Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом , відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що з 16.06.2007 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 19.01.2011 року було розірвано. Вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає із нею. Після розірвання шлюбу з 2011 року відповідач самоусунувся від виконання його батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Жодного разу не поцікавився здоров`ям дитини, її навчанням, не проявляв батьківської турботи, не відвідував навчальний заклад, де навчається донька. На переконливу думку позивачки, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вона вважає за необхідне просити суд вирішити питання про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені, при цьому зазначила, що до народження дитини вона з відповідачем проживали у м.Кременчук, а після народження дитини проживали у с.Омельник Кременчуцького району Полтавської області. Із середини 2010 року вони з відповідачем перестали спільно проживати та з цього часу відповідач жодного разу із дитиною не зустрічався, не телефонував ні їй ні дитині, будь - які листи від нього не надходили, школу не відвідував. У 2011 році один раз, через знайому, передав 400 грн. та дрібні речі для дитини, після цього жодної допомоги на утримання дитини не надавав та взагалі долею дитини не цікавився. З 2011 року вона проживає з іншим чоловіком, якого дитина називає батьком та хоче носити його прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив до суду не надходив. Представник третьої особи - служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації до судового засідання не з`явився, направив до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу у відсутність представника служби. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони з 16.06.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 08 листопада 2007 року. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 січня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, при цьому вказаним рішенням суду [PERSON] , [INFO] залишено проживати із позивачкою. 10.07.2018 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно судового наказу, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 02 серпня 2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки від 29.05.2018 року №27, що видана Омельницькою загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] навчається в четвертому класі даного закладу, проживає разом із матір`ю [PERSON] Вихованням дитини займається мама, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу. Батько навчальним процесом не цікавиться, в школі жодного разу не був. Відповідно до довідки Омельницької амбулаторії загальної практики - сімейної медицини від 29.05.2018 року, [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом лікаря Омельницької АЗПСМ з народження. З січня 2011 року дитиною опікується мати. Батько участі не приймає і в амбулаторії з дитиною жодного разу не з`являвся. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківств прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських о бов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної Постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Згідно із ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 18.12.2018 року №589/1 - 59, орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації розглянувши подання служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 10.12.2018 року №01 - 15/989, висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 10.12.2018 року та думку членів комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу не займається її вихованням, матеріально не забезпечує, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені останньою судові витрати.

Outcome: approved