Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: вул. Фестивальна, 29 в с-ще Дворічне Дворічанського району Харківської області. В даному домоволодіння крім неї зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який фактично там не проживає з грудня 2014 року по теперішній час, місце його перебування не відоме. Дані обставини позбавляють позивача можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном, порушуючи її законні права. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач\~ [PERSON] до суду повторно не зявився, не повідомивши про причини неявки. Він про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про його виклик в газеті «Слобідський Край» від 26 березня 2016 року за № 37, причину своєї неявки до суду відповідач не повідомив. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник 3-ї особи - завідувач Дворічанського РС ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] в судове засідання не з»явився, надавши заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 42774712, [PERSON] є власником житлового будинку № 29 за адресою: с-ще Дворічне, вул. Фестивальна Дворічанського району Харківської області. Згідно довідки Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 11.02.2016 р. № 02-30/215 [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в с-щі Дворічне Дворічанського району Харківської області по вул. Фестивальна, б. 29. Згідно депутатського акту обстеження домоволодіння від 11 лютого 2016 року, за адресою: с-ще Дворічне, вул. Фестивальна, б. 29 Дворічанського району Харківської області зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Фактично проживає [PERSON]. [PERSON] за зазначеної адресою фактично не проживає з грудня 2014 року. В положеннях ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Договір найму житла сторони спору не укладали, розмір оплати не погоджували. Згідно зазначеного вище акту від 11 лютого 2016 р., відповідач [PERSON] з грудня 2014 р., тобто понад 1 рік, за адресою: с-ще Дворічне, вул. Фестивальна, б. 29 не проживає. Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави користуватися відповідним житлом позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачем права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач, як власник майна має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Також в судовому засіданні встановлено, що є підстави для судового захисту цього права шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Одночано суд зазначає, що статтею 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» \~встановлено, що зняття з реєстрації здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Тобто, позивач має право звернення до органів реєстрації з рішенням суду, яке набрало законної сили для зняття з реєстрації відповідача. Виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, в зв»язку з чим в задоволенні позовних вимог в частині зобов»язання Дворічанського РС ГУ ДМСУ в Харківській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку слід відмовити. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», \~

Outcome: partial