Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], який був власником житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Оскільки заповіту за свого життя їх батько не склав, то спадкоємцями за законом майна померлого є його дружина, позивач у справі [PERSON] та діти померлого - [PERSON] та [PERSON], які в установлений законом термін подали до нотаріальної контори заяви про відмову прийняття спадщини на користь позивача. Інші спадкоємці за законом, та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. В даний час у [PERSON] виникла необхідність отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння з господарськими будівлями після померлого, проте згідно повідомлення №144/01-16 від 11.02.2014 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлому, оскільки по правостановлюючому документу, що підтверджує право власності померлого на вказане майно не проведено державну реєстрацію нерухомого майна. На підставі викладеного, позивач прохає суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Прохала позов задовольнити. Представник відповідача - Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечив. Треті особи - Глобинська районна державна адміністрація, відділ держземагенства у Глобинському районі, Глобинська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, згідно наданих суду заяв прохають розглядати справу за їх відсутності, заперечень щодо задоволення позову не мають. Треті особи - реєстраційна служба Глобинського районного управління юстиції в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 10 червня 2013 року . Відповідно до повідомлення №144/01-16 від 11.02.2014 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що належали померлому, оскільки по правостановлюючому документу, що підтверджує право власності померлого на вказане майно не проведено державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно технічного паспорту: житловий будинок літ. А побудований в 1963 році; погріб з шийкою літ. Бп побудований в 1963 році, прибудова літ. а побудована в 1965 році, веранда літ. а1 побудована в 1965 році, сарай літ. б побудований в 1987 році, літня кухня літ. Б побудована в 1987 році, сарай літ. В побудований в 1989 році, гараж літ. Г побудований в 1970 році, сарай літ. Д побудований в 1975 році, сарай літ. Е побудований в 1978 році, огорожа № 1, які розташовані за адресою [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 0,32 га. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Таким чином, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не зареєстрував своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правовстановлюючі документи не померлих не видаються. Згідно ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Разом з цим, визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved