Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: зобовязати відповідача знести самовільно прибудований до кв.[NUMBER] будинку [ADDRESS] тамбур, видати направлення для проведення експертизи речових доказів. Просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідач самовільно, без її згоди захопили та перепланували тамбур, який знаходиться у їх спільному користуванні, тобто, встановили перегородку з дверима, чим позбавили її можливості належним чином користуватися цим спільним приміщенням, так як відстань між вхідними дверми скоротилась, що створює незручності при одночасному вході чи виході із квартир. На її неодноразові звернення до відповідача з приводу перевлаштування дверей та на приписи державних органів щодо усунення порушення, відповідач не реагує. Позивачка в судовому засіданні підтримала свій позов у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що коли він заселився у квартиру кв.[NUMBER] будинку [ADDRESS], то тамбур вже існував. Його побудували батьки відповідача зі згоди мешканців під»їзду. Позивач постійно пред»являє надумані вимоги. Документів, які вимагає законодавство на влаштування тамбуру, та які б підтверджували право власності на своє ім.»я відповідач не має. Підтвердив той факт, що його було оштрафовано за самовільне переобладнання вказаного тамбура. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони визнали в судовому засіданні, як обставину, що не підлягає доказуванню, що вони є власниками квартир [NUMBER] та [NUMBER] будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] визнав ту обставину, що до квартири, яка належить йому на праві власності під [NUMBER] будинку [ADDRESS] прибудовано тамбур. Документів які б підтверджували його право власності на спірну споруду він не має. Письмового дозволу всіх мешканців під»їзду вказаного будинку на переобладнання тамбуру як місця загального користування на його ім.»я та на ім.»я попередніх власників квартири [NUMBER] за вказаною адресою він надати не може. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні учасниками процесу визнаний і не підлягає доведенню той факт, що відповідач купив квартиру у своїх батьків, які є мешканцями першого заселення квартири кв.[NUMBER] будинку [ADDRESS] після його будівництва. В судовому засіданні сторони визнали, що квартири [NUMBER] та [NUMBER] знаходяться в одному тамбурі на першому поверсі п»ятого підїзду п»яти поверхового будинку [ADDRESS]. Тамбур це прохідний простір між дверима, що слугує для захисту від проникнення холодного повітря, атмосферних опадів, пилу, диму і запахів при вході до будинку, у сходову клітку чи інші приміщення. Тамбур є місцем загального користування власників прилеглих до нього квартир. Також в судовому засіданні встановлено, що спільний тамбур вказаних квартир самовільно перепланований шляхом побудови перегородки навколо квартири [NUMBER] внаслідок чого утворилось приміщення, яке було самовільно приєднане відповідачем до площі своєї квартири. Ці обставини підтверджуються матеріалами перевірки департаменту ЖКГ та розвитку інфраструктури Харківської ОДА, Зміївської РДА, виконавчого комітету Зміївської міської ради, Зміївським районним відділом ГУДСУ з надзвичайних ситуацій у Харківській області, прокуратури Зміївського району Харківської області (а.с.6,7,8,9, 10,12,13). Згідно з Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. N 76 (надалі Правила) до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Відповідно до п. 1.4.1. Правил, «перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства». Відповідно до п. 1.4.4. Правил, «перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається». Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року, допоміжні приміщення передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Відповідно до ст..19 ЗУ « Про об»днання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Тамбур є загальним майном та відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідачем не доведено в судовому засіданні, що позивачкою було надано згоду на облаштування перегородки із дверима у тамбурі загального користування. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що перепланування тамбуру відповідачем [PERSON], у вигляді встановлення перегородки з дверима, проведено з порушеннями вимог законодавства, а саме без отримання відповідного дозволу (самовільно), з порушеннями вимог Правил пожежної безпеки, та є таким, що погіршує умови проживання їх сусідки [PERSON] позивачки по справі. Доводи відповідача про те, що спірна перегородка, начебто, існувала ще при заселенні його до будинку ним у судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджено. Та вони спростовуються долученим відповідачем до матеріалів справи актом про згоду мешканців п»ятого під»їзду будинку № 5 на влаштування власником кВ. [NUMBER] вказаного будинку тамбуру до своєї квартири від 21 липня 2014року. Тобто, письмова згода частини мешканців будинку на переобладнання місць загального користування отримана тільки у липні 2014 року та вказаний акт не містить згоди позивача (а.с.26) Ці обставини дають підстави суду вважати, що встановлення спірної перегородки з дверима проведене саме відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про знесення самовільно побудованої перегородки, яка перешкоджає їй користуватись спільним приміщенням, є законними і обгрунтованними, у звязку із чим підлягають задоволенню. Що стосується вимоги видати направлення для проведення експертизи речових доказів, то це не є спір про право з відповідачем, а є процесуальна дія позивача з приводу доказування певних фактів і не може бути віднесена до способів судового захисту визначеного ст.. 16 ЦК України. За наведеного, позивачці слід відмовити у видачі направлення для проведення експертизи невідомо яких і в якій справі речових доказів. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем та підтверджені квитанцією про сплату судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial