Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] з 2010 року. До шлюбу та після укладення шлюбу позивач проживала з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та власником якої є [PERSON] Певний час позивач проживала окремо, проте в грудні 2014 року навідавшись до квартири, де мешкав її чоловік, дізналася від сусідів, що начебто її чоловік є вбитим, а власником квартири є особа, яка отримала її після смерті [PERSON] в порядку спадкування, а саме: [PERSON] Враховуючи, що 05.02.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, 09.02.2010 року [PERSON] звертався до нотаріуса з метою посвідчення заяви і його особу було встановлено нотаріусом, що свідчить про те, що [PERSON] не міг померти в 2009 році, більш того, на даний момент останній живий та знаходиться за кордоном, позивач була змушена звернутися до суду. В позовній заяві позивач посилаючись на ст. ст. 1216, 1220 ЦК України та ст. 156 ЖК України, просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину №1-1956 від 19.12.2011 рок, видане П'ятою державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилася та надіслала заперечення на позовну заяву, в яких просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] і вона є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки, [PERSON] не перебував у шлюбі, даний факт був підтверджений під час досудового розслідування кримінальної справи по факту вбивства [PERSON] Більш того, [PERSON] був визнаний судом померлим з [INFO] року, а тому позивачка не могла укласти шлюб з [PERSON] Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлялася, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.11.2011 року власником квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON] (а.с.73). Згідно довідки №639 від 26.10.2011 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 21.03.1985 року. Був зняти з реєстраційного обліку як померлий 14.07.2011 року (а.с.57). Відповідно до наданої відповіді ЖБК «Хімік-12», [PERSON], [INFO], один проживав за адресою: [ADDRESS] з 1984 року, сім'ї ніколи не мав, помер та був виписаний 14.07.2011 року (а.с.163). Рішенням Республіки Казахстан встановлено факт споріднених відносин, а саме, що [PERSON] є двоюрідним брат [PERSON], [INFO] (а.с.61-62). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 20 серпня 2009 року (а.с.94-95). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2011 року встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], яка настала [INFO] року у м. Києві (а.с.39). Станом на 26 лютого 2016 року вищевказане рішення суду не оскаржувалось. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] 05 лютого 2010 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Шевченківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району Київської області (а.с.8). Згідно копії нотаріально засвідченої заяви ВММ №721962, 09 лютого 2010 року [PERSON] звертається до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві з заявою про реєстрацію його дружини [PERSON], [INFO]. по його місцю проживання: [ADDRESS] (а.с.9). На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2011 року було видано свідоцтво про смерть [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.54). Власником квартири після смерті [PERSON] є його двоюрідна сестра - громадянка Республіки Казахстан [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.12.2011 року (а.с.75). Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У позовній заяві представник позивача просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину від 19.12.2011 року недійсним, оскільки вважає, що факт вибуття спірної квартири з власності [PERSON] без його на те волі, та перебування цієї квартири у власності іншої особи, порушує законне, передбачене ст. 156 ЖК України, право позивачки [PERSON] проживати в спірній квартирі як члена сім'ї законного власника даного помешкання.. Так, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Однак, законодавством чітко встановлено підстави визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що вимоги ст. 156 ЖК України, порушення права проживання позивачки не є підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, а тому суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed