Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.10.2009 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, внаслідок чого між ними виникали конфлікти, під час яких відповідач ображав її, застосовував відносно неї фізичне насильство, що негативно впливала на її моральний стан та душевний спокій. Зазначила, що протягом трьох років вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, їх шлюб є формальним, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 24.10.2009 року, від якого мають неповнолітню дитину, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. З приводу позовної вимоги щодо встановлення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з позивачкою, суд вважає, що така є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні не встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина. Окрім цього, з матеріалів справи, зокрема змісту позовної заяви вбачається, що дитина на даний час проживає разом з позивачкою і відповідач жодним чином не перешкоджає цьому.

Outcome: partial