Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди та супроводу батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.10.2003р. між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реє\-страції актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського місь\-кого управління юстиції, актовий запис №1720. Від цього шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 27.06.2014р. рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між ними розірвано. 12.09.2014р. додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси відновлено дошлюбне прізвище позивача з [PERSON] на [PERSON]. 13.11.2014р. рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.06.2014р. та до досягнення дітьми повноліття. Також рішенням встановлено, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. 27.11.2014р. Придніпровським районним судом м. Черкаси видані по\-зивачу виконавчі листи для пред'явлення до виконання на весь період, на який призна\-чені платежі. Починаючи з грудня 2014 року відповідач частково виконував покладені на нього Сімейним Кодексом України та рішенням Придніпровського районного суду міста Чер\-каси обов'язки з утримання неповнолітніх дітей, частково та нерегулярно сплачував алі\-менти, а з травня 2015 року взагалі припинив сплачувати аліменти, у зв'язку з чим ви\-никла заборгованість у розмірі 13869грн. 46коп. (на двох дітей станом на 18.01.2017р.), що сукупно значно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів. Це стало причиною звернення до ГУНП вЧеркаській області. Після розірвання шлюбу, позивач неодноразово планувала виїхати з дітьми до Сполучених Штатів Америки з метою відпочинку, оздоровлення та до родичів, у зв'язку з чим неодноразово зверталася до відповідача, відправляла телеграми та листи з проханням надати згоду. Відповідач листи та телеграми отримував, але згоди без поважних причин не надав. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.08.2017 позовні вимоги та надав дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], але разом з матір»ю [PERSON], [INFO], або у супроводі осіб, уповноважених нею, до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул, а саме з 09 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року, зобов'язавши повернути неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до України після спливу терміну перебування за кордоном, зазначеного в судовому рішенні, стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати: 640 грн. за сплату судового збору. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12.10.2017 рішення суду першої інстанції залишено без змін. 13.10.2017 [PERSON] направила відповідачу рекомендаційні листи щодо надання згоди на виїзд неповнолітніх дітей до Сполучених Штатів Америко в період літніх канікул з 01.06.2018 по 31.08.2018. Рекомендовані листи 04.11.2017 були повернуті позивачу за закінчення строку зберігання. 02.11.2017 позивач направила відповідачу телеграми з тією ж пропозицією. На момент звернення з позовом до суду відповідач на пропозиції надати згоду не відреагував. Зазначає, що позивач та діти є громадянами України, мають постійне місце проживання, доступ відповідача до дітей не обмежений, діти перебувають на утриманні позивача, який бере на себе відповідальність за дітей на час поїздки за кордон і по закінченню строку зобов»язується повернути дітей в України. Виїзд не пов»язаний з виїздом дітей на постійне місце проживання або на довгострокове перебування їх закондоном. Просить винести рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], разом з матір»ю [PERSON], [INFO], або у супроводі осіб, уповноважених нею, до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул, а саме з 01.06.2018 по 31.08.2018, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати 640 грн. за сплату судового збору та виплати пов»язані з розглядом судової справи. Представник позивача [PERSON] та особисто позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Позивач зазначила, що весь червень буде знаходитись в Україні, таким чином, батько може цей час проводити з дітьми. Більш того, вона вже надала згоду на подорож дітей разом з батьком до Египту з 18.05.2018 по 26.05.2018. Додала, що діти прагнуть до знання англійської мови, отже вони будуть вдень відвідувати в Америці табір. Крім цього планувала подорож до океану та оздоровити дітей. Кошти на канікули дітей у США вона має, має житло, її теперішній чоловік щодо перебування з ними її дітей від попереднього шлюбу не заперечує. Про існування дозволу на виїзд закордон дітей у червні місяці вона дізналась від свого батька [PERSON] під час телефонної розмови, даного документу до цього вона часу не має. Зауважила, що розуміє під поняттям « уповноважені особи», таких осіб, як її батько (дідусь дітей) чи її сестра (тітка дітей). Представник відповідача адвокат [PERSON] заперечував щодо задоволення позову та надав відзив щодо позову. У відзиві зазначає, що батько з врахуванням інтересів дітей та їх особистого бажання в липні місяці 2018 року уклав договір про туристичне обслуговування від 02.04.2018, згідно якого діти в період часу з 20.07.2018 по 10.0.82018 мають відпочити у гірському таборі «Артек», що буде доречно спланувати у другій половині липня після відвідування іншого континенту, тривалого перельоту, отримання нових вражень. В період з липня по двадцяте липня відповідач має намір провести відпустку з дітьми, проводячи час на р. Дніпро, рибалити тощо. В тому числі святкувати свій День народження разом з дітьми. У серпні, як останньому місяці канікул, діти повинні адаптуватись до навчання, виконати навчальні завдання, вибрати та придбати шкільний інвентар, одяг взуття. Заперечує щодо задоволення позову в частині надання дозволу в супроводі осіб, уповноважених матір»ю, оскільки це порушить інтереси дітей, що перетинають кордон з невідомою особою та унеможливить контроль за дитиною з боку батька і може призвести до негативних наслідків. У судовому засіданні представник додав, що йому не відомо чи на час розгляду справи сплачені кошти за відпочинок дітей у таборі. Представник третьої особи підтримала позов в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнім без згоди та супроводу батька, разом з матір»ю або у супроводі осіб, уповноважених нею, до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул. Щодо проміжку часу - поклалась на розсуду суду. Заслуханий у судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] пояснив, що ніколи не був в Америці, але дуже хоче поїхати, хоче побачити океан та вивчити мову. Сама поїздка для нього це подія. Заслуханий у судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] повідомив, що хоче поїхати в липні - серпні до Америки, побути з мамою час, бо бачить її рідко, сумує, мріє побачити іншу країну. Також хоче відвідати табір, але не в день свого народження, який припадає на кінець липня. Не пригадує того, що святкував з батьком його День народження. Додав, що не любить рибальство. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, покази малолітніх, представника органу опіки та піклування Черкаської міської ради згідно доручення, дослідивши надані письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2014 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьком дитей є відповідач - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01 листопада 2013 року та серії [NUMBER] від 01 листопада 2013 року На даний час діти проживають з батьком - відповідачем у справі, оскільки мати навчається за кордом у Сполучених Штатах Америки, дане не заперечується сторонами у справі. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Так, судом встановлено, що позивачка, турбуючись про виховання та здоров»я дітей, має бажання та можливість виїзду до Сполучених Штатів Америки, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дітей. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст. 141, 157 Сімейного кодексу України батько та мати рівні у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, незалежно від перебування їх у шлюбі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу одного з батьків (одноразовий), однак із визначенням періоду його початку і закінчення, який при прийнятті рішення про надання такого дозволу суд має зазначати відповідно до наданих позивачем документів. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року (зі змінами), Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків Правилами ст. 313 ЦК України встановлено, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також за змістом п. 4-2 Правил перетинання державного кордону виїзд дитини за кордон здійснюється на підставі документів, в яких зазначено державу прямування (місце виїзду). Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, а не регулярні виїзди без згоди батька. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Виходячи з наведеного, в разі задоволення позовних вимог щодо виїзду [PERSON] та [PERSON] без згоди батька та у супроводі матері чи іновноважених нею осіб у літніх канікул з 01.06.2018 по 31.08.2018, позбавило і обмежило б відповідача, не позбавленого батьківських прав, у його законних правах та обов»язках щодо дітей, оскільки літні канікули діти проводили б з матір»ю. Тобто, вказане суперечило б вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України. Приймаючи рішення в межах заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. У судовому засіданні позивач зазначила, що вона буде перебувати весь червень 2018 року в Україні, отже задоволення позовної вимоги в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], разом з матір»ю [PERSON], [INFO], або у супроводі осіб, уповноважених нею, до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул, а саме з 01.06.2018 по 30.06.2018, є неактуальним, безпідставним та в цій частині підлягає до відмови. Отже, відповідач [PERSON] має змогу спілкуватись та приділяти час дітям під час літніх канікул у червні місяці. Враховуючи те, що з 18.05.2018 по 26.05.2018 він буде перебувати з дітьми за кордоном у Єгипті. Суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві та пояснення його представника у засіданні щодо особистих інтересів та побажань дітей щодо проведення часу під час літніх канікул у гірському таборі в період з 20.07.2018 по 10.08.2018, заняття рибальством під час канікул, оскільки такого бажання неповнолітні не висловили під час надання пояснень у судовому засіданні, а зазначили зворотнє. Окрім цього, суду не було надано жодного допустимого доказу того, що договір про надання туристичних послуг щодо проведення часу дітей у гірському таборі «Артек» укладався та того, що ці послуги є сплаченими. Не можливо не погодитись з посиланням відповідача те те, що у під час останнього місяця літніх канікул неповнолітні повинні адаптуватись до навчання, виконати навчальні програми, брати участь у придбанні шкільного інвентарю, одягу, взуття. Однак, в той же час відповідачем не обґрунтовано чому дані дії неповнолітні повинні вчиняти на території України за обов»язкової участі батька та за відсутності матері. Більш того, у судовому засіданні позивач та неповнолітні свідки зазначили, що одяг, взуття купує їм в основному мати, оскільки у них схожі смаки, батько при цьому зазначає дітям, що «він сплачує аліменти», отже тягар придбання одягу та іншого лежить на матері. Дане не заперечувалось представником відповідача. У відзиві відповідач зазначає, що відпрацювання у школі закінчуються четверного червня, отже відвідання дітьми США можливе після цього числа. Однак, своїми діями, а саме поїздкою з неповнолітніми до Єгипту під час навчального року, суперечить собі. Також суд звертає увагу на те, що позивач вдруге звертається до суду за захистом своїх порушених прав щодо відмови відповідача у наданні згоди на тимчасовий виїзд до Сполучених Штатів Америки неповнолітніми на час літніх канікул, про свідчить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.07.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - відділ захисту дітей служби у справах дітей Черкаської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, яке ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12.10.2017 залишено без змін. Таким чином, дане рішення суду залишилось не виконаним через сплив терміну, на який суд надавав дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх закордон. Отже, суд вважає за можливим задоволити позов щодо надання дозвілу на тимчасовий виїзд неповнолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], разом з матір»ю [PERSON], [INFO], або у супроводі осіб, уповноважених нею, до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул, а саме з 09.07.2018 по 31.08.2018, оскільки виїзд дітей за межі України носить тимчасовий характер, не пов'язаний зі зміною постійного місця проживання чи еміграцією, має на меті фізичний, духовний та інтелектуальний розвиток, спілкування з родичами, сприятиме оздоровленню та розширенню світогляду. Відповідно до частини першої ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як визначено в ст.ст.76--89 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень доказами, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується квитанцією від 14.12.2018. Окрім цього, позивач понесла витрати на надання правничої допомоги в розмірі 3100 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі наданих послуг від 19.01.2018 та квитанцією № 663246 від 17.01.2018. Вказані судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial