Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає з нею та є студенткою Київського професійного ліцею сфери послуг м. Києва, денної форми навчання. Посилаючись на те, що [PERSON] навчається та потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2013 року до досягнення останньою 23- річного віку. У подальшому [PERSON] було змінено розмір позовних вимог та [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною 23- річного віку. У судове засідання позивач не з'явилася, від неї на адресу суду надійшла заява, у якій вона позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 36). Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 3). [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] навчається у Київському професійному ліцеї сфери послуг м. Києва з 1 вересня 2013 року по 30 січня 2015 року, за професією Конторський службовець (бухгалтерія) обліковець з реєстрації бухгалтерських даних, на денній формі навчання (а.с. 7). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що [PERSON] проживає разом з нею, продовжує навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, її заробітної плати не вистачає на утримання дитини, відповідач допомоги на утримання доньки не надає. З урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи те, що [PERSON] навчається, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти у розмірі 1 200 грн. щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2013 року (з дати подачі позову) впродовж усього часу навчання до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави 229 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved