Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з кватири №32 будинку №5 по вул.Червоноармійська в м.Камянець-Подільському. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Крім позивачки власником ? частки даної квартири є її онук - [PERSON]. Також в даній квартирі зареєстрований за постійним місце проживання відповідач - [PERSON], який проживає в даній квартирі, оплату комунальних послуг не здійснює , однак створює нестерпні умови для проживання в даній квартирі позивачці, зайняв для проживання більшу кімнату в квартирі. Просить усунути перешкоди позивачці в здійсненні нею права власності на квартиру шляхом виселення з квартири відповідача. Позивачка та ї представник в судове засідання не з'явилися, подали суду заяву в якій просять справу розглянути в їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності, позов не визнав. Відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 травня 1994 року Відділом приватизації державного житлового фонду міськвиконкому , копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26 листопада 2002 року державним нотаріусом Першої Камянець-Подільської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-264. З копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 травня 1994 року Відділом приватизації державного житлового фонду міськвиконкому вбачається, що власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON]. З інформаційної довідки про право власності на нерухоме майно від 10 квітня 2018 року за № 120078739 вбачається, що в реєстрі прав власності міститься інформація про реєстрацію права власності на 1/4 частину даної квартири за донькою позивачки [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець Подільському Кам'янець Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 14 від 08 січня 2011 року вбачається, що [PERSON] померла 08 січня 2011 року. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що [PERSON] заповідала все своє майно синові [PERSON] і тому позивач вказує, що він теж є власником 1/2 частини даної квартири. З копії довідки КП «ЖЕК №2» від 17.05.2011 року за №1753 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] власник, [PERSON], [INFO] зять. З листа Юридичного управління Кам'янець Подільської міської ради від 05 грудня 2017 року за № 3771/01 16 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований по постійному місцю проживання в [INFO]. Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Відповідно ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що позивачем не було надано суду доказів протиправної поведінки відповідача по відношенню до позивача під час проживання його в квартирі [ADDRESS], що до нього судом,\~ \~ \~органами внутрішніх\~справ застосовувались\~ заходи\~ попередження, заходи попередження або громадського впливу і ці заходи не дали позитивних результатів. Також при відмові в задоволенні позову суд враховує, що позивач є власником 1/2 частини квартири і не може вимагати в звязку з цим усунення перешкод , як власнику , в користуванні їй усією квартирою. В звязку з відмовою в задоволенні позову , тим, що позивач , як інвалід другої групи , звільнена від сплати судового збору, судові витрати в виді судового збору в сумі 704 гривні 80 коп. слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed