Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй, позивачу по справі, на праві приватної власності належить житловий будинок № 12, по вул. Вернадського (до перейменування вул. Воровського), в м. Таврійськ, Херсонської області, в якому зареєстрована та проживала її донька [PERSON] Проте з травня 2013 року відповідачка без поважних причин у зазначеному будинку не проживає, а проживає зі своєю родиною по вул. Вокзальній, 3/33, в м. Таврійськ, знатися з реєстрації не бажає. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ, вул. Вернадського (до перейменування вул. Воровського), будинок № 12. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав, просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона дійсно не проживає в спірному житловому будинку з травня 2013 року з тих підстав, що позивачка вигнала її з будинку разом із сімєю. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що будинок № 12, по вул. Вернадського (до перейменування вул. Воровського), в м. Таврійськ, Херсонської області, належить [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Новокаховської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-1288. Спадкодавцем вищевказаного будинку була мати позивачки [PERSON], яка померла 30.11.2005 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 24.05.2013 року, виданого Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міської ради Херсонської області, актовий запис № 12, [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу обрала прізвище «Курамшина». В будинку № 12, розташованому по вул. Вернадського (до перейменування вул. Воровського), в м. Таврійськ, Херсонської області, окрім позивачки, зареєстровані також: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Таврійської міської ради м. Нова Каховка Херсонської області № 96 від 16 листопада 2016 року. Відповідно до акту депутата Таврійської міської ради Херсонської області [PERSON] від 20.11.2016 року, [PERSON] за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ, вул. Воровського, 12, не проживає з травня 2013 року до теперішнього часу, тобто понад три роки. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. ( ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідачка в спірному житловому приміщенні не проживає з травня 2013 року без поважних причин, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, позивачка вигнала з належного їй будинку чоловіка [PERSON], останню з будинку не виганяла; відповідачка навіть приходила інколи в гості до своєї матері, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Будь-яких доказів того, що позивачка чинить перешкоди [PERSON] у користуванні спірним житловим будинком, відповідачкою суду не надано. Суд приходить до висновку, що виходячи з того, що відповідачка [PERSON], [INFO], за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ, вул. Вернадського (до перейменування вул. Воровського), будинок № 12, не проживає понад три роки без поважних причин, вона втратила право користування спірним будинком, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Тому з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 гривень, а також витрати на правову допомогу в сумі 300,00 гривень. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved