Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 20.11.1993 року між [PERSON] та [PERSON] відділом загсу Ужгородської міської управи було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №879. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, за час перебування у шлюбі через різні погляди на життя виникали постійні непорозуміння та сварки, котрі повторюються неодноразово. Станом на сьогоднішній день подружжя проживає окремо. Оскільки збереження сім`ї є неможливим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким розірвати шлюб, укладений 20.11.1993 року між [PERSON] та [PERSON] відділом загсу Ужгородської міської управи, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис №879. Позивач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала. Пояснила, що примирення між сторонами є неможливим. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити даний позов та провести розгляду справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Як встановлено по справі, 20.11.1993 року між [PERSON] та [PERSON] відділом загсу Ужгородської міської управи було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №879, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 22.11.1993 року. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 18.10.1995 року), який є повнолітнім, та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 05.10.2007 року). Судом встановлено, що станом на день подання даного позову 03.12.2018 року, подружні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подружжя проживає окремо. Згідно ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене та, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved