Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування належним їй на праві власності житловим приміщенням -\~квартирою,\~розташованою в\~[ADDRESS]. Позивач свої позовні вимоги вмотивувала тим, що вона є власником квартири за вказаною адресою на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 27.05.2003 року, за реєстром № 1-624. В даній квартирі зареєстрований її син [PERSON], який з 2008 року не проживає у квартирі, його особистих речей в квартирі немає, останній не приймає участі в утриманні квартири. Позивач несе всі витрати по утриманню і ремонту квартири і не може житлово-комунальну пільгу, субсидію, із-за реєстрації місця проживання відповідача. Факт не проживання та відсутності речей відповідача підтверджується актом фактичного проживання громадян від 20.07.2018р. Між нею і відповідачем немає ніяких зобовязань щодо збереження права останнього на проживання у належному їй житловому будинку, оскільки договорів з цього приводу вони не укладали і пройшло більш ніж два роки, як відповідач перестав бути членом її сімї. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, якою заявлений до нього позов визнав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, оскільки обидві сторони у справі подали заяву про розгляд справи за їх відсутності суд на задоволення клопотання сторін розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. З наданих суду матеріалів встановлено, що відповідач перестав бути членом сімї позивача з 2008 року і зобовязання щодо збереження права останнього на проживання у належному позивачеві квартирі відсутні, що відповідачем визнано. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві…. Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши і оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не порушує його права чи інтереси інших осіб , тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Частиною шостою ст. 263 ЦПК України визначено, що якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, судом ухвалюється рішення на задоволення позову, оскільки заявлені вимоги повністю визнані відповідачем, визнання є добровільним і матеріалами справи не встановлено інших доказів, які б спростовували подану відповідачем заяву про визнання позову. Тому з метою захисту інтересів власника квартири [PERSON] - відповідача [PERSON] належить визнати таким, що втратив право користування житлом з метою зняття останнього з реєстрації, чим усунути для власника перешкоди у користуванні квартирою за вказаною адресою. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved