Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.10.2013 року було скасовано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Після цього відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги дитині. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, зауважив, що від матеріальної допомоги не відмовлявся. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області від 08.11.2011 року. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.10.2013 року по справі № 478/1167/13-ц шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки Казанківської селищної ради від 18.01.2017 року № 262/03-15/9 на утриманні у позивача перебуває [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, про що свідчить довідка Казанківської селищної ради від 18.01.2017 року № 264/03-15/9. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні з'ясовано, що відповідач не працює, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, будь - яких інших обставин, що мають істотне значення не встановлено. Суду також не надано доказів, що спростовують встановлені обставини. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved