Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому , після уточнення вимог, просила суд визнати за нею право власності на 12 частину квартири за адресою: [ADDRESS], як придбану у період шлюбу з чоловіком -[PERSON]; на іншу ? частину квартири як за спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] Свої позовні вимоги вона обгрунтовує тим, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 15.05.1974р. по 02.10.1984р. У період шлюбу вони у ЖБК «Приозерний 71» придбали у власність двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS]. Перший пайовий внесок у розмірі 2312руб., які були взяті з її заощаджень, було внесено 28.10.1975р. Пай виплачено повністю 18.09.1984р. Кожен з подружжя має право на ? частину квартири. Після розірвання шлюбу 02.10.1984р. вони продовжували проживати однією сім'єю з [PERSON] до його смерті, яка сталася -[INFO]. З моменту розірвання шлюбу до дня його смерті вони підтримували фактичні шлюбні відносини з [PERSON] та після його смерті прийняла спадщину на 1/2 частину спірної квартири. Вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, дбали один про одного, вона доглядала за ним після перенесеної ним травми та після його смерті організувала похорон. Після смерті [PERSON] поліклінікою №11 їй була видана довідка про хворобу та смерть [PERSON] У спадкодавця були рідні брати -[PERSON], [PERSON], які після його смерті були спадкоємцями другої черги, але у встановлені законом строки спадщину не прийняли, дотримуючись домовленості про те, що вони претендувати на спадщину [PERSON] не будуть. Моральної та матеріальної підтримки [PERSON] вони не надавали. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю, який діяв на той час., вона має право на ? частину квартири, яка була придбана у період шлюбу. У зв'язку з тим, що після розірвання шлюбу вони з [PERSON] проживали фактично як чоловік та жінка, , жили однією родиною більш п'яти років до дня його смерті, на підставі ст.1264 ЦК України вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги і просить визнати за нею право на ? частину квартири, в порядку спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] і в остаточній редакції позову просив суд визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], як за спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], та на іншу 12 частину квартири , посилаючись на те, що брав участь у паєнагромадженні та набув право власності на кооперативну квартиру в цілому. Зустрічний позов обґрунтував тим, що [PERSON] є його рідною матір'ю. За рішення суду, в період з січня 1973р. по грудень 1978р. вона отримувала аліменти на його утримання від його батька, проте, на нього кошти не витрачала; з 01.09.1973р. він навчався у школи-інтернаті №11 м.Харкова, де перебував на повному державному утриманні до 01.09.1977р. У 1977 році [PERSON] з [PERSON] отримали спірну квартиру на умовах пайової участі в ЖБК шляхом внесення грошових коштів, використавши для цього і аліменти , які надходили позивачу на його утримання. Вважає, що в паєнагромадженнях є і його частка , яка, на його погляд дорівнює ? частини квартири. Ще за життя [PERSON] його стосунки з [PERSON] втратили характер сімейних , вони стали проживати окремо у різних кімнатах, окремо вести господарство, а 02.10.1984р. шлюб було розірвано офіційно. В подальшому [PERSON] створила нову сім'ю з [PERSON], у якого і стала проживати, періодично з'являючись у спірній квартирі. Офіційно їх шлюб було зареєстровано 03.11.1990р. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] з [PERSON] будь-яких стосунків вони не підтримували; вона за ним не доглядала, не брала участі у його похованні, але з 1978р., коли його було влаштовано до школи-інтернату, поселилася у спірній квартирі та стала там постійно проживати там. Він і [PERSON], стали проживати однією родиною спочатку за кошти останнього , а потім і на його (позивача) кошти, які він на той час заробляв самостійно. Вони з ним вели спільне господарство та проживали разом до його смерті -[INFO]. Після 1991р. [PERSON], як член кооперативу, що повністю сплатив пайовий внесок, набув право власності на спірну квартиру, тому, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому ? частину квартири, на яку він ([PERSON]), має право , в порядку передбаченому ст.1264 ЦК України, як спадкоємець четвертої черги ,що на протязі п'яти останніх років проживав разом зі спадкодавцем . Вважає, що, що він, як член сім'ї, брав участь у паєнагромадженні, тому і набув право власності на ? частину паєнагромадження. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], та просила суд встановити факт того, що [PERSON] був рідним братом [PERSON]; визнати [PERSON] правонаступником [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] Свої зустрічні позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що в провадженні суду є цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на спадкове майно. Вона є рідною донькою [PERSON], а той рідним братом спадкодавця [PERSON]. [INFO] її батько [PERSON] помер. Після його смерті вона є правонаступником заявлених ним позовних вимог. Посилається на те, що її батько [PERSON] після смерті свого рідного брата -[PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, мав право , але не встиг прийняти спадок брата. Вважає що до неї, як рідної доньки, в порядку ст.1276 ЦК України(спадкової трансмісії) має перейти право на 1/2 частину спірної квартири . У процесі розгляду справи представник [PERSON] [PERSON] подав доповнення до зустрічної позовної заяви [PERSON] та просив суд поновити пропущений позщивачем строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позивні вимоги підтримала. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] заперечувала. Відповідачі [PERSON] свої позовні вимоги підтримав , проти зустрічних позовних вимог заперечував. Представник [PERSON] позовні вимоги доверителя підтримав, зустрічні позовні вимоги заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, вчинивши дослідження матеріалів справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені частково, [PERSON] частково, в позові [PERSON] має бути відмовлено з наступних обставин. Судом встановлено, що основним пайщиком двокімнатної квартири в ЖСК «Приозерний» за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . 23.12.1993 р. [PERSON] помер.(а.с.6) У зв'язку з відкриття спадщини 18.01.1994 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? частину квартири , згідно з ст.22 Кодексу України про шлюб і сім'ю. ( т.1 а.с. 31) Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12.01.2005 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину квартири[ADDRESS] як такої , що набута в період шлюбу із [PERSON] та на іншу ? частину цієї квартири як за спадкодавцем четвертої черги. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області р від 23.01.2007 р. рішення суду було скасовано . Справа розглядається вдруге. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.05.1974 року по 2 жовтня 1984 року. ( т1 а.с.7,9) В 1975 році подружжя отримало в ЖСК «Приозерний» двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Перший пайовий внесок за квартиру було внесено [PERSON] в жовтні 2006 року за рахунок коштів, які зберігалися на її особовому рахунку в ощадбанку. Станом та 18.09.1984 року пай за квартиру був повністю сплачено і право власності на квартиру було зареєстровано в БТІ за [PERSON] як основним пайщиком. (.1 а.с. 10,21 т.2 а.с.66,67) Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст..28 КпШС в разі поділу майна , яке є спільною сумісною власністю подружжя , їх частки визнаються рівними. Таким чином частки подружжя [PERSON] у праві власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. дорівнюються ? частини, кожному. Позовні вимоги [PERSON] в частині щодо визнання права власності на ? частину квартиру [ADDRESS], як такої що набуто подружжям під час шлюбу є доведеними і підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування , після смерті [PERSON] як за спадкоємцем четвертої черги , то відповідні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Судом встановлено і сторонами не заперечується той факт, що станом на 2.10.1984 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.9) Спадщина на майно відкрилася після смерті [PERSON] , яка настала [INFO]. Правовідносини із спадкування на відповідний час врегульовані ЦК України (в редакції 1964 року). Відповідно до розділу VII ЦК України (в редакції 1964 року) спадкування за законом можливо було для спадкоємців першої та другої черги. Вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на частку в спадщині як спадкоємцем четвертої черги ґрунтується на вимогах ст.1264 ЦК України(в редакції 2004 року) і стосується осіб, які не менше 5 років прожили із спадкодавцем однією сім'єю. Відповідно до положення п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 1.01.2004 р.) можливість застосування правил книги шостої ЦК України можливе до спадщини, яка відкрилася , але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом . Тобто, правовідносини діючого ЦК України поширюються на правовідносини, за якими спадщина відкрилася після 1 липня 2003 року (за 6 місяців) Таким чином положення ст.1264 ЦК України не поширюються на правовідносини, за якими спадщина відкрилася в 1993 році. В частині позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на частку в спадщині як спадкоємцем четвертої черги має бути відмовлено. Із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про визнання права власності на спадщину звернувся [PERSON] , її рідний син від першого шлюбу, в якому ставиться питання про визнання за ним права власності на ? частину спірної квартири, як таким що брав участь у паєнагромадженні кооперативної квартири за рахунок аліментів, які отримувала [PERSON] за часів, коли він знаходився на повному державному утриманні в школі-інтернаті №11 м.Харкова. Ним також ставиться питання про визнання права власності в порядку спадкування на іншу ? частину квартири як за спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування цих вимог він посилається на те, що , нібито, останні п'ть років до смерті [PERSON] він проживав з ним разом і мав з ним спільне господарство. Проте з даною позицією погодитися не можливо. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона забов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дані про утримання аліментів з [PERSON] в період з 1973 року по грудень 1978 року не можуть служити підтвердженням отримання їх [PERSON] та використання для паєнагромадження. Доказів цьому позивачем не наведено і відповідачем [PERSON] заперечуються. Доводи [PERSON] щодо перебування його на повному державному утриманні в період його навчання в шкоді-інтернат №11 м.Харкова є лише припущенням і об'єктивно нічим не доводяться. Доводи позивача [PERSON] про те, що в період з 1978 року по 1993 роки він проживав однією сім'єю із спадкодавцем і набув право власності на ? частину квартири в порядку ст..1264 ЦК України як спадкоємець четвертої черги є неспроможними. Вимоги ст.1264 ЦК України не поширюються на правовідносини із спадкування майна , що виникли в 1993 році у зв'язку із смертю спадкодавця. Відповідно до ст.ст.529-531 ЦК України ( в редакції 1964 року ) право спадкування за законом на час виникнення відповідних правовідносин мали лише спадкоємці першої та другої черги, а також утриманці. До жодної з цих категорій позивач не відноситься і вимог за відповідними правовими підставами в позові не наведено. Позивні вимоги [PERSON] є безпідставними і задоволенню не підлягають. Пояснення свідка [PERSON] щодо обставин проживання [PERSON] в спірній квартирі не мають жодного значення , бо правових підстав для визнання права власності на спадщину за законом позивачем не надано. Разом із позовом [PERSON] та [PERSON] судом розглянуто зустрічний позов [PERSON], за яким вона просила встановити факт, що її батько [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON], та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на належну спадкодавцю ? частину спірної квартири в порядку ст. 1276 ЦК України за спадковою трансмісією на підставі того,що [PERSON] помер 3.10.2006 року не встигнувши прийняти спадщину після смерті брата [PERSON]. В допоповненні до позову представник позивача просив поновити [PERSON] строк на прийняття спадщини, посилаючись на те, що про відкриття спадщини вона та її батько довідалися лише в 2006 році, бо відповідач [PERSON] приховала від інших спадкоємців факт того, що її шлюб із спадкодавцем був розірвано за життя спадкодавця. Встановлено, [PERSON] помер [INFO] і, відповідно до ст..525 ЦК України (в редакції 1964 року) з цього часу відкрилася спадщина. В строки і в порядку визначеному ст..549 ЦК України [PERSON] за прийняттям спадщини не звернувся, в управління та користування майно не вступив. Даної обставини позивач не спростовує. З позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом [PERSON] звернувся до суду 06.04.2006 року, в якому посилався на те, що колишня дружина приховала від нього факт наявності спадкового майна. Позивач не заперечував той факт , що про смерть брата , яка сталася [INFO] йому було відомо. У визначений ст..549 ЦК України строк і спосіб він з приводу прийняття спадщини не звернувся. Доводи щодо фактичного успадкування шляхом прийняття речей померлого, [PERSON] відповідними доказами не підтвердженні і позивачем [PERSON] в позові не наведені. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини також не зверталася. Позивачем в якості правових підстав позову наведені норми ЦК України (в редакції 2004 року), які не можуть бути застосовані до відповідних правовідносин із спадкування. Сам факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] сторонами не заперечується і судом має бути визнано як встановлений факт. В інший частині позовних вимог [PERSON] суд відмовляє за безпідставністю і недоведеністю.

Outcome: partial