Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11.08.2014 року. Після розірвання шлюбу позивачка, яка в шлюбі мала прізвище «[PERSON]», повернула собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 10.03.2005р., актовий запис № 249, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але у добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає. Одній утримувати сина матеріально складно, у зв'язку з чим, позивачка звернулася з позовом до суду та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але на адресу суду надала заяву, в якій позов підтримала, просила суд його задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позов визнав, просив суд його задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні та обґрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Так, сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11.08.2014 року. Після розірвання шлюбу позивачка, яка в шлюбі мала прізвище «[PERSON]», повернула собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 10.03.2005р., актовий запис № 249, де в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно довідки № 1105, виданої 12.12.2014р. Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON]. Так, відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В зв'язку з тим, що відповідач працює шліфувальником в ДП «Івченко Прогрес», він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, що забезпечить 1/2 частину прожиткового мінімуму для дитини, відповідає можливостям відповідача і буде відповідати критеріям виваженості, розумності та справедливості і не суперечить нормам законодавства України. Враховуючи наведене, суд вважає, що потрібно визначити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved