Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В даний час діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] не надає кошти на утримання дітей, хоча має можливість їх надавати. Відповідач офіційно працює та отримує регулярно заробітну плату. Тому вона змушена звернутись до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнила, що вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти у вказаному розмірі у зв'язку з тим, що вона на даний час доглядає дитину до трьох років, тому не може працювати, оскільки маленьку дитину віком 1 рік 8 місяців не беруть в дитсадок. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Відповідач подав до суду заперечення в яких повідомив, що він працює на «Ладижинській ТЕС», де щомісячно отримує заробітну плату. Сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50% від заробітної плати не має можливості, так як на його утриманні перебуває непрацездатний батько [PERSON], [INFO], який є пенсіонером. Також, позивач має стабільний щомісячний дохід від господарської діяльності, зареєстрована як приватний підприємець. Позивач [PERSON] та діти мають добрий стан здоров'я. Стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей саме у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів позивач нічим не підтверджує. Тому просив позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, вважає, позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивач і відповідач працевлаштовані, відповідач отримує заробітну плату, позивач - дохід від підприємницької діяльності. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються дослідженими письмовими доказами. Відповідач працює, має постійних дохід, а тому стягнення аліментів з нього слід проводити у частці від доходу. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке. Звернувшись в суд з даним позовом, [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів на утримання двох дітей. Судом роз'яснювались положення ст. 10, 11 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження необхідності сплати аліментів саме в такому розмірі позивачем суду не надано. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить із того, що аліменти - кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня визначений законодавчо - прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає, що аліменти, які слід стягнути з відповідача на дітей, необхідно визначити в розмірі 1/3 частки від доходів відповідача. Стягнення з батька зазначеної суми, на думку суду, буде достатньо для утримання дітей, враховуючи, вік дітей, та зокрема, стан здоров'я дітей і потреби у витратах на їх утримання. При цьому суд враховує й те, що обоє батьків спроможні та повинні задовольнити потреби дітей в належному утриманні. Посилання позивача на те, що вона доглядає, зокрема за молодшим сином до досягнення ним трирічного віку, не є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів, оскільки може бути враховано в разі звернення позивача до суду із іншим позовом про стягнення аліментів на її утримання. Разом з тим, посилання відповідача на те, що він утримує непрацездатного батька є голослівним та не підтверджене належними доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей у встановленому судом розмірі, який суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін, обставини справи і інтереси дітей. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial