Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 28.08.2007 року. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. В зв`язку з цим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , 2003 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення нею повноліття, а також після настання повноліття до припинення навчання, а саме до 17.11.2026 року. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст.128 та ч.8 ст.130 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №78 від 28.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.01.2004 року відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання. Відповідно до ст.182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просила суд стягнути на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] після настання її повноліття і до припинення навчання, а саме до 17.11.2026 року, суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Зміст\~ст. 89 ЦПК України\~\~визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання [PERSON] після настання її повноліття і до припинення навчання, суд вважає вимогу необґрунтованою, не доведеною та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є досягнення нею 18-річного віку та навчання, що в судовому засіданні доведено не було і жодних доказів позивачем не надано. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial