Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2009. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO] . Оскільки спільне життя не склалося, рішенням Городищенського районного суду від 09.09.2013 шлюб ним було розірвано. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09.09.2013 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак, з часу пред`явлення виконавчого листа до виконання відповідач лише частково сплачував встановлений рішенням суду розмір аліментів і, з початку 2015 року та по даний час, відповідач взагалі не сплачує аліменти на утримання доньки та має заборгованість у розмірі 24021 грн. 00 коп. З часу розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Позивач вважає, що вказані дії є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги просив задовольнити, вказавши, що [PERSON] батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини не виконує, не бере участі у вихованні та житті дитини, не турбується про її стан здоров`я, має заборгованості зі сплати аліментів. Представник Служби у справах дітей Городищенської райдержадміністрації Базило О.М. у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що отримавши ухвалу про відкриття провадження у даній справі, було викликано позивача та відповідача до Служби у справах дітей. Сторонам роз`яснено наслідки позбавлення батьківських прав. При цьому [PERSON] зазначив, що [PERSON] уклала шлюб з іншим чоловіком, а тому він не має наміру в подальшому утримувати свою дитину. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На обґрунтування заявлених вимог, позивачем надано наступні докази: - копія паспорта, картки платника податків та довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; - свідоцтво про народження дитини, відповідно до якого, відповідач по справі [PERSON] , являється батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; - рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09.09.2013, відповідно до якого, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано визначено місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , разом із матір`ю - позивачем у справі [PERSON] ; - рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 09.09.2013 відповідно до якого, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - свідоцтво про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] від 06.09.2019; - довідка - розрахунок по аліментам Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.01.2020 року № 34, відповідно до якої, розмір заборгованості [PERSON] щодо сплати аліментів, станом на 20.01.2020, становить 24021 грн. 00 коп.; - довідка ВК Городищенської міської ради Черкаської області № 243 від 22.01.2020 про те, що [PERSON] проживає спільно з дочкою [PERSON] 2011 року народження та сином [PERSON] 2019 року народження. Відповідно до ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не надала суду докази на підтвердження умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] відносно своєї дочки [PERSON] . Заборгованість батька зі сплати аліментів не є достатньою підставою для застосування такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача у даному випадку не є доцільним, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed