Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 08.06.2007 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що був зроблений відповідний актовий запис № 196; покласти витрати пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу на відповідача; відновити позивачу її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач зазначила, що вони з відповідачем мають двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися через втрату поваги один до одного; сторони відновляти стосунки не мають наміру, примирення позивач вважає неможливим. Спору про поділ спільного майна та місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , між сторонами немає. Ухвалою суду від 09.07.2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлявся про хід судової справи шляхом направлення судової кореспонденції за місцем проживання відповідача. Відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи повідомлень від відповідача до суду не надходило. Зважаючи на вказане, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про проведення судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що 08.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що було складно відповідний актовий запис № 196 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 04.09.2007 року, актовий запис № 444). У позивача з відповідачем подружні відносини не склалися із-за несумісності характерів, втрати взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися і сторони не мають наміру відновляти стосунки. Згідно зі ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Захист сімейних прав не завжди пов`язаний з порушенням сімейних прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 18 СК України, суд може захистити сімейні права шляхом зміни, припинення правовідношення, а також його анулювання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище - [PERSON] . У відповідності до ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, в даному випадку захист судом сімейних прав позивача, не пов`язаний з їх порушенням, суд критично ставиться до вимоги позивача покласти витрати, пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу на відповідача. До того ж, згідно ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб. У разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Таким чином, чинне законодавство не передбачає необхідність для осіб, шлюб між якими було розірвано рішенням суду, здійснювати у подальшому (після набрання рішенням суду законної сили) будь-які дії для реєстрації розірвання шлюбу та нести будь-які по`вязані з цим витрати. Отже, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога «покласти витрати пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу на відповідача» задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial