Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа УДМС України в Сумській області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, в якій зазначає, що їй на підставі договору дарування від 18.10.1989 року належить домогосподарство по вул.Жовтнева,80 в м.Тростянець Сумської області. У вказаному господарстві зареєстровані позивач, відповідач та їх син [PERSON]. На початку 2001 року відповідач забрав свої речі та виїхав проживати за іншою адресою, де створив нову сімю, ніяких відносин з позивачем та сином не підтримує. У 2007 році шлюб між сторонами рішенням суду було розірвано. Позивач має право на отримання житлової субсидії, однак реєстрація відповідача створює їй перешкоду. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації, однак він відмовився. Тому позивач звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом у будинку №80 по вул.Жовтнева в м.Тростянець Сумської області. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, за зареєстрованим у встановленому законом порядку відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. Судову повістку на 17.07.2015 року відповідач отримав за місцем фактичного проживання, причини неявки не повідомив (а.с.39). Поштова кореспонденція на 30.07.2015 року була повернена до суду без вручення з повідомленням, що конверт повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.42,44), \~однак відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, у відповідності до вимог глави 8 ЦПК України, суд ухвалює рішення під час заочного розгляду справи. \~ Представник третьої особи УДМС України в Сумській області у судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином, на попереднє судове засідання надіслав письмові пояснення, де з приводу позовних вимог позивача покладається на розсуд суду. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що добре знає відповідача, оскільки він з позивачем проживали у спільному дворі з нею. Бачила його останній раз у тому дворі років 10 тому, після того він за місцем своєї реєстрації не зявлявся, бо знайшов іншу жінку і пішов жити до неї. Із сином він не спілкується. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що добре знає позивача та її колишнього чоловіка [PERSON], якого вже не бачила років 10. Він покинув позивача, забрав машину, деякі речі та пішов жити у нову родину. Шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Тростянецького районного суду Сумської області 22.08.2007 року (а.с.36), про що 19.09.2007 року було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7). Як вбачається з копії будинкової книги у будинку №80 по вул.Жовтнева в м.Тростянець Сумської області зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). Згідно договору дарування від 18.10.1989 року [PERSON] за дорученням [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину жилого будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в м.Тростянець Сумської області по вул.Жовтнева,80 (а.с.10). З копії технічного паспорту вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Тростянецькою нотаріальною конторою 18.10.1989 року, належить 1/2 житлового будинку №80 по вул.Жовтнева в м.Тростянець Сумської області (а.с.32-34, 35). Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~ Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.156 Житлового Кодексу УРСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно до ч.4 ст.156 Житлового Кодексу УРСР до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. До членів сімї належать дружина, їх діти, батьки, також можуть бути визнані членами сімї інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК УРСР). Отже, в судовому засіданні встановлено, що права позивача, як власника будинку, були порушені відповідачем, який вибув з місця проживання, однак не знявся з реєстрації, понад строки, встановлені ст.405 ЦК України за місцем своєї реєстрації не проживає. Оскільки будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, належним позивачці, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому позовні вимоги про зобовязання органу реєстрації зняти відповідача із реєстрації за місцем проживання не можуть бути судом задоволені, як зайве заявлені позивачем, оскільки щодо вказаних вимог спір у справі відсутній та обовязок щодо зняття з реєстрації місця проживання особи покладений на органи реєстрації Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні на підставі, зокрема, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved