Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину автомобіля. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з 19.08.2015 року, за адресою: [ADDRESS]. Від спільного проживання з відповідачем має малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] в теперішній час перебуває у Старобільському слідчому ізоляторі за скоєння кримінального правопорушення. Під час спільного проживання позивачка з відповідачем набули автомобіль [NUMBER], 2002 року випуску, колір сірий, номер шассі (кузова, рами) ХТА 21150023127760, обєм двигуна 1499 см. куб. Даний транспортний засіб був набутий на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2015 року та був оформлений на відповідача [PERSON] Автомобіль був набутий за спільні кошти, на підставі чого позивачка просить визнати автомобіль обєктом права спільної сумісної власності її та відповідача, визнати за нею право власності на ? частину вказаного автомобіля. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову у повному обсязі. Суд, зясував позицію сторін, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав: Згідно з ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязаними правовідносинами, тощо. За ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з довідки про склад сімї № 312 від 05.07.2017 р. (а.с. 12) позивачка та відповідач проживали разом як чоловік та дружина. Згідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 30.06.2017 р. (а.с. 13) відповідач [PERSON] мешкав разом з позивачкою [PERSON] у цивільному шлюбі з січня 2013 року. Згідно до копії свідоцтва про народження дитини відповідач є його батьком (а.с. 14). Згідно до копії вироку Старобільського районного суду від 19.01.2017 року відповідач засуджений до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. Оцінюючи вищенаведене, суд вважає доказаним, що позивачка [PERSON] проживала у цивільному шлюбі разом з відповідачем [PERSON] та за час спільного проживання набули автомобіль, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується заявою відповідача про визнання позову.

Outcome: approved