Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд ухвалити рішення про збільшення стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося з різних причин у зв`язку з чим вони припинили шлюбні відносини, шлюб було розірвано. Дитина протягом десяти років проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, однак її доходу не вистачає на задоволення усіх потреб дитини. Відповідно виконавчого листа Тарутинського районного суду Одеської області від 13 листопада 2008 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2008 року і до повноліття дитини. Позивач просить в судовому порядку збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовй сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, оскільки 600,00 гривень, які були за рішенням суду стягнуто з відповідача у 2008 році, в порівнянні з ринковими цінами на сьогоднішній день є замалою грошовою сумою, позаяк дитина росте і потребує більших витрат. Позивач в судове засідання не з'явилась, просить розглянути справу за її відсутності про що надала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав в повному обсязі. У зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний (а.с. 9). Так, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Згідно виконавчого листа Тарутинського районного суду Одеської області від 13.11.2008 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2008 року і до повноліття дитини (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам виданої Болградським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 31.10.2018 року, [PERSON] має заборгованість по аліментах станом на 31.10.2018 р. у розмірі 70 806,00 грн (а.с.11). 23.08.2013 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого остання отримала прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 23.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.10). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі статтями 180 та 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення, або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом враховується той факт, що даних про працевлаштування та загальний дохід відповідача не представлено. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінився мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів вимогам чинного законодавства не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що збільшення розміру стягнення аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону і досягнення дитиною повноліття. При визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved