Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимоги про визнання права власності на спадкове майно та уточнивши позовні вимоги просить суд встановити факт належності будинку № 107 по вул.. Миру в с. Монаші Білгород-Дністровського району [PERSON], який помер 15.03.2004 року, та в порядку спадкування за заповітом визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 113,2 кв.м., житловою площею 38,5кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1-4. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що даний будинок будувався її батьком [PERSON], однак за життя він не оформив належним чином право власності на будинок, тобто відсутні правовстановлюючі документи, тому вона, як єдиний спадкоємець за заповітом, не може нотаріальним шляхом прийняти спадщину та змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Монашівської сільської ради у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов може бути задоволений з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 373850 видане виконкомом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 16.03.2004 року, актовий запис 04. 04.12.1992 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений заступником сільського голови [PERSON], згідно з яким заповідач все належне йому на день смерті майно заповів [PERSON]. Дружина померлого [PERSON] [PERSON] померла 03.07.2002 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 315450 видане виконкомом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 04.07.2002 року, актовий запис 16. Відповідно до її заповіту, який вона склала також 04.12.1992 року, її єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON] Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до технічного паспорту на будинок № 107 по вул.. Калініна (нині вулиця Миру) в селі Монаші Білгород-Дністровського району, розробленого КП «Білгород-Дністровське БТІ» 16.12.2009 року, власником будинку є [PERSON]. Сам будинок та приналежні до нього споруди були збудовані до 1960 року. Згідно зі змісту п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5 (далі Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5) про порядок вчинення нотаріальних дій, яка втратила чинність на підставі Наказу Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 року та яка була чинною на час закінчення у 1990 році зазначеного садового будинку та інших будівель і споруд, підтвердженням належності будинку, розміру земельної ділянки, на якому він розташований, страхової оцінки будинку, відсутності заборгованості по податках та страхових платежах, а також відсутності заборони відчуження будинку можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Всі ці дані можуть бути зазначені в одній загальній довідці. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі Інструкція від 31.01.1966 року), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 та була чинною на час закінчення будівництва у 1990 роках зазначеного садового будинку та інших будівель і споруд, було передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) житлових будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Таким чином, відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, а саме п.62 Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5 та Інструкції від 31.01.1966 року реєстрації підлягали лише житлові будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. Згідно з довідкою Монашівської сільської ради № 282 по відомостями господарської книги № 2, особовий рахунок № 0102, житловий будинок № 107по вул.. Миру (Калініна) в селі Монаші належить [PERSON], померлого 15.03.204 року, земельна ділянка площею 0,25 га знаходиться у користуванні, 21 липня 2016 року державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу в оформлені спадщини в нотаріальному порядку у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Стаття 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна. За роз'ясненням\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність спору між сторонами щодо спадкового майна та заперечень від відповідача і третіх осіб суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву, тим самим захисти спадкові права позивача, яка позбавлена можливості нотаріальним шляхом прийняту спадщину. Враховуючи викладене та

Outcome: approved