Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить: припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 9/25 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Чернишевського, 56, що належали [PERSON] та [PERSON], визначивши що її частка в праві спільної сумісної власності на 9/25 частки вказаного будинку становить 9/50 частки, та визнати за позивачем право власності на 25/100 (1/4) частки житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Чернишевського, 56, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08.11.2009 року. Також позивач просить припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 9/25 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Чернишевського, 56, що належали [PERSON] та [PERSON], визначивши що його частка в праві спільної сумісної власності на 9/25 частки вказаного будинку становить 9/50 частки, та визнати за позивачем право власності на 75/200 (3/8) частки житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Чернишевського, 56, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 17.04.2011 року. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою м. Чугуїв Харківської області, вул. Чернишевського, 56 на час відкриття спадщини 8 листопада 2009 року та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 8 листопада 2009 року та [PERSON], померлого 17 квітня 2011 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що її батькам [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності належав житловий будинок по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві харківської області: 16/25 частин, на підставі договору дарування, посвідченому у Чугуївській державній нотаріальній конторі 22.04.1994 р. та 9/25 частин на підставі договору довічного утримання, посвідченому приватним нотаріусом ЧМНО [PERSON] 25.05.2001р. Після смерті [PERSON] право на спадкування мали її доньки [PERSON] та [PERSON], а також чоловік померлої [PERSON] Оскільки [PERSON] не була зареєстрована за адресою спадкодавця та не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, то [PERSON] є такою, що спадщину не прийняла. Після смерті [PERSON] право на спадкування мали вона, тобто [PERSON], та її сестра [PERSON] [PERSON] вважає, що після смерті [PERSON] вона фактично прийняла спадщину, так як була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування свої зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона та [PERSON] рідні сестри. Їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] Їм на праві сумісної власності належав житловий будинок по вул. Чернишевського,56 у м. Чугуєві Харківської області: 16/25 частин, по 16/50 кожному, на підставі договору дарування, посвідченому у Чугуївській державній нотаріальній конторі 22.04.1994 р. та 9/25 частин на підставі договору довічного утримання, посвідченому приватним нотаріусом ЧМНО [PERSON] 25.05.2001 р. Тобто на підставі зазначених документів кожному з батьків належало по ? частині житлового будинку за вказаною адресою. [PERSON] померла 8 листопада 2009 року. Спадкоємцями першої черги за законом на належну [PERSON] ? частину житлового будинку по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області був її чоловік та доньки сторони по справі. Усі прийняли спадщину, так як проживали разом зі спадкодавицею у спадковому будинку. Вона, [PERSON], хоча і не була зареєстрована за адресою житлового будинку, що є спадковим майном, але фактично проживала разом з матірю. Кожен з них успадкував після смерті [PERSON] по 1/6 частині спірного житлового будинку. [PERSON] помер 17 квітня 2011 року. Спадкоємицями першої черги за законом на належні йому 1/2 або 3/6 частин + 1/6 /спадкову/, а всього 4/6 спірного житлового будинку стали його дочки, сторони по справі. Обидві прийняли спадщину. 28.09.2011р. вона, [PERSON], надала до Чугуївської ДНК заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином, вона з сестрою маємо право на ? частину спадкового житлового будинку кожна 1/6 (материнська частка) + 2/6 (батьківська частка). Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла до суду заява, в якій вона уточнила позовні вимоги, просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві, Харківської області, зустрічний позов визнала, а також просить розглянути справу у її відсутність (а.с. 52). У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON], діючий за договором про надання правової допомоги від 10.10.2016 року (а.с. 35), визнав уточнені позовні вимоги [PERSON], та в свою чергу уточнив позовні вимоги і просив визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві, Харківської області. Суд відповідно до\~ст. 169 ЦПК України\~вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вислухавши представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, враховуючи визнання сторонами обох позовів та відсутність заперечень проти них, суд вважає уточнені первісний та зустрічний позови такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування, посвідченому у Чугуївській державній нотаріальній конторі 22.04.1994 р. [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності належало 16/25 частини (по 16/50 частини кожному) житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області (а.с. 14-16). Згідно договору довічного утримання посвідченому приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] 25.05.2001р. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало 9/25 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області (а.с. 17-18). 8 листопада 2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 243637 від 11.11.2009 р., видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 15367 (а.с. 12). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмові від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦУ України. Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишила спадкування повинно відбуватися за законом. Згідно ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Донькою померлої [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ВЛ № 489016 від 28.03.1985 р., виданого відділом ЗАГСу Чугуївського району Харківської області, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009683402 від 08.11.2011р., відповідно до якого після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON], та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 013563, виданого 26.12.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області, відповідно до якого після розірвання шлюбу у [PERSON] залишено існуюче прізвище (а.с. 10,11). Іншою донькою померлої [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ВЛ № 275199 від 23.03.1977 р., виданого Чугуївським районним відділом ЗАГСу Харківської області та свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 028166 від 17.08.1996р., виданого Чугуївським відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області, відповідно до якого після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 42,43). Чоловіком померлої [PERSON] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 418343 від 14.08.1976р., виданого відділом ЗАГСу Чугуївського Райвиконкому Харківської області (а.с. 43). [PERSON], [PERSON] та їх батько [PERSON] фактично прийняли спадщину після [PERSON], так як на момент відкриття спадщини постійно проживали разом із нею за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Чернишевського, 56. Тому у встановлений законом термін заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавали. Крім того, вказані спадкоємці не заявляли про відмову від спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті [PERSON] кожен із 3-х спадкоємців отримав у спадщину по 16/150 частини домоволодіння по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області за договором дарування та по 9/150 частини вказаного домоволодіння за договором довічного утримання. 17 квітня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 297482 від 20.04.2011 р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 152 (а.с. 13). [PERSON] 28.09.2011 року звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с. 44) Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив спадкування повинно відбуватися за законом і право на спадкування за законом мають його доньки [PERSON] і [PERSON] На момент смерті за [PERSON] мало бути визначено 100/150 частини (48/150 + 27/150 + 25/150) домоволодіння по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області. А отже, після смерті [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом мають його доньки [PERSON] та [PERSON] у рівних долях по 50/150 частин кожна. Враховуючи те, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Чернишевського, 56 у м. Чугуєві Харківської області належав в цілому подружжю [PERSON] та [PERSON], то після їх смерті спадкоємцями на вказане домоволодіння є їх доньки [PERSON] та [PERSON] по ? частини кожній. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується як свідченнями самого позивача за основним позовом [PERSON], яка в минулому судовому засіданні підтвердила, що її сестра [PERSON] станом на 8 листопада 2009 року, тобто на день смерті їхньої матері, дійсно фактично проживала у [INFO], так і іншими письмовими доказами, а саме: довідками вуличного комітету (а.с. 49, 50). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

Outcome: approved