Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження з земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 гектарів, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстровану на підставі постанов про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції №ВП33024993 від 13.06.2012р., №ВП33024664 від 13.06.2012р., №ВП33061431 від 15.06.2012р., №ВП 35722446 від 18.12.2012р., що є підставою для вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи №12614011, №12614051, №12624433, №13401077 про накладення арешту та заборони відчуження земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 гектарів, розташованої [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 1210100000-03-462-0168, зареєстровану на підставі постанов про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції №ВП33024993 від 13.06.2012р., №ВП33024664 від 13.06.2012р., №ВП33061431 від 15.06.2012р., №ВП 35722446 від 18.12.2012р. , посилаючись на те, що 10 листопада 2010 року [PERSON] подарував їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 гектарів, розташованої на території [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 1210100000-03-462-0168. Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е. та зареєстровано в реєстрі за №2145. Через юридичну необізнаність договір нею зареєстровано не було. На час вчинення правочину з дарування земельна ділянка під заставою та забороною не перебувала, заборгованості по податках чи інших платежах, які б стосувалися відчужуваного майна не було. Тому перепон в нотаріальному посвідченні договору дарування не виникло. З часу набуття нею земельної ділянки вона на ній господарює, несе витрати на її утримання, тому є законним власником земельної ділянки. 25 грудня 2014 року вона звернулася до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна. Однак, рішенням державного реєстратора їй відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку у зв'язку з наявністю чинного арешту на все майно попереднього власника [PERSON] Накладення арешту відділом ДВС та внесення відповідних записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує її законні права, як власника земельної ділянки щодо вільного розпорядження майном та унеможливлює реєстрацію його права власності. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав і обставин та просила їх задовольнити. Відповідач Відділ державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції явку свого представника у судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 10 листопада 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір дарування, за умовами якого останній подарував, а позивач прийняв в дар земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий № 1210100000-03-462-0168 , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір нотаріально завірений та зареєстрований в реєстрі за № 2145 (а.с. 5). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Хапатько Є.В., Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області за №18492118 від 30 грудня 2014 року - відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки встановлено наявність чинного арешту на все майно попереднього власника цієї земельної ділянки [PERSON] Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 10 березня 2015 року встановлено, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено записи про арешт всього нерухомого майна, що належить [PERSON], на підставі постанов державних виконавців відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції за №ВП33024993 від 13.06.2012р., №ВП33024664 від 13.06.2012р., №ВП33061431 від 15.06.2012р., №ВП 35722446 від 18.12.2012р., що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження, які містяться в матеріалах справи. Листом відділeння Синельниківського міськрайоннного управління юстиції №3675 від 20.03.2015р. [PERSON] повідомлено, що порушень при накладенні арешту на майно не виявлено та зняття арешту з нерухомого майна можливо в порядку ч 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина друга статті 719 ЦК України передбачає, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із частиною першою статті 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування земельної ділянки від 10 листопада 2010 року є письмовим та посвідчений нотаріально, а також зареєстрований у відповідному реєстрі. Відомості про те, що зазначений договір дарування було розірвано або визнано недійсним, у суду відсутні. Отже, слід зробити висновок, що позивач набув право власності на подаровану їй земельну ділянку на законних підставах у спосіб передбачений законом, з моменту підписання, нотаріального посвідчення договору дарування від 10.11.2010 року та прийняття вказаної земельної ділянки, однак не здійснив її державної реєстрації. Таким чином, право власності позивача на земельну ділянку виникло на підставі договору дарування до дня арешту вказаного майна державним виконавцем. Проте, на момент накладення арешту на вказану земельну ділянку, державний виконавець не з'ясував, що вона була передана боржником в дар іншій особі, тобто належала не боржнику, а перебувала у власності позивача на підставі договору дарування. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи ту обставину, що наявність арешту майна, порушує право власності позивача, суд приходить до висновку, що таке право слід захистити, а позовні вимоги про зняття з неї арешту, що і є підставою для похідної вимоги про вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про накладення арешту та заборони відчуження є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved