Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , особа, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначено, що з червня 2008 року по січень 2015 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, під час яких у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини у сторін не склалися, між ними виникали постійні сварки та на початку січня 2015 року відповідач з дочкою почали жити окремо від відповідача. Після припинення шлюбних відносин відповідач взагалі усунувся від обов`язку утримання дочки, не цікавиться її життям, захопленнями. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Фактично з дня народження дитини відношення батька до неї було завжди байдужим, він не приймає участі у її вихованні, не відвідує школу, не вітає з днем народження та іншими святами. Нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками призвело до того, що дитина дуже ображена на батька, не пам`ятає його, не згадує, тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. 01.10.2018 р. у даній справі відкрито провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] , її представник - адвокат Вересюк М.В. позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовільнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд не позбавляти його батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки він опікується нею та бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, а матеріальну допомогу на її утримання надає по мірі своїх можливостей, аліменти відраховуються з його заробітної плати автоматично, оскільки він офіційно працевлаштований. З Днями народження дочку вітає. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність. Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , підтримує. Дочка сторін [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько нею не цікавиться і під час спілкування з ним їй нудно. Останнім часом батько почав до неї телефонувати, сама вона йому не телефонує. Під час зустрічей батько нічого їй не купує, один раз дитина була у батька вдома. Дитина повідомила, що батько часто кричав на матір, тому їй страшно бути з ним поряд. Вона хотіла б спілкуватися з батьком, він їй не зробив нічого поганого, однак не хоче, щоб він приймав участь у її вихованні. На день народження у 2018 році батько подарував їй 2000 гривень. Свідок [PERSON] (колега, сусідка позивача) суду повідомила, що з позивачем працює два роки, відповідача за цей період бачила лише один раз. Свідку відомо, що дочку доглядає лише позивач, водить її до лікаря, на співи, возить на відпочинок, а відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає. Дитина в розмові зі свідком про батька ніколи не згадувала. Свідок [PERSON] (колега позивача) суду повідомив, що йому зі слів позивача відомо, що вона самостійно виховує дитину, відповідач у цьому їй не допомагає та зняв з реєстрації дитину в квартирі, яка йому належить. Свідок зареєстрував позивача з дитиною у своїй квартирі, оскільки знає їх тривалий час. Позивач повністю забезпечує та виховує дитину. Свідок [PERSON] (кума позивача) суду повідомила, що сім`ю позивача знає ще до народження дитини [PERSON] , зі слів позивача їй відомо, що відносини між сторонами зіпсувалися т відповідач перестав піклуватися про дитину. Коли бувала у позивача, то відповідача там не бачила. Їй невідомо чи бачиться він з дитиною. Заслухавши пояснення учасників справи, пояснення дитини [PERSON] , [INFO] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06.02.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №484 (а.с. 8). Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Келецька 130-А» від 12.09.2018 р. №41 дитина [PERSON] проживає разом із позивачем по [ADDRESS] без реєстрації (а.с. 9). Відповідно до довідки Вінницького приватного православного навчально-виховного комплексу святого Миколая від 12.09.2018 р. №3, [PERSON] навчається у 4 класі (а.с. 13). Згідно довідки КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №35 Вінницької міської ради» від 13.09.2018 р. №307, [PERSON] навчалася з 2015 р. по 2017 р. у КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №35 Вінницької міської ради». Матір приймала безпосередню участь у навчальному процесі та опікувалася дитиною під час її навчання в школі. Батько - [PERSON] протягом навчання дитини в школі жодного разу не з`являвся, вихованням і навчанням дитини не цікавився (а.с. 14). 17.09.2018 р. [PERSON] написав заяву до Вінницького міського суду Вінницької області, у якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Євстратовою О.О., зареєстрована в реєстрі за №990 (а.с. 42). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №52229179 за виконавчим листом №127/12065/16-ц, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, станом на 31.10.2018 р. становить 751,65 грн. (а.с. 62) Відповідно до довідки Вінницького приватного православного навчально-виховного комплексу святого Миколая від 10.12.2018 р. №4, за період навчання [PERSON] в даному закладі, батько учениці в заклад не приходив (а.с. 64). Згідно висновку про недоцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , наданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 03.01.2019 р. №01-00-011-275, [PERSON] зазначила, що батько неналежно виконував обов`язок по утриманню доньки, заборговність [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини становить більше 750 грн. Батько дитини [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що любить свою доньку, регулярно спілкується з нею, у тому числі і в телефонному режимі, але мати дитини чинить йому перешкоди у належному спілкуванні з донькою. Батько зазначив, що систематично сплачує аліменти на утримання дитини, заперечував наявність у нього заборгованості по аліментам. [PERSON] повідомив, що бажає і надалі брати учать у вихованні доньки, просив не позбавляти його батьківських прав. Дитина [PERSON] зазначила, що батько декілька раз на тиждень спілкується з нею по телефону, вітає її з днями народження. Але дівчинка повідомила, що не дуже б хотіла зустрічатися з батьком, оскільки це може призвести до конфліктів між ним та її мамою. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, враховуючи думку дитини, наявність у батька бажання брати участь у вихованні дитини, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 83-85). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд критично оцінює заяву відповідача [PERSON] до Вінницького міського суду Вінницької області, у якій він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Євстратовою О.О., зареєстровану в реєстрі за №990, оскільки відповідач на засіданні органу опіки та піклування та в судовому засіданні просив не позбавляти його батьківських прав, він бажає приймати участь у вихованні дитини, а тому зазначена заява не може бути підтвердженням визнання відповідачем позову та беззаперечним доказом факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні факт навмисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо дитини [PERSON] та свідоме нехтування своїми батькіськими обов`язками. Щодо заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №52229179 за виконавчим листом №127/12065/16-ц, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, станом на 31.10.2018 р. становить 751,65 грн., то суд не вбачає у цьому винних дій відповідача, оскільки він офіційно працевлаштований і відрахування з його зарплати здійснюється бухгалтерією закладу, де він працює. Крім того, позивачем на надано доказів, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на момент розгляду справи в суді. Відмовляючи в задоволенні даного позову суд приймає до уваги висновок про недоцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , наданий Виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 03.01.2019 р. №01-00-011-275, що відповідач спілкується з дитиною та бажає брати участь у її вихованні, сплачує аліменти на її утримання, цікавиться життям дитини, вона йому не байдужа, хоча наразі у них не зовсім складаються відносини, оскільки дитина замкнута і не завжди йде на контакт з батьком, але не проти спілкування з ним. Суд вважає, що батько може змінити свою поведінку у кращу сторону та бере до уваги, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed