Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, в якій просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Позивачка вказує, що відповідач - [PERSON] є її колишнім знайомим та просив тимчасово зареєструвати його в квартирі. Як зазначає позивачка, 20.10.2000року відповідач, який є для неї зовсім чужою людиною, зареєструвався у вказаній квартирі, однак ніколи в ній не мешкав, речей його в квартирі немає, на даний час місце проживання відповідача їй не відоме. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрований у [ADDRESS], однак фактично не проживає у ній, за комунальній послуги не сплачує, а позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утриманню квартири, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 20.08.2014року позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення в газеті «Одеські вісті» від 12 серпня 2014року. Представник третьої особи про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки та її представника Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня 2000року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Зазначений договір було зареєстровано в КП «МБТІ та РОН» 20.06.2000року кн. 354 пр-125-р. 744. З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована у [ADDRESS], разом з нею прописані: син - [PERSON] з 31.05.2002року та піднаймач - [PERSON] з 20.10.2000року (а.с. 8). З акту сусідів [PERSON] та [PERSON], завіреного начальником КП «ЖКС «Вузівський», вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з моменту реєстрації - з 20.10.2000року по даний час, його речі у квартирі відсутні, адреса його проживання невідома (а.с. 7). З акту обстеження від 28.07.2014року вбачається, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Крім того, у судовому засіданні були допитані в якості свідків сусіди позивачки - [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що відповідач - [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає приблизно з 2000року. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку відповідно до ст. 72 ЖК України, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідача - позов [PERSON] в частині визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача.

Outcome: partial