Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції, актовий запис №19. В обґрунтування позову зазначила, що з 24.04.2012 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. В листопаді 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що через різні погляди на сімейне та повсякденне життя, на принципові життєві питання, з приводу непорозуміння між ними через відсутність спільних інтересів, у них виникали сварки, що призвело до фактично припинення шлюбних відносин між ними. Наразі у відповідача інша сім'я. На даний час вважала, що вони з відповідачем втратили один до одного почуття любові, взаємоповаги, порозуміння та довіру, а тому бажала розірвати з ним шлюб. Спору про розділ майна та місце проживання дітей між ними немає. Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, тому звернулася з цим позовом до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, від позову не відмовилася, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.12.2017 року відкрито провадження у справі. Згідно свідоцтву про шлюб Серія 1-ВЛ №182702 та копій свідоцтв про народження Серія 1-ВЛ №309631, Серія 1-ВЛ №386133, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2012 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 7, 8, 9). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, яку визнав відповідач, слідує, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, а також і інтересам відповідача. Спору про поділ майна, про місце проживання дітей між сторонами немає. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що дало право позивачці на звернення з заявою про повернення їй з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, з відповідача належить стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 320 грн. 00 коп., що складає 50 відсотків від понесених нею витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу (а. с. 1).

Outcome: approved