Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В своїй заяві позивач вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 10.05.2014 року. Відповідач недостатньо надає допомогу на утримання дитини, що змушує її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками 12.07.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надав. Відповідно до\~ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч.8\~ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10.05.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №097875. Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ №222983 [PERSON] народилася 23 вересня 2014 року і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідач своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, в повному обсязі не виконує, а відповідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: матеріальне становище дитини та платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, що змусило позивача звернутися до суду з вищевказаним позовом. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів із відповідача у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідач не є особою похилого віку, працездатний, отже спроможний сплачувати аліменти на дочку, щомісячно, у вказаному розмірі, оскільки належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини. \~ \~ \~ \~Відповідно позов підлягає задоволенню. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 04.07. 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав доказів, того, що він не спроможний сплачувати аліменти, в тому розмірі, який зазначений в позові. За ч.1 п.1\~ст.430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved