Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якій зазначає, що в 1990 році вона стала проживати в житловому будинку, розташованому в с. Левенцівка, вул.8-го Березня, 1, Чутівського району, Полтавської області. Цей будинок з господарськими і побутовими спорудами був збудований в колгоспі господарським способом. Підставою для її заселення в дане домоволодіння став усний дозвіл керівництва колгоспу ім. Куйбишева, реорганізованого в КГСП «Дружба» (нині ПСП «Дружба»). Фактично вона купила дане домоволодіння в КГСП «Дружба» на підставі рішення засідання правління КГСП «Дружба» від 25.11.1993 р. Згідно даного рішення вона внесла в касу господарства гроші в сумі 10409 крб. 36 коп. Ніякої правової угоди про придбання будинку з КГСП «Дружба» вона не укладала. В нотаріальному порядку договір купівлі-продажу не посвідчувався. Чи належало на законних підставах господарству згадане домоволодіння, вона не цікавилася. Через відсутність коштів вона тривалий час не оформляла ніяких правовстановлюючих документів на право власності на домоволодіння, в якому проживала і проживає по даний час з 1990 року. Згідно інформації реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Полтавської області, право власності на домоволодіння в с. Левенцівка, вул.8-го Березня,1, Чутівського району Полтавської області, не зареєстровано ні за ким. Таким чином, з 1990 року до нинішнього часу вона відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, яке складається з житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами, що розташовані в с. Левенцівка, вул.8-го Березня,1, Чутівського району Полтавської області. За цей час привела в належний стан всю територію домоволодіння, за власні кошти зробила капітальний ремонт приміщень та проводить їх поточний ремонт, постійно підтримує належний порядок на території домоволодіння, оплачує вартість електроенергії та природного газу. Тому, як добросовісний користувач, вона заявляє про застосування ч. 1 ст. 344 ЦК України згідно якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти чужим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, яким вона фактично володіє, приватизована на її імя згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №947889, виданого [PERSON] сільською радою Чутівського району Полтавської області 03.02.2010 р. Факт її добросовісного, відкритого, безперервного володіння домоволодінням в с.Левенцівка, вул. 8-го Березня,1, Чутівського району Полтавської області з 1991 року підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області від 25.05.2015 р. та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Самочинного будівництва, яке підлягає узаконенню в судовому порядку, на території домоволодіння немає. За таких обставин вона змушена звертатися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» (на плані забудови), літньої кухні літ. «Е», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Д», погреба літ. «д», вбиральні літ, «Г», огорожі №2, воріт №3, колодязя №1, що розташовані в с. Левенцівка, вул. 8-го Березня 1, Чутівського району Полтавської області. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просила вимоги задовольнити та розглянути заяву в її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій повідомила, що проти задоволення позову не заперечує та просила розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача ПСП «Дружба» Чутівського району Полтавської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій повідомив, що проти задоволення позову не заперечує та просив розглянути справу в його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved