Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання правочину удаваним. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] Після смерті брат заповіту не залишив. Вона є спадкоємцем померлого відповідно до ст..ст. 1269,1274 ЦК України. Їй відомо, що її брат мав автомобіль ВАЗ 2109 1997 року випуску, державний номер [NUMBER] червоного кольору, яку він купив у кінці 2011 року у [PERSON] за 32 000 грн. Але він не оформив належним чином договір купівлі продажу автомобіля, а лише оформив доручення на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом. З жовтня 2011 року [PERSON] зійшовся зі своєю колишньою дружиною [PERSON] В [INFO] [PERSON] помер. Відразу після смерті брата зникли документи на його машину а також з двору його колишньої дружини зник і автомобіль. Мати та вона звернулись до міліції у зв'язку з тим, що колишня дружина брата розпорядилася його автомобілем незаконно. Було з'ясовано, що колишня дружина [PERSON] 19.03.2013 року переоформила автомобіль на себе. Вона уклала договір купівлі авто з власником машини вказаним у технічному паспорті, а оскільки він давно продав цей автомобіль за дорученням [PERSON] грошей вона не платила. Вважає, що автомобіль, який було придбано за удаваним правочином - дорученням, її братом [PERSON] є фактично його спадщиною і мав бути прийнятий у спадщину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її брат зберігав гроші у матері. У відповідача [PERSON] грошей не було, гроші заробляв брат. На зароблені гроші він купив машину. [PERSON] не хотіла купляти машину, вона хотіла провести воду, але вважала, що оскільки ці гроші заробив [PERSON], то він має право купити машину. Він їздив на автомобілі за довіреністю. Казав, що збирається переоформити автомобіль, але в нього не було коштів. Коли брат помер, його поховала матір за свої гроші. Ми думали, що машина підлягає спадкуванню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був першим володільцем автомобіля ВАЗ 2109. Він продав автомобіль, отримав за нього гроші та оформив генеральну довіреність. Це було років 6-7 тому, кому він видавав довіреність, він не пам'ятає. Потім він видав довіреність [PERSON], грошей від нього не отримував. Зробив це, бо той його попросив. Потім до нього звернулась дружина померлого [PERSON] та попросила оформити договір купівлі-продажу, оскільки її чоловік помер. Грошей вона йому не платила. Пояснила, що хоче переоформити автомобіль. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що довіреність [PERSON] він не видавав. Він покупав автомобіль без довіреності, тільки з техпаспортом. Автомобіль він купляв у [PERSON]. Була домовленість, що коли він буде продаввати автомобіль, тоді оформлять довіреність від першої особи. Він відремонтував автомобіль та їздив на ньому деякий час, а потім вирішив його продати, для чого поїхав на базар. Там до нього підійшов [PERSON], подивився на автомобіль та сказав, що йому треба порадитися з дружиною. Автомобіль вони вирішили купити. Була умова, що [PERSON] отримає довіреність від першої особи. [PERSON] здзвонився з [PERSON] та домовились оформити довіреність у приватного нотаріуса Озерова. В обумовлений день він прибув до нотаріуса. Було ще зачинено, [PERSON] та [PERSON] не було. Підійшов [PERSON], потім підійшла його дружина [PERSON]. В автомобілі [PERSON] передала йому гроші за автомобіль. Потім вона пішла. Підійшов [PERSON] і вони разом з [PERSON] пішли до нотаріуса. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з [PERSON] вирішили купити автомобіль. [PERSON] підшукав підходящій автомобіль, поїхали подивились на нього, потім вирішили йти до нотаріуса. [PERSON] вона не дочикалась і пішла. Перед цим в автомобілі передала [PERSON] гроші за автомобіль. Це були її гроші. На підставі чого [PERSON] володів автомобілем, вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли [PERSON] повернувся з Києва, то вони з колишньою дружиною [PERSON] вирішили купити автомобіль. Він почав шукати підходящий автомобіль та згодом знайшов такий. З часом він подзвонив та сказав, що купив автомобіль у [PERSON]. Довіреність була видана [PERSON] на ім'я [PERSON] Він взяв довіреність від першого господаря. Чи були якісь кошти у [PERSON] йому не відомо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В копії свідоцтва про народження [PERSON] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] одружився з [PERSON] (а.с. 9). В копії свідоцтва про народження [PERSON] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Відповідно до довідки, наданої виконавчим комітетом Бутівської сільської ради, на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с. 12). З копії постанови про закриття кримінального провадження від 21.09.2013 року вбачається, що 15.08.2013 року до Старобільського РВ ГУМВС України звернулась [PERSON] про те, що відносно неї вчинені протиправні дії. Як пояснила [PERSON], [PERSON] незаконно оформила на своє ім'я автомобіль, який належав покійному брату [PERSON] і відмовляється надавати будь-які документи для подальшого оформлення спадку. Дане кримінальне провадження було закрито у зв'язку за відсутністю склада правопорушення (а.с. 14). Відповідно до відповіді на запит, наданої завідувачем Старобільської ДНК Басовою О.В. щодо надання інформації стосовно здійснення правочинів доручення на розпорядження та володіння автомобілем ВАЗ 2109, 1997 року випуску, червоного кольору, держ. номер [NUMBER] від імені [PERSON] та від імені [PERSON], за період з 2010 року по теперішній час Старобільською ДНК жодного правочину стосовно вказаного автомобіля та від імені вищезазначених осіб вчинено не було (а.с. 33). Відповідно до відповіді на запит, наданої Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засолбів з обслуговування Білокуракінського, Новоайдарського, Новопсковського та Старобільського районів, за даними НАІС «Автомобіль» легковий автомобіль ВАЗ 21093, 1997 року випуску, держ. номерний знак [NUMBER], червоного кольору, кузов № [NUMBER] 15.05.1997 було зареєстровано за [PERSON], [INFO]. 23.03.2013 вищевказаний автомобіль було перереєстровано у Центрі ДАІ 4413 за [PERSON], [INFO]. Інформація щодо надання довіреності на керування вищевказаним автомобілем у базі даних відсутні (а.с. 45). Відповідно до копії повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON] [PERSON] видав довіреність в порядку передоручення на ім'я [PERSON] та [PERSON] [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON] [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] (а.с. 69-70). Відповідно до ст.. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Тобто згідно вищевикладеного, судом встановлено, що [PERSON] не видавалась довіреність на автомобіль ВАЗ 21093, 1997 року випуску, держ. номерний знак [NUMBER], червоного кольору, кузов № [NUMBER] на [PERSON] взагалі. Крім цього, згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 59 від 06.11.2009 року, вимога про визнання правочину удаваним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Позивач не була стороною договору купівлі - продажу автомобіля ВАЗ 21093, 1997 року випуску, держ. номерний знак [NUMBER], червоного кольору, кузов № [NUMBER], ні вчиненням одностороннього правочину, яким є довіреність, видана [PERSON] на ім'я [PERSON] А також не подала суду доводів, яким саме чином права та законні інтереси позивача було порушено і яким саме чином, оскільки оскаржений правочин, заявлений в позовній заяві взагалі не відбувся. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини, викладені позивачем в позові, а саме доказів того, що довіреність, видана [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON] на ім'я [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом ВАЗ 2109 червоного кольору держ. номер [NUMBER], 1997 року випуску є удаваним правочином. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З урахуванням вищевикладеного, суд в задоволенні позову відмовляє за необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed