Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, повернуте до суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не повідомила. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, повернуте до суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не повідомила. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, повернуте до суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до Розпорядження органу приватизації Білгород-Дністровської міської ради №4845 від 16 липня 1997 року, Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради 16 липня 1997 року і зареєстрованого в Білгород-Дністровського МБТІ за №64г-4845, 53-4939, на праві власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. (а.с. 10-11) Син позивача - [PERSON], 1966 року народження, будучи громадянином Росії, за згодою позивача 30 квітня 2011 року був зареєстрований у її квартирі, як мешканець квартири [ADDRESS], 31 липня 2012 року син отримав посвідку серії [NUMBER] на постійне проживання в Україні, виданої ВГІРФО ГУ УМВС України в Одеській області. (а.с.16) 19 жовтня 2011 року в квартирі позивача були зареєстровані, як мешканки доньки сина, онучки позивача, [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. 09 серпня 2012 року жінка сина, [PERSON], 1967 року народження, отримала посвідку серії [NUMBER] на постійне проживання в Україні, виданої ВГІРФО ГУ УМВС України в Одеській області. (а.с.17) За згодою позивача, [PERSON]., 10 серпня 2012 року була зареєстрована у квартирі позивача [ADDRESS] Одеської області. У 2012 році вказані особи, добровільно відмовилися від права користування квартирою і повернулися на постійне місце проживання у с. Лихма, Белоярського району, Ханті-Мансийського автономного округу Російської Федерації. [INFO] року син позивачки - [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане відділом РАГС адміністрації Білоярського району Ханти-Мансийського автономного округу - Югрі, Російської Федерації, актовий запис № 132. (а.с.9) Після смерті сина, стосунки з невісткою та онучками практично зупинилися, вони їй не телефонують, не приїжджають до неї, зовсім не цікавляться позивачем, де вони на даний час мешкають позивачу зовсім не відомо. Відповідачі не мешкають в квартирі позивача з 2012 року по теперішній час, що підтверджується Актом Білгород-Дністровського ЖЕО №1 від 12 червня 2018 року. (а.с. 18) Усі комунальні послуги по квартирі сплачує позивач, ремонт квартири за свої кошти також проводить позивач, у відповідачів не має ніяких речей у квартирі. Реєстрація відповідачів створює суттєві перешкоди для здійснення позивачем своїх прав як власника, користуватися та розпоряджатися житловим приміщенням позивача, вона змушений сплачувати комунальні послуги за відповідачів. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved