Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Сучевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 127487260 від 13.06.2018 року вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , а також власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, площею 0,2349 га. Зазначає, що у її житловому будинку зареєстровані: донька [PERSON] , [INFO]. та її діти - [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]., які мешкають в [ADDRESS], а також донька [PERSON] , [INFO] та її діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак останні в її будинку не проживають з 2016 року. Вказує, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.10.2016 року її доньку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В 2017 році малолітні діти були усиновлені та 11 січня 2017 року начальник служби у справах дітей Глибоцької РДА Чернівецької області Чоботар В.І. звернувся до Сучевенського сільського голови з поданням про зняття малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку у зв`язку із усиновленням, однак дане подання залишилося без відповіді. Крім цього, рішенням виконавчого комітету Сучевенської сільської ради № 22 від 30.03.2021 року її заява про зняття з реєстраційного обліку малолітніх дітей залишена без задоволення, а тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація в її житловому будинку малолітніх дітей, які вже не є членами її сім`ї, створює їй перешкоди у праві користування та розпорядження майном. Зважаючи на вищевикладене, просить судвизнати неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовольнити. Представники Сучевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Міхайлович Ю.Г. та Тіміш Д.І. в судому засіданні позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти задоволення позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, викладенні в позовній заяві та вказали, що малолітні діти не проживають у господарстві позивачки з 2017 року, у зв`язку з усиновленням. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги пiдлягають задоволенню повністю. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 127487260 від 13.06.2018 року та державного акту на право власності на земельну ділянку №340755, [PERSON] являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , а також земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0,2349 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7321088500:01:001:0258. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2016 року [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS], позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS], на користь Чернівецького обласного спеціалізованого будинку дитини (вул. Чапаєва, 2, м. Чернівці) аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розміром 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітей повноліття. Разом з тим, як вбачається з акту обстеження житлово - побутових умов № 32 від 09.04.2021, виданого виконавчим комітетом Сучевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016 - 2020 роки, номер об`єкта погосподарського обліку - 09271, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з дітьми у домогосподарстві співмешканця в [ADDRESS]; онучка - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; онучка - [PERSON] , [INFO] , однак не проживає за вказаною адресою з 2017 року у зв`язку з її усиновленням та онук - [PERSON] , [INFO] , однак не проживає за вказаною адресою з 2017 року у зв`язку з його усиновленням. 14.01.2017 року начальник служби у справах дітей Глибоцької РДА Чоботар В.І. звернувся до Сучевенського сільського голови із заявою з проханням про зняття малолітніх дітей [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO]., з реєстраційного обліку у зв`язку з усиновленням, однак дана заява залишилася без відповіді. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Сучевенської сільської ради № 22 від 30 березня 2021 року про розгляд заяви [PERSON] щодо зняття з реєстрації місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , дана заява залишена без задоволення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. У відповідності до ч.1 ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Відповідно до ст.71 ЖК України за дітьми зберігалося право на користування житловим будинком матері та рідних протягом всього часу перебування в дитячому закладі, однак в подальшому, з моменту усиновлення, у зв`язку з відсутністю підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім громадянином, вони втратили право користування таким житлом. Як вбачається з приписів ч.6 ст.167, п.3 ч.1 ст.247 СК України, п.3 ч.3 ст.71 ЖК УРСР, якими передбачено підстави збереження за неповнолітніми права на проживання та користування житлом в разі їх тимчасової відсутності, зазначене право обумовлено наявністю певних прав та обов`язків, що виникають між дитиною та її родичами за походженням, з якими вона проживала у відповідному житлі до позбавлення її батьків батьківських прав, встановлення над дитиною опіки або піклування, влаштування дитини до дитячого будинку тощо. Тобто, вказаними нормами не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення. У зв`язку з цим внаслідок усиновлення взаємні особисті та майнові права та обов`язки між малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та їхньою матір`ю [PERSON] припинилися. Тому судове рішення про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на проживання у житловому приміщенні, не порушує майнові права дітей. Наведені докази підтверджують те, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку позивачки з 2017 року у зв`язку з їх усиновленням, а тому суд вважає, що вони втратили право користування вказаним житлом.

Outcome: approved