Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30% заробітної плати відповідача щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, але відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Сторони, повідомлені належним чином, до зали судових засідань не з'явились, позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, в якій також просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачка і відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Позивачка здійснює догляд за сином, а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, являється працездатною особою. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Будь-яких істотних обставин, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів, відповідач не вказав. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 р.» (із змінами та доповненнями) встановлено, що в 2016 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Враховуючи вимоги ст.183 СК України про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходячи із вимог ч.3 ст.181 СК України вважає за можливе визначити аліменти у частці від заробітку відповідача у розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітнього сина, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, що не буде порушувати інтересів сторін та неповнолітньої дитини. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial