Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 14 серпня 2012 року, між нею та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1915, та визнати за нею право власності на житловий будинок №29 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Підлісній у сел. Високий Харківського району Харківської області та на земельну ділянку площею 0,1068 га, кадастровий номер 6325156700:00:010:0152, яка розташована за вищезазначеною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона є пенсіонеркою, інвалідом ІІ групи. Позивач мешкає у житловому будинку №29 по вулиці Підлісній у сел. Високий Харківського району Харківської області разом з чоловіком [PERSON], який також є пенсіонером та який останні два роки хворіє на рак сигмовідної кишки. Вказаний житловий будинок на праві власності належав [PERSON] згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 22 серпня 2000 року за р. № 2-1696, зареєстрованого в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за р. №2835 в книзі №22, реєстраційний номер майна: 36651006. Земельна ділянка площею 0,1068 га була зареєстрована за позивачем згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД №052757, виданого Харківським районним відділом земельних ресурсів 14 червня 2007 року на підставі рішення VІІ сесії V скликання Височанської селищної ради від 22 березня 2007 року та зареєстрованого за № 010770300098, та водночас перебувала у спільній сумісній власності подружжя. 14 серпня 2012 року позивач та відповідач по справі [PERSON] уклали договір довічного утримання (догляду), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] Відповідно до розділу 2 п. 2.1. Договору відповідач [PERSON] зобовязалась здійснювати утримання (догляд) [PERSON] Пунктом 2.2. Договору визначено перелік певних обовязків [PERSON] стосовно утримання [PERSON], а саме: щомісячне (не пізніше 10 числа місяця) надання грошової суми в розмірі 400,00 грн.; надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири один раз на тиждень, прання та прасування білизни один раз на 10 днів), виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки, поточний ремонт житлового будинку не рідше одного разу на 5 років, тощо); витрати на придбання лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на лікування; забезпечення надання медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.); забезпечення у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що відчужувач не належить до категорії населення, яка забезпечується за рахунок коштів з Державного бюджету Фонду соціального захисту інвалідів; періодичне, але не рідше одного разу на три роки, забезпечення санаторно-курортного лікування з оплатою витрат на проїзд у купейному вагоні. У разі самостійного придбання відчужувачем путівки компенсація її вартості, сума якої не повинна перевищувати 1500,00 грн.; щотижневе забезпечення продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем проживання та оплати їх вартості; організація щоденного триразового харчування. Крім того згідно п.п. 2.3., 2.4. Договору [PERSON] зобовязана надати довічно право проживання у житловому будинку чоловіку позивача [PERSON] та поховати відчужувача у випадку його смерті. Також, сторонами погоджено грошову оцінку матеріального забезпечення відчужувача, яка на підставі п.п. 3.1., 3.2., повинна надаватись щомісячно на рівні 1000,00 грн. та підлягає індексації в порядку, встановленому законом. В свою чергу [PERSON] за цим договором передала у власність [PERSON] належні їй на праві власності житловий будинок №29 з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Високий, вул. Підлісна, а також за згодою чоловіка [PERSON] земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, площею 0,1068 га, кадастровий номер 6325156700:00:010:0152. Позивач та її чоловік люди похилого віку, які страждають на ряд тяжких захворювань, найближчі родичі яких мешкають у Росії. До укладення Договору позивач з відповідачем та її сімєю були знайомі близько 27 років. Після укладання Договору за весь час з серпня 2012 року по березень 2017 року, тобто за 4 роки і 7 місяців відповідач приїздила до позивача у сел. Високий не більше ніж три рази і саме лише тоді привозила щось з продуктів харчування, так би мовити до столу ковбасу, сир, тощо, це при тому, що за умовами Договору відповідач зобовязана була відвідувати позивача раз на тиждень для закупівлі продуктів, організації харчування та прибирання. Виходячи зі змісту договору, саме відповідач мала виступати ініціатором спілкування з визначення потреб позивача, проте за період з серпня 2012 року по березень 2017 року відповідач навіть не намагалася цього робити, а спілкування між сторонами виглядало наступним чином: коли щось було потрібно, позивач сама дзвонила, відповідач не дзвонила. Позивач зазначає, що відповідач самоусунулась від виконання взятих на себе зобовязань за Договором щодо її утримання (догляду), а метою укладення договору з боку [PERSON] було бажання набути у власність майно позивача. За 4 роки 7 місяців відповідачем у 2013 році на прохання позивача у звязку з холодом у будинку замінений був котел та вікна, а також у 2013-2014 році розпочато ремонт у кухні, коридорі та ванні з туалетом, який закінчувала позивач. Позивач посилається на те, що вона страждає на ряд захворювань, з яких «ишемическая болезнь сердца хроническая ишемия ІІ ст., стенокардия, гипертоническая болезнь ІІІ ст., состояние после перенесенных ишемических инсультов (2002, 2005, 2010 г.г.), сахарный диабет ІІ типа, тяжёлое течение, вторично инсулинзависимый, деабитическая ретинопатия, макулопатия, полинейропатия, ангиопатия сосудов н/конечностей, хронический пиелонефрит, аутоиммунный тиреоидит с узлообразованием в обеих долях, возрастная катаракта обоих глаз, глаукома левого глаза и др.». Крім того в період дії договору довічного утримання позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні: З 22 листопада 2013 року по 04 грудня 2013 року ХМКБ №2 ендокриналогічне відділення; З 28 липня 2014 року по 05 серпня 2014 року ОКЛ неврологічне відділення, з діагнозом порушення мозкового кровообігу; З 03 червня 2016 року по 09 червня 2016 року ОКЛ офтальмологічне відділення, з діагнозом «закрытоугольная вторичная болевая глаукома лівого глаза, незрелая катаракта обох глаз». Позивач посилається на те, що вона щомісячно оглядалася сімейним лікарем та отримувала інсулін, приходила на огляд сама, без супроводу. За час спостереження з 2009 року станом її здоровя ніхто не цікавився, що також підтверджується випискою. Зі слів позивача вона самостійно за власний кошт проходить обстеження і лікування, як у поліклініці сел. Високий, так і у медичних закладах м. Харкова, тобто самостійно без будь-якого супроводу дістається до лікарень, самостійно сплачує за попередні обстеження стану її здоровя, а також необхідне лікування, під час якого її ніхто не навідує, зокрема і під час перебування у лікарнях в м. Харкові, а також самостійно дістається до дому після лікування. Позивач зазначає, що вона звернулася до відповідача з проханням надати гроші на операцію, однак остання їй відмовила. Позивач посилається на те, що відповідач на протязі 4 років і 7 місяців ніяким чином не цікавилась життям та здоровям позивача, не виконувала взяті на себе зобовязання за договором, як в частині забезпечення надання позивачу медичної допомоги, включаючи діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін., оплати витрат на придбання лікарських засобів, так і в частині матеріального, побутового, забезпечення продуктами та організації харчування [PERSON] Позивач сплачувала всі комунальні послуги, зокрема з серпня 2012 року по серпень 2016 року у повному обсязі, з вересня 2016 року по квітень 2017 року в межах, призначеної субсидії. Позивач, будучи пенсіонером, інвалідом ІІ групи, тяжко хворою людиною, до того ж обслуговуючи ще і так само хворого чоловіка, самотужки, з метою недопущення заборгованості за комунальні послуги, зі своєї маленької пенсії, замість підтримки особистого здоровя та якості життя, змушена утримувати житло, власником якого на теперішній час є відповідач, яка до того ж вже допустила заборгованість за плату за землю майже за 5 років. Представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, будучи повідомленими про день та час слухання справи своєчасно і належним чином, протягом тривалого часу у судові засідання не зявлялися, відповідачем та її представником неодноразово надавалися суду заяви про відкладення розгляду справи з різних причин, зокрема у судові засідання, призначені на 28 липня 2017 року, 18 серпня 2017 року, 13 жовтня 2017 року та 24 листопада 2017 року, при цьому ані відповідачем, ані її представником не було надано жодних документів на підтвердження поважності причин своєї неявки, а відповідач також не надала заяв про розгляд справи за її відсутності, а тому суд визнає причини неявки відповідача та її представника у судові засідання неповажними і вважає можливим розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч. 4\~ст. 169 ЦПК України. Однак, в ході судового розгляду відповідач [PERSON] позов не визнала, в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що вона дійсно не виконувала договір довічного утримання (догляду) в повному обсязі, як того вимагають умови договору. Однак, вона зазначила, що інколи приїжджала до позивача, купувала їй сир, ковбасу, давали їй гроші приблизно 2000 (дві тисячі) гривень. Зробила деякий ремонт в будинку, а саме: замінила котел та вікна. Також, відповідач зазначила, що ініціатором укладання спірного договору була саме позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представника [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належали житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Підлісна, буд. 29, який належав позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району, Харківської області 22 серпня 2000 року за р. № 2-1696, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №2835 в книзі №22, реєстраційний номер майна: 36651006 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Високий, вул. Підлісна, 29, площею 0,1068 га, кадастровий номер 6325156700:00:010:0152, яка належала позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №052757, виданого Харківським районним відділом земельних ресурсів 14 червня 2007 року на підставі рішення VІІ сесії V скликання Височанської селищної ради від 22 березня 2007 року та зареєстрованого за №010770300098 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею /а.с. 17, 31/. 14 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстраційний номер 1915, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Підлісна, буд. 29 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Високий, вул. Підлісна, 29, площею 0,1068 га, кадастровий номер 6325156700:00:010:0152 /а.с. 8-10/. Зазначений правочин зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 14 серпня 2012 року за №5150824, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів /а.с. 11/. В свою чергу [PERSON] зобовязалася забезпечувати [PERSON] утриманням довічно, а уразі втрати здоровя також довічно доглядом. Главою 2 вищезазначеного договору передбачено, що [PERSON] зобовязана у встановлені строки та в обсязі, передбаченому цим договором, здійснювати утримання (догляд) [PERSON] Утримання (догляд) позивача з боку відповідача повинно відбуватися у вигляді: щомісячного (не пізніше десятого числа місяця) надання йому грошової суми в розмірі не менше 400 (чотирьохсот) гривень; надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири один раз на тиждень, прання та прасування білизни один раз на 10 днів) виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки, поточний ремонт житлового будинку не рідше одного разу на 5 років тощо); витрат на придбання для позивача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування; забезпечення надання позивачу медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.); забезпечення позивача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що позивач не буде належати до категорій населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів; щотижневого забезпечення позивача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості; періодичного, але не рідше одного разу на три роки, забезпечення позивача у разі визнання потреби у санаторно-курортному лікуванні за станом здоровя, оформленої відповідними медичними документами путівкою для санаторно-курортного лікування з оплатою витрат на його проїзд у купейному вагоні. У разі самостійного придбання позивачем путівки відповідач зобовязана компенсувати її вартість на підставі поданих документів, при цьому сума компенсації не повинна перевищувати 1500 (однієї тисячі пятисот) гривень; організації щоденного триразового харчування позивача. Вартість продуктів визначається, виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання, і може підтверджуватися довідками торговельних організацій чи адміністрації ринку, чеками, замовленнями з відміткою про оплату та дату (час) виконання замовлення, яка завіряється штампом (печаткою) і підписом уповноваженої особи субєкта господарювання та іншими документами. Відповідач зобовязалася надати довічно право на проживання у вищезазначеному житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами гр. [PERSON], [INFO], в кімнаті 1-4, площею 7,60 кв.м. Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися позивачу оцінюється сторонами на рівні 1000 (одна тисяча) гривень; оцінка матеріального забезпечення, передбачена цим договором, підлягає індексації в порядку, встановленому законом. Зі слів позивача з серпня 2016 року [PERSON] належним чином не виконує зобовязань за договором довічного утримання. [PERSON] є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням безстроково, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА №283952 /а.с. 16/. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Аналіз юридичної природи договору довічного утримання вказує на те, що змістом зобовязань набувача у такому договорі є систематичне матеріальне забезпечення відчужувателя, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування, догляду та необхідної допомоги. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Главою 4 зазначеного договору передбачено, що позивач має право: вимагати своєчасного та повного надання утримання та догляду від відповідача відповідно до умов цього договору; вимагати розірвання договору та повернення переданого за ним нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обовязків за договором. За змістом вказана норма права передбачає, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, при цьому незалежно від вини набувача. Судом беззаперечно встановлено факт проведення відповідачем ремонтно-будівельних робіт в спірному будинку після укладення договору довічного утримання, які призвели до значного поліпшення житлового будинку, надвірних будівель та збільшення їх цінності внаслідок грошових затрат відповідача. Факт здійснення відповідачем будівельно-ремонтних робіт, а саме: заміна котла, вікон та частковий ремонт в спірному будинку не заперечувався представником позивача в судовому засіданні. Факт поліпшення відповідачем умов проживання позивача шляхом здійснення ремонтно-будівельних робіт не може свідчити про систематичне виконання відповідачем зобовязань за договором довічного утримання у повному обсязі, у тому числі забезпечення харчування, одягом, доглядом, необхідною допомогою та матеріальним забезпеченням. Посилання представника позивача на те, що позивач повністю несла витрати по сплаті комунальних послуг, що підтверджується наданими нею копіями квитанцій, суд вважає безпідставними, оскільки оплата набувачем комунальних послуг не передбачена умовами спірного договору довічного утримання. Крім того, слід зазначити, що позивач постійно проживала у спірному житловому будинку, а відтак була споживачем комунальних послуг. Позивач, в своїй позовній заяві, як на підставу своїх вимог щодо розірвання зазначених договорів, посилається на неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України доказів, які б свідчили про те, що вона надавала та надає позивачу належний догляд та матеріальне утримання в розмірі, визначеному договором, суду не надала. Не надано відповідачем суду також належних та допустимих доказів існування з боку позивача перешкод у виконанні відповідачем зобовязань за договором довічного утримання. Отже, всупереч укладеного між сторонами договору відповідач як набувач майна не виконувала зобовязань щодо забезпечення позивача їжею, ліками, необхідною медичною допомогою та доглядом, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Як вбачається зі змісту договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Підлісна, буд. 29, та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Високий, вул. Підлісна, 29, площею 0,1068 га, кадастровий номер 6325156700:00:010:0152. Таким чином позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на зазначений житловий будинок та земельну ділянку підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved