Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сімєю з матірю на момент її смерті, у якій просить суд встановити факт спільного проживання однією сімєю разом із [PERSON], [INFO] за адресою: Луганська область, м.Луганськ, кв. Волкова[ADDRESS], на момент смерті [PERSON], яка померла 06 серпня 2017 року. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що останні кілька років, незважаючи на те що вона зареєстрована за адресою [INFO], фактично вона мешкала разом зі своєю матірю [PERSON], [INFO] за адресою м. Луганськ, Жовтневий район, кв. Волкова, 9/62. 06.08.2017 року її матір померла, причина смерті - дифузний кардіосклероз. Це сталося в Луганській обласній клінічній лікарні. Про це свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 209 від 07.08.2017 року. Поховання здійснювала вона особисто. Останні роки її матір дуже хворіла. [PERSON] не мала фізично змоги виїхати з окупованої території (м. Луганськ) з метою переоформити пенсію на території України, яку їй перестали платити з липня 2014 року. Весь цей час вона була на її триманні і вона мешкала разом з нею за місце її реєстрації. Про те, що вона фактично мешкала з матірю разом за однією адресою на момент її смерті свідчить довідка, видана в м. Луганську ««Центрожилком» Филиал № 6» № 3667 від 14.10.2017 року. 15.09.2017 року вона звернулась до Старобільського районного суду з заявою про встановлення факту смерті її матері. 18.09.2017 року Старобільський районний суд виніс рішення, на підставі якого вона отримала у Старобільському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області свідоцтво про смерть матері. Після цього вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області з метою отримати допомогу на поховання та пенсію, яку недоотримала її матір при житті у звязку з проведення АТО в Луганській області, але їй було відмовлено у звязку з тим, що в її паспорті та в паспорті покійної матері різні адреси реєстрації. На підставі наведеного та з урахуванням того, що встановлення факту спільного проживання однією сімєю разом із матірю, необхідно їй для оформлення різних правовідносин цивільно-правового характеру, оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті матері вона звертається до суду з вказаною заявою. Представник заявника [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному\~ задоволенню\~ з наступних підстав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала,\~що вона зареєстрована за адресою [INFO]. Ії чоловік [PERSON] помер у 2007 році. Фактично з жовтня 2014 року вона проживала разом зі своєю матірю [PERSON], [INFO] за адресою м. Луганськ, Жовтневий район, кв. Волкова, 9/62, оскільки мати хворіла. 06.08.2017 року її мати померла, причина смерті - дифузний кардіосклероз. У [PERSON] інших дітей не було. Згідно копії паспорту, [PERSON] народилася 21 листопада 1953 року, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.5-7). 06 серпня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Старобільським районним віддіцлом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 526 від 22.09.2017 року (а.с.17). Згідно копії паспорту, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], кв. Волкова, 9/62 (а.с.11-12). Факт родинних відносин заявника [PERSON] з померлою матірю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці, копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про припинення шлюбу матері заявниці (а.с.а.с. 9,10,13,14,15) 26.05.2006 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: м. Луганськ, кв. Волкова, 9/62, що підтверджується копією договору дарування квартири від 26.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області за реєстровим № 1120 (а.с. 16). Згідно ксерокопії довідки, виданої міським комунальним підприємством «Центрожилком» філія № 6 № 3667 Луганської народної республіки від 14.10.2017 року, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: м. Луганськ, кв. Волкова, 9/62, на день її смерті за даною адресою проживала без реєстрації її донька [PERSON] \~\~\~ Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. \~ Оцінюючи вказану ксерокопію довідки, видану міським комунальним підприємством «Центрожилком» філія № 6 № 3667 Луганської народної республіки від 14.10.2017 року, тобто на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд вважає, що надана заявником ксерокопія довідки, видана міським комунальним підприємством «Центрожилком» філія № 6 № 3667 Луганської народної республіки від 14.10.2017 року є в сукупності з іншими здобутими доказами по справі підтвердженням того, що дійсно [PERSON] проживала разом із матірю [PERSON] за адресою: Луганська область, м.Луганськ, кв. Волкова[ADDRESS], на момент її смерті. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 256 ЦПК Українивизначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо закономне визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом\~із спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.\~\~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.2\~ст.1220 ЦК Україничасом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Матеріалами справи встановлено, що на час час відкриття спадщини, заявник [PERSON] проживала зі спадкодавцем, та відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~прийняла спадщину. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, оскільки вона законна та обґрунтована. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй право на оформлення спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved