Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Орлівської сільської ради про визнання за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивувала тим, що її батько при житті приватизував земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,36 га, не оформивши при цьому Державного акту на цю земельну ділянку. [INFO] її батько помер. За життя, 10.11.2012 року її батько склав заповіт, заповівши їй всі права та обов'язки, а також все інше майно, яке належало йому на день смерті. Коли вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька на земельну ділянку, загальною площею 0,36 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради, Ямпільського району, Сумської області, то в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,36 га за заповітом нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області їй було відмовлено, оскільки спадкодавець при житті не оформив Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Тому вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,36 га в порядку спадкування за заповітом. В послідуючому надіслала до суду уточнення до позовної заяви та просила суд встановити факт належності на праві власності земельної ділянки за померлим батьком та визнати за нею право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд позову без її участі. На неодноразові виклики її до суду для дачі особистих пояснень, вона не з'явилася (ухвала суду від 02.10.2014 року, л.с.58, лист суду, л.с. 129). На останнє судове засідання вона також не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що в судове засідання вона з'явитися не може через занадто велику відстань, а також те, що вона працює і не в змозі приїхати в судове засідання, позовні вимоги повністю підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутність (л.с.137). Відповідач, голова Орлівської сільської ради, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляла самостійних вимог, [PERSON], в судовому засіданні пояснень не дала, а поклалася на свого представника. Представник третьої особи [PERSON], [PERSON], діючий на підставі довіреності, виданої 10.11.2014 року (л.с.119), пояснив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки згідно наданих матеріалів до суду він не вбачає предмета даного спору. Також пояснив, що позивач у справі не зверталася до Орлівської сільської ради з приводу вирішення даного спору, а також не існує такого об'єкта, як земельна ділянка, площею 0,36 га, на яку претендує позивач. Крім того, послався в своєму поясненні на те, що у спадкодавця [PERSON] не було правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,36 га, а тому право власності у нього на цю земельну ділянку не виникло, і це право не може переходити до спадкоємців. Також він вважав, що процедура приватизації на земельну ділянку спадкодавцем не була завершена, а тому спадкоємці мають право звернутися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не право власності на земельну ділянку. Представник відділу Держземагенства в Ямпільському районі, Сумської області, діючий за довіреністю від 11.11.2014 року на останнє судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі (л.с.139). На попередньому засіданні пояснив, що Державний акт на земельну ділянку, загальною площею 0,36 га на ім'я [PERSON] не видавався, в кадастрових документах зареєстрованим не значиться. Представник реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції на останнє судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (л.с.138). На попередньому засіданні пояснив, що згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку здійснюється після реєстрації земельної ділянки в Державному кадастрі. Оскільки на земельну ділянку, яка належала [PERSON], не видано Державний акт на земельну ділянку, то вона не є об'єктом цивільних прав, і на неї не поширюються вимоги зазначеного вище закону. Представник Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати дану справу без його участі (л.с.40,50,77). В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Її батьки проживали в с. Орлівка, Ямпільського району, Сумської області. Після смерті матері, яка померла [INFO] її батько [PERSON] залишився проживати сам в с. Орлівка, а в 2011 році в зв'язку з тим, що батько був людиною похилого віку, а також потребував стороннього догляду за ним, позивач забрала батька до себе, за місцем свого постійного проживання, а саме: [ADDRESS], де батька і зареєструвала. За життя, а саме 10.11.2012 року її батько, [PERSON] склав заповіт, зробивши розпорядження про те, що всі права та обов'язки, а також все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідав своїй дочці [PERSON] (заповіт, л.с.14). [INFO] батько позивача у справі, [PERSON] помер (свідоцтво про смерть, л.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,6951 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки, загальною площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованих на території Орлівської сільської ради, Ямпільського району, Сумської області. 08.11.2013 року позивач у справі звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька, [PERSON]. По закінченню шестимісячного строку позивач почала оформляти у нотаріуса спадщину на земельну ділянку, площею 2,6951 га, оскільки у спадкодавця був Державний акт на право власності на цю земельну ділянку. У оформленні та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Орлівської сільської ради, Ямпільського району, Сумської області позивачу [PERSON] було відмовлено через те, що у батька не було Державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку. Те, що земельна ділянка, загальною площею 0,36 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради, належала на праві власності померлому [PERSON] підтверджується слідуючими доказами. Згідно рішення виконавчого комітету Орлівської сільської ради народних депутатів від 31.08.1993 року №32 (л.с.19) [PERSON] була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно витягу з Книги реєстрації громадянам, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність (л.с.107-108) видно, що за [PERSON], який проживав в [ADDRESS], земельні ділянки, які йому були передані у власність, розташовані по [ADDRESS], і їх площі становлять: 0,18 га, 0,12 га, 0,08 га, загальною площею 0,38 га, в тому числі: 0,36 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,02 га - під індивідуальне житлове будівництво. Згідно акту обміру земельних ділянок від 21.10.2014 року, переданих у приватну власність покійному [PERSON] комісійно було встановлено, що дійсно земельні ділянки, які були передані [PERSON] фактично існують і їх розміри складають: 0,1310 га, 0,1122 га, 0,1455 га, загальна площа становить 0,3887 га, а також доданий до акту обміру план-схема земельних ділянок (л.с. 105,106). Про те, що вказані вище земельні ділянки належали померлому [PERSON], підтвердили в судовому засіданні відповідач у справі, голова Орлівської сільської ради, не заперечувала про це і третя особа, [PERSON]. Згідно п.п. 1,3 Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року було передбачено, що сільські, селищні, міські Ради народних депутатів повинні забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельні ділянки, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства в межах норм, установлених Земельним Кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Згідно п.7 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці земельні ділянки. Як було встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] при його житті в 1993 році було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для особистого підсобного господарства, загальною площею 0,36 га, розташованої на території Орлівської сільської ради, якою він при житті користувався. Спорів з сусідами з приводу меж належних йому земельних ділянок, ніколи не виникало. Але за життя [PERSON] не отримав Державний акт на зазначену вище земельну ділянку. Спадкоємець [PERSON], позивач у справі, іншим способом не може оформити спадщину після смерті батька та захистити своє право, лише як звернутися з позовом до суду. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає що [PERSON] при житті, на праві приватної власності фактично належала земельна ділянка, загальною площею 0,36 га, вказаний факт, який має юридичне значення для позивача і необхідно встановити рішенням суду. Відповідно до ст.1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. ст.1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом; до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В судовому засіданні було встановлено, що позивач у справі [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (л.с.10). Згідно свідоцтва про смерть (л.с.13) [PERSON] помер [INFO]. Згідно заповіту, посвідченого нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Дніпропетровської області (л.с.14) [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився, що належні всі йому права та обов'язки, а також все інше майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день смерті заповідав [PERSON]. Згідно роз'яснення державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори (л.с.16) [PERSON] було повідомлено, що в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на земельну ділянку, загальною площею 0,36 га, видати свідоцтво на спадщину на вказану земельну ділянку нотаріус не може та рекомендував їй звернутися для вирішення даного питання до суду. В позовній заяві позивач не зазначив інших спадкоємців після смерті [PERSON]. При розгляді даної справи, судом встановлено, що спадкоємцем на вказану вище земельну ділянку є сестра позивача, [PERSON], дочка померлого [PERSON], яка проживає в с. Орлівка, Ямпільського району, Сумської області, на момент смерті батька вона була непрацездатною, тобто мала право на обов'язкову частку у спадщині. Але в нотаріальну контору для прийняття спадщини вона не звернулася і строк на її прийняття нею був пропущений. В зв'язку з чим, [PERSON] судом залучена до справи в якості третьої особи, яка не заявляла самостійних вимог, також їй судом були роз'яснені її права, як третьої особи та наданий судом час для ознайомлення її з матеріалами справи та можливого заявлення самостійних вимог. Після цього, [PERSON] та її представник самостійних вимог не заявили і до суду їх не подали. В судовому засіданні на неодноразові запитання суду про те, чи буде вона , як спадкоємець після смерті батька звертатися в нотаріальну контору за прийняттям спадщини чи до суду з позовом з цього ж питання, вона відповіла, що це питання нею не вирішено і відносно цього вона покладається на свого представника. А з пояснень представника вбачається, що він вважав, що це питання не стосується даного спору і питання оформлення спадщини на земельну ділянку його довірителем не вирішувалося і не розглядалося. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні інших спадкоємців встановлено не було. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач у справі в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька, в оформленні спадщини на земельну ділянку площею 0,36 га в нотаріальному порядку їй було відмовлено, інших спадкоємців за заповітом не встановлено, спадкоємець [PERSON] не подала в установлений законом строк в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, в судовому засіданні на неодноразові звернення суду до неї не заявила своїх вимог та прав на спадщину, тому право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,36 га, для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Орлівської сільської ради, слід визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Посилання представника третьої особи [PERSON], [PERSON] відносно того, що не існує предмету даного спору, то суд це твердження не може прийняти до уваги, оскільки це не відповідає заявленому до суду позову та зібраним у справі доказам. Щодо посилання представника третьої особи, [PERSON], [PERSON] відносно того, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у оформленні та видачі свідоцтва на спадщину за заповітом, суд вважає необхідним зауважити, що в матеріалах справи є роз'яснення нотаріуса з даного питання, яким позивачу у справі фактично було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, загальною площею 0,36 га, в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку, а тому суд не вбачає необхідності у витребуванні даної відмови. Відносно посилання представника третьої особи, [PERSON], [PERSON] на те, що земельної ділянки загальною площею 0,36 га фактично не існує, а є декілька земельних ділянок загальною площею 0,36 га, суд вважає за необхідне не прийняти це до уваги, бо згідно рішення виконавчого комітету Орлівської сільської ради, Ямпільського району, Сумської області від 31.08.1993 року було передано спадкодавцю у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства і це рішення на даний час чинне, ніким не оскаржено та не відмінено. Про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства просила в позові і сама позивач, а суд розглядає справу в межах заявленого позову.

Outcome: approved