Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем - [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що за період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Спроби примирення не дали позитивних результатів. На даний час позивач та відповідач проживають за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сім`ї неможливим. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач бажає щоб син проживав разом з ним, проти чого вона не заперечує. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що шлюбні відносини припинили півроку тому, з вересня 2019 року проживають окремо. Причиною розірванню шлюбу є постійні сварки, бійки, що негативно впливає на дитину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Погодився з причиною розірвання шлюбу, вказаною позивачем. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що 14 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) виконкомом Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області зареєстрований шлюб, про що 14.03.2014 зроблено актовий запис за № 01. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який за спільною згодою буде проживати з батьком. Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Враховуючи наведені позивачем причини припинення шлюбних відносин, які не заперечувалися відповідачем, на думку суду, подальше спільне проживання сторін у шлюбі та його збереження буде суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, що має істотне значення. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved