Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові вона посилається на те, що 08.04.2008 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Білашківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, актовий запис № 03. За час перебування в шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. В позові позивач також вказує, що подружнє життя між ними не склалось. Їх донька проживає разом з нею в житловому будинку [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що вона самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом, необхідні для належного утриманні їх доньки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та жодної фінансової допомоги на утримання дитини він не надає, хоча має можливість забезпечувати її усім необхідним. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. В заяві також зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,\~ про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак на адресу суду він подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовної зави про стягнення аліментів на утримання дитини. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюбу 08.04.2008 року у виконавчому комітеті Білашківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, актовий запис № 03. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 155653, що видане 11.07.2012 року виконавчим комітетом Майданецької сільської ради Тальнівського району Черкаської області (актовий запис № 08), в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Білашківської сільської ради Тальнівського району за № 358 від 19.07.2018 р. [PERSON], [INFO], дійсно проживає [INFO] разом з дитиною: [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Згідно довідки виконавчого комітету Білашківської сільської ради Тальнівського району за № 359 від 19.07.2018 р. до складу сімї [PERSON] входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 10.01.2016 року народженя. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення\~СК України\~регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в\~ст. 7 СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями\~ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Виконання передбачених ст.150\~СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст. 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, з огляду на вік дитини, яка є неповнолітньою, прожитковий мінімум для неї, обов'язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення в повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на\~ утримання дитини. Суд вбачає підстави до задоволення позову в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, так як добровільно відповідач коштів на утримання дитини не дає. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved