Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання її тітки - [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутньою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] , опікуном якої є заявник, мешкала за адресою: [ADDRESS] . Вона регулярно відвідувала [PERSON] та її доньку, оскільки допомагала їм по господарству, забезпечувала продуктами харчування. 12.09.2019 заявнику зателефонувала консьєрж будинку, де проживала [PERSON] , та повідомила, що декілька днів не бачила [PERSON] . Донька [PERSON] нічого не знала про місце знаходження матері. У зв`язку з цим заявник викликала поліцію та написала заяву про зникнення [PERSON] . З часу зникнення [PERSON] заявником вчинялися заходи по розшуку останньої, проте жодних відомостей про тітку з вересня 2019 року немає. 21.09.2019 [PERSON] звернулась до Оболонського УП ГУНП в м. Києві з заявою про оголошення у розшук [PERSON] , а 24.09.2019 останню оголошено у розшук, проте станом на день звернення з вказаною заявою місце перебування [PERSON] не встановлено. Заявник зазначає, що визнання [PERSON] безвісно відсутньою потрібне для припинення нарахувань за комунальні послуги за місцем реєстрації останньої та зняття її з реєстраційного обліку. Таким чином, враховуючи, що за місцем проживання останньої вже понад рік відсутні відомості щодо місця її перебування, просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою. У судовому засіданні заявник вимоги підтримала повністю з викладених у заяві підстав. Зазначила, що спілкувалась з [PERSON] за тиждень до зникнення, будь-яких особливих скарг на стан здоров`я з боку останньої не було, тітка вже була людиною похилого віку і звісно були певні проблеми зі здоров`ям, проблем з пам`яттю також не було. Вона розшукувала тітку на дачі, куди та їздила регулярно, розпитувала сусідів, проте ті лише бачили, як [PERSON] йшла на електричку через ліс і більше жодних відомостей про неї не було. Представник заінтересованої особи - Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що працює консьєржем у будинку, де мешкала [PERSON] . З родиною [PERSON] свідок знайома понад двадцять років, відомо, що остання працювала терапевтом. Повідомила, що бувало [PERSON] пізно поверталася з дачі, вони приятелювали, [PERSON] розповідала їй про дачу, сусідів. На стан здоров`я зникла не скаржилась, була при свідомості, ходила до бібліотеки. Вказала, що на початку вересня 2019 року вона звернула увагу, що [PERSON] не заходить у гості та взагалі її не видно, про що вона 12.09.2019 повідомила [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на початку вересня 2019 року його дружина прийшла додому та повідомила, що їй зателефонувала консьєрж та сповістила, що [PERSON] поїхала на дачу, проте додому не повернулась. Вони звернулись до поліції, де їм порадили з`їздити на дачу та пошукати там [PERSON] . Розшукуючи останню вони спілкувалися з сусідами по дачі, ті повідомили, що останній раз її бачили на початку вересня 2019 ввечері, коли [PERSON] йшла на зупинку електрички через ліс, щоб повернутися до міста. Свідок вказав, що йому не відомо, щоб зниклу щось пригнічувало або були проблеми зі здоров`ям або пам`яттю. У зв`язку із зникненням [PERSON] поліцією було заведено розшукову справу. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є племінницею [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.09.1949; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.06.1953; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.1970; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.02.1961; свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.07.1969; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.10.1982. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.03.2013 [PERSON] призначено опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] . 21.09.2019 [PERSON] звернулась із заявою про оголошення у розшук [PERSON] у зв`язку з її зникненням, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку, який мається в матеріалах справи. З довідки Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 04.12.2020 вбачається, що за фактом зникнення [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за №12019100050007028 від 24.09.2019 та заведено ОРС категорії «Розшук» №05-94 від 05.11.2019, станом на 04.12.2020 місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Відповідно до повідомлення Центру обліку бездомних осіб Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №051/034-91 від 18.02.2021 [PERSON] , [INFO] , до Центру обліку бездомних осіб та до Філії Центру обліку бездомних осіб ніколи не зверталась, послуг реєстрації або відновлення паспорту не отримувала. З листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №2704/2021 від 09.02.2021 вбачається, що інформація щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] відсутня. З листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві №760/125/31/6/01-2021 від 22.02.2021 вбачається, що за даним інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи МВС України громадянка [PERSON] , [INFO] , на території України до кримінальної відповідальності не притягувалась та засудженою не значиться. Відповідно до довідки Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 30.04.2021 вбачається, що станом на 30.04.2021 місцезнаходження [PERSON] не встановлено, проводяться заходи з метою розшуку останньої. Згідно з листом Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-15270/0/15-21- Вих від 29.04.2021 відомостей про перетинання [PERSON] державного кордону, лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей та тимчасово окупованої території АР Крим у період з 01.01.2019 по 29.04.2021 в базі даних не виявлено. За повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.05.2021 [PERSON] призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.09.2019 [PERSON] пенсію не отримує; дата останнього нарахування пенсії [PERSON] - 01.02.2020 . Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно зі ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявнику для зменшення витрат по сплаті комунальних платежів та зняття останньої з реєстрації. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутньою з 01 жовтня 2019 року, оскільки останні відомості про про місце її перебування в місці її постійного проживання одержані у вересні 2019 року, зокрема, [PERSON] оголошено у розшук 24.09.2019 на підставі заяви [PERSON] від 21.09.2019, у звязку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved