Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту реєстрації смерті громадянки України [PERSON], яка померла [INFO] року у Донецькій області в м. Шахтарську. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона є онукою [PERSON] [INFO] року бабуся позивача померла і їй відповідним органом на тимчасово окупованій території було видане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 21.03.2017 року. [PERSON], як внутрішньо перемішена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 03.12.2015 року № 6323006490, 24.03.2017 року звернулась до Чугуївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області для отримання повторного свідоцтва про смерть бабусі, у зв'язку з невідповідністю виданого документа на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що для проведення державної реєстрації смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на положення ст.ст. 234, 256, 257-1 ЦПК України, [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, оскільки має намір оформити спадщину після смерті бабусі, однак відсутність свідоцтва про смерть українського зразка є перешкодою у цьому. [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с. 23). Від начальника Чугуївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, просила винести рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 21). Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Розпорядженням КМУ №1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Шахтарськ, Донецької області, на території якого [INFO] року померла [PERSON] Відповідно, документ про смерть, виданий на тимчасово окупованій території України, є недійсним та не створює правових наслідків. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [INFO] року народилася [PERSON], батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Батько заявника - [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 15). Отже, заявниця [PERSON] є онукою померлої [PERSON], зміна прізвища заявника підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим ВРАЦС Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 7). Відповідно до довідки від 03.12.2015 року № 6323006490, виданої відділом управління праці та соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області, заявниця взята на облік внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 2). Відповідно до свідоцтво про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року у м. Шахтарську, Донецької області (а.с. 10). У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та №935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 року вважаються недійсними. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до пп. 1 п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000р. № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010р. № 3307/5) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки державна реєстрація смерті її чоловіка провадилася органом державної реєстрації актів цивільного стану, нині розташованим на тимчасово окупованій території, що на даний час не підконтрольна чинній владі України, у зв'язку з чим у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомості щодо смерті [PERSON] відсутні. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved