Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2016 року по жовтень 2019 року. За час сумісного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . За спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] , [INFO] , визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження в графі «Батько». Донька проживає з позивачкою, відповідач в утриманні та матеріальному забезпеченні благополуччя родини участі не приймає, всі витрати, пов`язані з забезпеченням дитини позивачка несе одноособово, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно у спрощеному позовному провадженні за відсутності сторін, за наявними у справі доказами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обґрунтовані, отже позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області № 6904 від 24.09.2019 р. [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] (а.с. 6) . Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження, батьком якої є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 26.09.2019 року. Врахувавши вимоги ст.ст. 182, 183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, з відповідача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в розмірі 768, 40 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved