогу та по черзі оплачувати перебування сина у дитячому закладі. Однак відповідач сплачує лише аліменти, яких не вистачає на утримання дитини. Так, за садочок позивач сплачує близько 200 грн. у місяць, а відповідач за весь період лише водив у цирк дитину та купував їй фрукти. Відповідач постійно виїздить у м.Москва, де отримує значний дохід у ТОВ Сталькон, при тому витрачає значні кошти на оплату проїзду. Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи, що позивач не надала доказів того, що маються обставини для збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Так, відповідач у повному обсязі виконує рішення про стягнення із нього аліментів на утримання сина в розмірі 350 грн. щомісячно, крім того, купує дитині одяг та іграшки, разом із тим позивач перешкоджає йому бачитися і спілкуватися із сином. Відповідач не працює, та твердження позивача щодо його роботи у м.Москва РФ доказами, зібраними позивачем - не підтверджено. Натомість сторона відповідача вважає, що позивач має задовільний матеріальний стан, створила іншу сімю, та не повинна отримувати додаткову матеріальну допомогу за рахунок відповідача. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Всудовому засіданні доказами встановлено, що сторони від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає та зареєстрований разом із позивачем (а.с.16), на утримання якого стягнені аліменти із відповідача на користь позивача у розмірі 350 грн. щомісячно із 10.06.2015 р. до досягнення дитиною повноліття, відповідно до рішення суду від 06.07.2015 р. (а.с.6). Як встановлено поясненнями сторін, позивач не звернулась до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів, оскільки відповідач добровільно виконує судове рішення, та заборгованості по сплаті аліментів не має, що також підтверджено випискою із карткового рахунку позивача (а.с.35,36). Обґрунтовуючи свій позов позивач надала суду докази: - договір про її навчання у ВУЗі із 01.09.2013 р. по 30.06.2016 р. на оплатній формі, загальна вартість освітньої послуги складає 13980 грн. (а.с.39); - квитанції за оплату коштів на перебування сина [PERSON] Кіріла у дитячому дошкільному закладі ДНЗ «Калинка» у 2015 році за вересень - 76,80 грн., жовтень - 211,20 грн., листопад - 152,80 грн., грудень - 168 грн., січень 2016 р. -166,80 грн. (а.с.37,38). На запити суду за клопотанням позивача були отримані відповіді: - від Тростянецького районного центру зайнятості Сумського ОЦЗ про неперебування на обліку [PERSON] станом на 12.02.2016 р. (а.с.34); - від Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області про відсутність відомостей про отримання доходів відповідачем у 2015 році (а.с.40), - від УПФ в Тростянецькому районі Сумської області про відсутність відомостей про заробіток відповідача у запитуваний період із 01.01.2015 р. по 09.02.2016 р. (а.с.47); - від Адміністрації Державної прикордонної служби України про наявність інформації у базі даних щодо перетинання державного кордону [PERSON] у 2015-2016 р. у напрямку Російської Федерації (пункти пропуску Рижівка, Бачівськ): 16.04.2015 - виїзд, 19.06.15 - вїзд, 17.07.2015 - виїзд, 17.07.15 - вїзд, 17.07.15 - виїзд, 30.08.15 - вїзд, 13.09.15 - виїзд, 23.10.15 - вїзд, 26.11.15 - виїзд, 30.12.15 - вїзд, 03.01.16 - виїзд, 31.01.16 - вїзд (а.с.54,60). З довідки про доходи позивача вбачається, що вона працює оператором станційного технологічного центру оброб Сумської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південної залізниці» та з вересня 2015 р. по лютий 2016 року отримала дохід у розмірі 26875,75 грн. (а.с.84). Також, обґрунтовуючи позов, представником позивача надано до суду довідку вартості проїзду від ст..Смородине до ст..Москва Московської залізниці, яка становить 1479,08 грн. (а.с.79), та інформацію із електронного сайту бронювання квитків залізничним транспортом - щодо вартості квитка на проїзд від ст..Смородино до ст.Москва Курська - 1597,48 грн. (а.с.83). Посилаючись на обставину перебування у трудових відносинах відповідача із ТОВ ПСФ «Сталькон» РФ, м.Москва, вул.Кожевнічеська, 11/13, позивачем надана фотографія відповідача (а.с.15), яку отримала позивач із сторінки [PERSON] у соціальній мережі, звертаючи увагу суду на надпис логотипу «Сталькон» на захисному шоломі, одягненому на відповідачеві та офіційну інформацію про компанію - ТОВ ПСФ «Сталькон», розміщену у мережі інтернет (а.с.80-82). У заперечення проти позову відповідачем надано у суді трудову книжку, зі змісту якої встановлено, що з 10.04.2008 року записи про працевлаштування відповідача відсутні (а.с.19). Також відповідачем надані відомості з інформаційного фонду Државного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків - про відсутність у період із 01.01.2015 р. по 30.09.2015 р. інформації відносно [PERSON] (і.п.н.2954609996) (а.с.20). Представником відповідача надані у заперечення проти позову товарні чеки, що підтверджують придбання товару відповідачем для сина - одяг на суму 230 грн. від 26.06.15, та на суму 365 грн. без дати, взуття на суму 245 грн. від 26.06.15р, іграшка на суму 900 грн. від 08.02.16р. (а.с.64). проти чого не заперечувала і позивач. Посилаючись на задовільний матеріальний стан позивача, представником відповідача надана розписка про отримання позивачем від відповідача 10000 грн. 19.11.2015 р. у рахунок мирного урегулювання спору про поділ спільного майна подружжя (а.с.85). Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Сторонами не надано доказів щодо їх незадовільного стану здоровя чи наявність захворювання у їх сина [PERSON] Кіріла та необхідність його лікування. Встановлено, що після стягнення із позивача аліментів за судовим рішенням від 06.07.2015 р. на утримання дитини [PERSON] у позивача не змінився сімейний стан, інших утриманців він не має. Суд вважає, що позивач не довела належними і допустимими доказами обставину, що підтверджує працевлаштування відповідача у компанії ТОВ ПСФ Сталькон м.Москва, оскільки фотографія із зображенням відповідача у фірмовому спецодязі, у який вдягнений відповідач, не є прямим доказом, та не доводить у повній мірі вказаного факту працевлаштування відповідача на вказаному підприємстві. Також позивачем не довела розмір заробітку, який, на її думку, має відповідач працюючи у вказаному підприємстві. Докази щодо вартості проїзду залізничним транспортом від місця проживання відповідача до м.Москва суд також не приймає до уваги, оскільки за інформацією з Держприкордонслужби встановлено факт перетину відповідачем кордону автомобільним транспортом. Разом із тим відповідачем не надано обґрунтованих пояснень щодо причини його постійного виїзду за межі України, що беззаперечно підтверджено інформацією Держприкордонслужби, що дійсно може свідчити про виїзд відповідача на заробітки, оскільки будь-яких доказів про отримання доходу на території України відповідач не надав та не повідомив і не підтвердив доказами джерела походження грошових сум, які він сплачує на утримання сина у розмірі 350 грн., коштів, які виплачував у рахунок врегулювання майнового спору із позивачем, та коштів, які використовує на оплату проїзду за межі України, та які витратив на придбання іграшки для сина. Посилання сторони відповідача на те, що він живе за рахунок коштів матері - не підтверджено доказами. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що відповідач не повинен бути звільнений від сплати аліментів у розмірі, необхідному для утримання його сина, з метою забезпечення дитини коштами для життєдіяльності, розвитку, тощо. Отже, суд вважає, що позивач частково довела свої позовні вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів на утримання їх сина [PERSON] Визначаючи розмір аліментів, який підлягає збільшенню, суд виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік»: з 01.01.2016 - 1455 грн., з 01.05.2016 - 1531 грн. з 01.12.2016 - 1637 грн. Крім того, суд враховує середньомісячну номінальну заробітну плату\~ у Сумській області у січні-лютому 2016 році, яка складає 3513 грн. (відповідно до офіційної інформації Головного управління статистики в Сумській області). Оскільки судом встановлено, що відповідач має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, хоча судом не встановлено середньомісячний розмір доходу відповідача, однак встановлено, що він має грошові кошти, які використовував на оплату подарунку сину, сплату коштів у рахунок врегулювання майнового спору, використовує на поїздки за межі України, на сплату аліментів сину, суд приходить до висновку про достатній майновий стан відповідача, а саме те, що матеріальний стан відповідача на час предявлення позову дає можливість сплачувати кошти на утримання сина у розмірі, що перевищує 350 грн. Суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів із 350 грн. до 600 грн., що буде відповідати принципу розумності і справедливості, також буде відповідати інтересам дитини, та, на думку суду, не поставить у скрутне матеріальне становище платника аліментів. У задоволенні позовних вимог [PERSON] в іншій частині - суд вважає за необхідне відмовити у звязку із недоведеністю. Із відповідача підлягає стягненню судовий збір, відповідно до вимог ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved