Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40 та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейні стосунки у них з чоловіком не склалися, через постійні суперечки їх сім'я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. Крім того [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання, посилаючись на те, що з вони відповідачем від шлюбу мають двох спільних малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 14.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 14.02.2015 року (а.с.6). Від шлюбу мають двох спільних малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (копії свідоцтв про народження дітей - а.с. 7,8, копія довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 240 від 23.01.2019 року - а.с. 9). В період спільного проживання через постійні непорозуміння та суперечки сімейні стосунки у сторін не склалися, близько шести місяців вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб став носити формальний характер, а тому його збереження є недоцільним. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони зберігати шлюб не бажають, а тому суд приходить до висновку, що їх сім'я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання сім?ї не надає. Позивач займається доглядом за малолітніми дітьми і позбавлена можливості працевлаштуватися, іншого доходу, крім соціальних виплат не має, а їх розмір є не достатнім для прожиття її та дітей. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до переконання, що, оскільки відповідач сім?ю не забезпечує, позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у важкому матеріальному становищі, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення меншою дитиною трирічного віку. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 768,40 гривень сплаченого нею судового збору за подання позову про розірвання шлюбу та 768,40 гривень судового збору на користь держави за подання позову про стягнення аліментів, оскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved