Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу. Вказала, що 26 липня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З січня 2014 року вони проживають окремо, на утримання дитини відповідач матеріальної допомоги не надає. Подружнє життя не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, часто буває агресивним,що відображається на ній та дитині, часто застосовував фізичну силу в присутності дитини,що потягнуло за собою розлад дитячої психіки, з приводу чого вона зверталася за медичною допомогою до дитячого лікаря-психіатра. Подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу для неї стало неможливим. Шлюб у сторін є першим. Вона працює, її заробітна плата складає 1800 гривень на місяць, однак цих коштів не вистачає на утримання дитини. Просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь щомісяця аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до повноліття доньки та розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй набуте прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач наполягала на позовних вимогах, мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві, уточнила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з січня 2014 року. Примиритися з відповідачем не бажає, оскільки не знає що від нього чекати. Проблемами родини не переймається, часто не приходить додому ночувати, до того ж відповідач раніше був засуджений. Вона хвилюється про психічний стан дитини, тому наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, яка мешкає разом нею та перебуває на її утриманні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, заперечував проти розірвання шлюбу. Вважав, що збереження родини можливо, позивачці з ним буде краще ніж самою та він приймав заходів для примирення сторін. Доводи позивача щодо того що він не переймається проблемами родини необґрунтовані, те що він раніше був засуджений він ніколи не приховував. Інших утриманців він не має, офіційно працевлаштований. Визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання доньки. Згідно з копією свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (після укладання шлюбу прийняла прізвище [PERSON]) 26.07.2008 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 491. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їх сукупності, вважає встановленим наступне. [PERSON] та [PERSON] (після укладання шлюбу прийняла прізвище [PERSON]) [PERSON] 26 липня 2008 року уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 491. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2014 року, по викладеним вище мотивам, подальше спільне проживання сторін і збереження родини стали неможливими, шлюб розпався, збереження сім’ї суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, і тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки забов’язані утримувати дітей до повноліття. Відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітній дитині. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд бере до уваги стан здоров’я і матеріальне становище дитини, стан здоров’я і матеріальне становище відповідача, зокрема те, що інших утримань з нього не провадиться, і приходить до висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 104-105, 112, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved