Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просила видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у відношенні [PERSON] , [INFO] та покласти на нього такі обов`язки: заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] на відстань у 200 метрів, а також до місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та до місця роботи за адресою: [ADDRESS] (МГУ ім.. П. Орлика), та інших місць частого відвідування заявниці; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 20 серпня 2020 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року, після подачі позову до суду про розірвання шлюбу, [PERSON] систематично чинить відносно неї домашнє насильство, яке проявляється у вигляді систематичних переслідувань її за місцем роботи та місцем її проживання. Безпідставно ображає, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує, навіює почуття провини та невпевненості. Вона неодноразово викликала працівників поліції, які проводили з колишнім чоловіком профілактичні бесіди. 08 жовтня 2020 року їй довелося звернутися до поліції для вжиття заходів до [PERSON] , оскільки останній спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді удару рукою в область обличчя, а також бризнув в обличчя з газового балончику. У зв`язку з чим, її заяву, відносно [PERSON] зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.10.2020 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Ухвалою від 29 жовтня 2020 року витребувано з Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області матеріали по розгляду заяв [PERSON] . З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2007. Шлюб між сторонами розірвано 21 серпня 2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.08.2020. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Заявниця зазначає, що з січня 2020 року, після подачі позову до суду про розірвання шлюбу, [PERSON] систематично чинить відносно неї домашнє насильство, яке проявляється у вигляді систематичних переслідувань її за місцем роботи та місцем її проживання. Безпідставно ображає, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує, навіює почуття провини та невпевненості. Вона неодноразово викликала працівників поліції, які проводили з колишнім чоловіком профілактичні бесіди. На підтвердження зазначеного суду надано листи з Інгульського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10.02.2020 за вих. № 2425/51-2020; від 16.06.2020 за вих. № 11631/51-2020; від 24.06.2020 за вих. № 12143/51-2020; від 17.07.2020 за вих. № 13610/51-2020; від 21.07.2020 за вих. № 13815/51-2020; та лист з Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 04.08.2020 за вих. № 11528/10-20 (а.с. 5-10). Як вбачається з листа Інгульського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 10.02.2020 за вих. № 2425/51-2020, 08 лютого 2020 року відносно [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та складено тимчасовий заборонний припис АА 062069. 08 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася з заявою до Інгульського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо прийняття заходів до її колишнього чоловіка [PERSON] , систематично переслідує її, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, а також 08 жовтня 2020 року по вулиці 6 Слобідська за ринком «Україна» спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді удару рукою в область обличчя та бризнув в обличчя з газового балончику. Вказана інформація зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується талоном - повідомлення єдиного обліку № 24709 та № 24710 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 14, 15). Згідно консультаційного висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Обласна офтальмологічна лікарня» від 08.10.2020, [PERSON] отримала хімічний опік І ступеню кон`юктиви та шкіри повік обох очей - побутова травма. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що [PERSON] вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство (погрози, образи, нанесення тілесних ушкоджень тощо). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного та фізичного насильства, що вчиняє [PERSON] щодо [PERSON] , суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів останньої вимоги заявниці слід задовольнити та видати строком на шість місяців обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] яким: заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] на відстань у 200 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; місця роботи за адресою: [ADDRESS] (МГУ ім.. П. Орлика) та місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також направити [PERSON] до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на шість місяців. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial