Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дитини - [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, вказуючи, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з червня 2014 року. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося. Відповідач не приймав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім`ї, не надавав належної уваги синові. Постійно виявляв по відношенню до неї неповагу, влаштовував сварки, зловживав спиртними напоями. З провини відповідача спільне життя між ними стало неможливим. Фактично спільне життя припинено одразу після народження дитини та на даний час вони мешкають окремо. Вказує, що відповідач навіть не приїхав забирати її з пологового будинку, це робили її батьки. Син [PERSON] мешкає разом з нею та знаходиться на утриманні у неї та її батьків, відповідач будь-якої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Відповідач не спілкується з сином, не цікавиться його станом здоров'я, відноситься до дитини як до чужої людини, не відвідує його. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина та не бажає її надавати, його повністю влаштовує, що всі обов'язки з піклування про сина взяли на себе її батьки. Самоусунення батька від виконання своїх обов'язків примусило її звернутися до суду. Крім того, вказує, що відповідач як батько повинен виплачувати аліменти на утримання сина. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував, вказав, що дійсно проживав разом з позивачем у фактичних шлюбних відносинах. Вони проживали в квартирі її батьків. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Дійсно, вказав, що він не забирав [PERSON] з пологового будинку, однак вказав, що це сталося не з його вини, оскільки в той день він працював в супермаркеті «Сільпо», він зателефонував позивачу та її батьку, вони не відповідали, а потім вже позивач сказала, що знаходиться вдома. Вважає, що її батьки не хотіли, щоб він забирав її з пологового будинку, а тому не сказали йому, що будуть її забирати в той день. Сімейне життя не склалося, а тому вони розійшлися. Він намагався допомагати матеріально позивачу, однак вона не приймає його матеріальної допомоги, відмовляється. Вказує, що він намагався побачити сина, однак позивач йому не дозволяє. Разом з тим, зазначив, що на день народження сина дійсно не привітав, нічого не подарував, в лікарню не звертався з метою дізнатися про здоров'я сина [PERSON]. Коли відбувалося засідання комісії органу опіки та піклування йому було роз'яснено, що можна звернутися з відповідними документами та отримати рішення про встановлення побачень з дитиною, якщо мати дитини перешкоджає цьому, однак відповідних документів він не зібрав, до органу опіки та піклування з цим питанням не звертався. Однак матеріальну допомогу надавати синові не відмовляється, бажає її надавати. Представник третьої особи - управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини ухиляється від його утримання та виховання. Вказала, що під час вирішення питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, йому було роз'яснено, що він може звернутися з заявою про встановлення побачень з сином, повідомлено про документи, які необхідно зібрати, однак на наступне засідання органу опіки та піклування відповідач взагалі не з'явився, з заявами не звертався, проігнорував всі вказівки. Крім того, зазначила, що після судового засідання 12 січня 2016 року, відповідачу додаткового було роз'яснено про його права з цього приводу, однак відповідач знову ніяк не відреагував, до органу опіки та піклування не звертався, ніяких дій не вчинив. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], висновок прокурора, який вважав, що позовні вимоги повинні бути задоволеними, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно акту про фактичне мешкання ПП «Житловик» від 12.08.2015 року, [PERSON] мешкає зі своїм сином [PERSON] без реєстрації у квартирі [ADDRESS] (а.с.12, 15). Відповідно до побутової характеристики ПП «Житловик» від 11.08.2015 року, [PERSON] характеризується позитивно, на її утриманні знаходиться малолітній син. Зі слів сусідів батько дитини участі у вихованні сина не приймає (а.с.13). Згідно довідки про отримання допомоги Артемівського УПСЗН від 17.08.2015 року № 1679, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради та отримує допомогу по догляду за дитиною (а.с.14). Відповідно до довідки амбулаторії № 3 КЗОЗ «ЦПМСД Артемівської міської ради» від 11.08.2015 року № 94, [PERSON] перебуває під наглядом амбулаторії № 3 КЗОЗ «ЦПМСД Артемівської міської ради» з діагнозом залізодефіцитна анемія (а.с.13). Висновком органу опіки та піклування Артемівської міської ради Донецької області від 30.09.2015 року № 01/11-591 була встановлена недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у зв'язку з бажанням батька поновити спілкування з дитиною з метою його виховання (а.с.46-47). Проте, враховуючи, що [PERSON] без поважних причин самоусунувся від виховання та утримання дитини, висновком органу опіки та піклування Артемівської міської ради Донецької області від 30.10.2015 року № 01/11-679 була встановлена доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.48-49). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є дідусем [PERSON] та батьком позивача. Дійсно її донька [PERSON] проживала разом з відповідачем у нього з вересня 2014 року до народження дитини - до грудня 2014 року. Вказав, що коли донька перебувала у пологовому відділенні, відповідач знав про дату виписки з пологового відділення, оскільки про цю дату повідомила лікар одразу після народження дитини, і сказала про це відповідачу, однак він не забрав доньку з дитиною з пологового будинку. Відповідач працював у супермаркеті «Сільпо», отримував заробітну платню, але матеріально не забезпечував сім`ю. Зазначив, що з моменту народження онука він сам повністю забезпечував свою дочку з дитиною. Коли дитина знаходилась у лікарні, батько не надавав допомоги на лікування, він повністю лікував онука за власний рахунок. Відповідач не вітав сина з днем народження та взагалі не бажав записувати дитину на своє ім'я і лише після розмови з ним, відповідач погодився. Вказав, що коли дитині було чотири місяці, дзвонила мати відповідача поцікавитися дитиною, назвавши дитину іншим ім'ям. Він не перешкоджає відповідачу бачитися з дитиною, однак відповідач не проявляє ніякого бажання з ним бачитися, чи допомагати дитині, приймати участі в житті дитини іншим чином. Допитаний в судому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на теперішній час він є нареченим [PERSON], останні три місяці вони проживають разом, однак за весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився сином [PERSON], сам він також піклується про дитину. Вказав, що ніколи не бачив, щоб відповідачу перешкоджали бачитися з дитиною, однак він не бачив, щоб відповідач надавав матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Так, відповідач в судовому засіданні вказав, що позивач та її батько перешкоджають йому бачитися з сином [PERSON], він намагався матеріально надавати позивачу допомогу, однак вона відмовлялася брати від нього гроші. Зазначив, що одного разу він намагався дати їй 800 гр., однак вона відмовилася. Вказав, що свідками цієї ситуації були [PERSON] та [PERSON], [PERSON], просив суд викликати та допитати в якості свідків вказаних осіб. Судом вказане клопотання було задоволене, в судове засіданні були викликані вказані свідки, однак, оскільки відповідач не вказав адреси свідків, обов'язок забезпечення їх явки був покладений безпосередньо на відповідача. Однак в судове засідання 2 лютого 2016 року ані відповідач, ані заявлені ним для допиту свідки не з'явилися. Крім того, як вбачається з пояснень представника третьої особи - служби у справах дітей управління молодіжної політики Артемівської міської ради Донецької області після судового засідання 12 січня 2016 року, відповідачу додаткового було роз'яснено про його права з приводу того, що він може звернутися до органу опіки та піклування з заявою, заявити про свої права як батька, однак відповідач ніяк не відреагував, до органу опіки та піклування так і не звертався. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється без поважних причин від утримання та виховання дитини, не цікавиться станом його здоров'я та навчання, не виконує свої батьківські обов'язки, враховуючи, що, в тому числі, і за період перебування справи в суді, відповідач не вчиняв заходів щодо виконання своїх обов'язків як батька, не поновив спілкування з дитиною. Відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження своєї позиції щодо того, що позивач перешкоджає йому виконувати свої батьківські обов'язки та використовувати батьківські права, як і не зазначено про існування таких доказів. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від утримання та виховання дитини, не цікавиться станом його здоров'я та навчання, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина, не створює належних умов для його розвитку, не виконує свої батьківські обов'язки. Суду не надано доказів, які б спростовували вказані висновки. Згідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки судом достовірно встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд позбавляє його батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, визначеного ч.2 ст.182 СК України.

Outcome: approved