Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 27.05.08 між нею та відповідачем, яка є її матір'ю та померлим батьком було укладено договір довічного утримання (догляду), згідно якого відповідач передала у власність позивача належну їй квартиру [ADDRESS], а відповідач зобов'язалась довічно повністю доглядати за відчужувачами та виконувати зобов'язання передбачені п. 2.2 вищезазначеного договору. Позивач має намір розірвати договір довічного утримання, оскільки не в змозі більше виконувати своїх обов'язків. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. Від третьої особи - приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.05.2008 року між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання, згідно якого відповідач передала у власність позивачу належну їй на підставі договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS], загальною площею 40,63 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., а позивач зобов'язалась довічно повністю доглядати за відчужувачами та виконувати зобов'язання передбачені п. 2.2 Договору, а саме готувати їжу, здійснювати закупівлю продуктів харчування та предметів першої потреби особистої гігієни, супроводжувати до медичних закладів, надавати першу медичну допомогу у разі потреби та при необхідності забезпечувати транспортом (а.с. 7-8). [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). В своїй заяві позивач, яка є набувачем згідно договору довічного утримання, зазначає, що навіть коли помер її батько і обсяг обов'язків зменшився, вона також не може на даний час виконувати свої зобов'язання перед відповідачем. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядати довічно. У ст. 745 ЦК України визначено, що договір довічного утримання укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст.748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання, відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Зі ст. 755 ЦК України випливає, що договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу набувача. З урахуванням того, що позивач не бажає більше виконувати свої зобов'язання за договором довічного утримання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також суд зазначає, що, внаслідок розірвання договору довічного утримання на вимогу [PERSON] як набувача необхідно привести в первісний стан з припиненням права власності позивача на передане їй за цим договором нерухоме майно та поновленням права власності на нього відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved