Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]В, [PERSON]Г, [PERSON]В, [PERSON]В, [PERSON]П, [PERSON]В, [PERSON]В, треті особи [PERSON]А, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON]О, [PERSON]О, [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №98/0059 від 02.03.1998 року квартири\~ [ADDRESS], загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м., зареєстрованого на Одеській Універсальній Товарній Біржі «GIP», дійсним. В обгрунтування вимоги позивач вказував на те, що вона виконала усі умови договору, відбувся повний розрахунок з продавцями, позивач зі своєю сімєю вселилися в квартиру, сплачують комунальні послуги, виконують усі\~ права та обовязки власника. На теперішній час виникла необхідність у відчуженні квартири та позивачу стало відомо, що такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Від третіх осіб надійшли заяви про те, що вони не заперечують проти заявлених вимог та просять слухати справу у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилися, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході розгляду справи було встановлено, що 02 березня 1998 року\~ [PERSON], діюча від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON], 1982р.н., [PERSON], діюча від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON], 1986р.н., [PERSON], діюча від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1986р.н., продали, а [PERSON] купила квартиру№5 в будинку №74/1 по вулиці Дніпропетровська дорога в м.Одесі, загальною площею 65,6 кв.м, яка складається із 3-х кімнат житловою площею 38,9 кв.м, а також: коридору, кухні, ванної кімнати, туалету. Договір зареєстрували на Одеській Універсальній Товарній Біржі «GIP», реєстраційний №98/0059, але нотаріально його не посвідчили. На підставі даного договору за позивачем\~ з 11 березня 1998 року було зареєстровано право власності на придбаний об'єкт нерухомості в ОМБТІ під №39-стр 195-кн.262пр (а.с.8-зворот). Свої зобов'язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передали у власність позивача вказану квартиру, а вона сплатила за це її вартість та вселилася у житло. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний обєкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на імя позивача. Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України\~і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~ від 16 січня 2003 року,\~ регулюються Цивільним кодексом\~ Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР \~якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.\~ Покупець та продавці нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору. Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору,передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» , який діяв станом на 1998 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на\~\~\~ біржі відповідно до норм\~ Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved