Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення ним 23-х років, а саме до 15 червня 2024 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.07.1997 року по 29.04.2014 рік, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею, відповідач на його утримання сплачував аліменти відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси у розмірі 1/4 частини до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . Оскільки, у 2018 році син продовжив навчання у Одеському медичному інституті Міжнародного гуманітарного університету, а з досягненням ним повноліття виплати по аліментам припинилися, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснила суду, що загальна вартість навчання в Одеському медичному інституті Міжнародного гуманітарного університету складає - 58 800, 00 гривень. На даний час позивачка сплатила за перший курс навчання сина - 13800, 00 гривень. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 03.06.2019 року ОСББ « Святослава Ріхтера ,144/2», [PERSON] , постійно проживає за адресою: [ADDRESS] з позивачкою, повністю знаходиться на її матеріальному утриманні. Позивачка відповідно до документів, працює лікарем-гінекологом у пологовому будинку № 7, її заробітна плата за півроку склала суму - 26 152, 55 гривень, а тому їй дуже важко самостійно утримувати сина, який продовжує навчання. Представник позивачки наголошувала, що відповідач є особою, яка може надавати матеріальну допомогу єдиному сину, оскільки інших утриманців не має, проживає у приватному будинку, користується приватним автомобілем, який придбав у 2017 році. Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, пояснивши суду, що завжди надав матеріальну допомогу своєму єдиному сину, за рішенням суду сплачував аліменти на його утримання до повноліття. Коли позивачка звернулася до суду з першим позовом про стягнення додаткових витрат у сумі 6900, 00 гривень, сплачених за перший курс навчання сина, він позов визнав. Позов що розглядається в цьому провадженні не визнає, оскільки за ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання до двадцяти трьох років, за умови, що вони - батьки, можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач зазначає, що єдиними джерелом його доходу є пенсійне забезпечення, розмір якого складає - 5395 гривень. Окрім цього починаючи з 2005 року він постійно хворіє, в період з 06.11.2018 року по 14.11.2018 року був шпиталізований до ТОВ «Центр медицини» з діагнозом «Жовчокам`яна хвороба. Гострий калькульозний холецистит». З 06.11.2018 року по 14.11.2018 року був шпиталізований до багатопрофільного медичного центру ОНМедУ де була проведена операція про видаленню жовчного міхура. На діагностику та лікування хвороби пішло багато коштів, які він позичив та треба віддавати. Крім того зазначив, що мешкає у приватному будинку, а його обслуговування, особливо в опалюваний період потребує багато грошей. Стосовно реєстрації автомобіля «NISSAN NOTE» 2010 року випуску, у 2017 році, пояснив, що цей його спадок після смерті батька, хоча не заперечував що автомобілем користується. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції 18 липня 2001 року. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11.11.2014 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх різновидів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб у 2014 році, з зв`язку з чим припинили сумісне проживання, [PERSON] весь час проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з довідки № 23 від 07.06.2019 року, виданої директором ОМІ МГУ [PERSON] , про те, що він є студентом 1 курсу Одеського медичного інституту ( спеціальність: 224 Технології медичної діагностики та лікування) денної форми навчання. Наказом 679 від 10.08.18 зарахований на 1 курс. Приблизний термін навчання - 30.06.2022 року. Як вбачається з Договору про надання освітніх послуг № 224-1 БД від 16.07.2018 року укладеним між Міжнародним гуманітарним університетом, в особі ректора [PERSON] , з одного боку - Виконавець та [PERSON] «Замовник» , Третя особа - [PERSON] , в інтересах якого укладено договір освітніх послуг, уклали договір про таке: Виконавець бере на себе зобов`язання надати студенту в повному обсязі та належної якості освітні послуги в частині підготовки фахівця вищої спеціальної освіти в межах навчальних планів і програм Виконавця, розроблений у відповідності до державних стандартів вищої освіти. Строк дії договору з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року. Відповідно до пункту 3.2. розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступені вищої освіти встановлюється в сумі - 58 800 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Заперечуючи проти задоволення позову відповідач надав суду медичні документи, які на його думку підтверджують, що він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, а саме: виписний епікриз н/б № 25753-16, підтверджуючий його лікування у стаціонарі у період з 05.10.2016 року по 09.10.2016 року з діагнозом : хронічний панкреатит; медичну картку стаціонарного хворого № 43704, про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 20/07/2016 року по 01.08.2016 року у міській клінічній лікарні м. Москва, з діагнозом: гострий апендицит; Виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 4241/2018 року, ТОВ «Центр медицини», про перебування на лікуванні з 03.11.2018 року по 04.11.2018 року; виписний епікриз № 10739 Багатопрофільного медичного центру ОНМедУ, з якого вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарі в період з 06.11.2018 року по 14.11.2018 року з діагнозом: флегмонозний калькульозний холецистит, емпієма жовчного міхура, 06.11.18 проведена операція: лапароскопічна холецистектомія, у післяопераційному періоді - інфузійна терапія, антибіотики, анальгетики, смазмолітики, місцево перев`язки з антисептиками. Ускладнень в післяопераційному періоді не спостерігалося, рани зажили первинним натягом, виписаний у задовільному стані. Суду також надано квитанції підтверджуючи оплату лікування у ТОВ «Центр медицини», на суму 5000,00 гривень та оплату за проведення інших досліджень(аналізів) на суму - 880,00 гривень та 1340,00 гривень, придбання у цей період медичних препаратів на суму - 2235,11 гривень, 360,03 гривень, 201,23 гривень . Суд приймаючи рішення про часткове задоволення позову, не приймає до уваги перелічені вище документи, оскільки вони стосуються періоду -2018 року, зі змісту яких вбачається що лікування [PERSON] відбулося без ускладнень. Відповідачем не надано суду документів підтверджуючих його стан здоров`я у 2019 році та витрати, які він несе на придбання медичних препаратів, на відновлення або підтримання стану свого здоров`я у даний час. Відповідачем не оспорювалося що інвалідності він не має, інших утриманців не має, разом з тим, багато грошей витрачає на харчування та купівлю препаратів для підтримання організму, однак доказів таких витрат суду не надано. Судом не враховується в якості підтвердження неможливості надання матеріальної допомоги сину, квитанції що сплати [PERSON] послуг за водопостачання, газопостачання та електричну енергію, оскільки вказані суми формуються виключно з показників лічильників, і кожний споживач послуг має можливість вживати заходів щодо економного їх використання. На думку суду можливість споживати достатній обсяг електричної енергії, оплачувати газопостачання у приватному будинку, користуватися приватним автомобілем. навпаки підтверджує можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно до ст. 200 СК України суд визначає аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи що дитина сторін по справі вже досягла повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, то суд з врахуванням положень ст. 182 СК України має визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача, однак не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму повнолітньої людини. Враховуючи обставини справи, а також те, що аліменти є допомогою тому батькові, який сам несе тягар утримання дитини, яка навчається, а закон вимагає, щоб батьки несли рівні обов`язки з утримання дітей, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову, з 16.07.2019 року до 30 червня 2021 року, оскільки строк дії Договору, зазначений у Договорі про надання освітніх послуг № 224-1 БД -004 від 16.07.2018 року - 30 червня 2021 року. При визначені періоду по який присуджуються до стягнення аліменти, суд не враховував довідку № 23 від 07.06.2019 року, видану директором ОМІ МГУ [PERSON] , оскільки термін закінчення навчання (30.06.2022 року) в цій довідці вказаний як «приблизний». Згідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16.07.2019 року.

Outcome: partial