Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до їх повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2011 р. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] Між відповідачем та позивачем припинені подружні стосунки вже два роки, за місцем проживання відповідач ночує рідко, позивачці не відомо де він ночує, зазначеному передувало те, що сторони втратили почуття поваги та любові одне до одного, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю, фактично не спілкуються. Позивач вказує, що вони з позивачем по різному розуміють свої подружні права та обовязки, виявилась несумісність характерів, відмінність поглядів на спільне життя, часте зясування їхніх стосунків негативно впливає на їхніх малолітніх дітей. В позовній заяві зазначено, що відповідач дітям уваги не приділяє, матеріально їм не допомагає, хоча офіційно працює. Позивач вважає, що їхній з відповідачем шлюб існує формально, подальше їхнє спільне життя неможливе, примирення між ними та збереження шлюбу є недоцільним і суперечить їхнім інтересам, що стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 28.11.2018 р. відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження на 13.02.2019 р. Сторони в судове засідання не зявились, судом про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлені належно. Позивач 13.02.2019 р. подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Перевертун». Відповідач подав 13.02.2019 р. до суду заяву про визнання в повному обсязі позову та просив справу слухати у його відсутності. За ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 09.02.2011 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 24 (а.с. 10). Від вказаного шлюбу у сторін 10.02.2011 р. народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОК № 180628, видане виконавчим комітетом Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 11), та 29.05.2014 р. народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОК № 296274, видане виконавчим комітетом Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 12). За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправя шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити позивачу її шлюбне прізвище після розірвання шлюбу «Перевертун». Відповідно до ч. 1 ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (надалі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В силу вимог п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд вважає доведеним факт того, що неповнолітні син та дочка сторін по справі, проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, домовленості між сторонами щодо їх утримання не досягнуто, тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Інших обставин, які б звільняли відповідача від сплати аліментів судом не встановлено. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст.182, 183 СК України, а саме: матеріальне становище платника аліментів, стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших утриманців, та враховуючи матеріальне становище дітей, які на даний час перебувають на утриманні матері, якій тяжко утримувати та забезпечувати дітей всім необхідним самостійно та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки при розгляді справи відповідач визнав такі позовні вимоги і цей розмір є доцільним та буде відповідати потребам дітей. Згідно ст.\~430\~ч.\~1\~п.\~1\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору, то згідно зі ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved