Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області про звільнення майна з під арешту. Позивач мотивує позов тим, що 13.02.2010 року з метою виконання виконавчого листа №2-118, виданого 08.09.2008 року Трускавецьким міським судом про стягнення з [PERSON] 452,27 грн. заборгованості на користь ВАТ «Львівгаз» в особі Бориславського УЕГГ, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. 29.11.2010 року державним виконавцем ВДВС Трускавецького МУЮ [PERSON] винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі повного погашення боржником заборгованості, тобто у звязку з фактичним виконанням. Проте державним виконавцем ВДВС Трускавецького МУЮ [PERSON] в постанові про закінчення виконавчого провадження, не було зазначено про зняття арешту, накладеного на майно боржника [PERSON] 18.11.2016 року [PERSON] звернулась з заявою до заступника начальника Трускавецького міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області про зняття арешту з її майна, на яку отримала відповідь від 18.11.2016 року в якій зазначено що згідно даних ЄДРВП у відділі ДВС Трускавецького МУЮ перебувало на виконанні виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-118, виданого 08.09.2008 року Трускавецьким міським судом про стягнення з [PERSON] 452,27 грн. заборгованості на користь ВАТ «Львівгаз» в особі Бориславського УЕГГ, яке згідно розпорядження начальника відділу у 2014 році знищено, а арешт з майна може зняти тільки на підставі рішення суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримуж, просить їх задоволити. Представник Трускавецького міського ВДВС в судове засідання не зявився, однак заступником начальника відділу подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні позовних вимог покладаються на думку суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №17384376 від 13.02.2010 року, державним виконавцем відділу ДВС Трускавецького МУЮ при виконанні виконавчого листа №2-118, виданого 08.09.2008 року Трускавецьким міським судом про стягнення з [PERSON] в користь ВАТ «Львівгаз» в особі Бориславського УЕГГ 452,27 грн. боргу, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час проведення виконавчих дій) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №17384376 від 29.11.2010 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-118, виданого 08.09.2008 року Трускавецьким міським судом про стягнення з [PERSON] в користь ВАТ «Львівгаз» в особі Бориславського УЕГГ 452,27 грн. боргу, закінчено. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Разом з цим, державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не знято арешт з майна [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише на умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищезазначені обставини та норми закону, те, що збереження арешту майна чинить Позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, правові підстави щодо збереження арешту майна після закінчення виконавчого провадження відсутні, суд вважає, що позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved