Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права в порядку спадкування на земельну частку (пай) площею 3,38 га, розташовану на території КСП «Піщане» в с. Тишківка Ічнянського району Чернігівської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 20 вересня 1996 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року за № 177, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 20 вересня 1996 року за № 210, на ім'я «[PERSON]», вказуючи на те, що після смерті [PERSON], [INFO] відкрилась спадщина на дане майно. Позивачка, як спадкоємець за законом, своєчасно прийняла спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, який би підтверджував право померлої на дану земельну частку (пай). Просить визнати за нею право на земельну частку (пай). В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Сезьківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що спір витікає з цивільних правовідносин, які виникли за часу дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10), копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 7), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 8), копією свідоцтва про шлюб позивачки (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 3,38 га, розташовану на території КСП «Піщане» в с. Тишківка Ічнянського району Чернігівської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 20 вересня 1996 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року за № 177, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 20 вересня 1996 року за № 210, на ім'я «[PERSON]», що належала [PERSON] (а.с. 11). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У відповідності до положень ст.ст. 524,529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Позивачка, як спадкоємиця за законом, своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, так як на день її смерті проживала та була зареєстрована разом з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою Сезьківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 15.05.2017 року № 150 (а.с. 13), на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, що підтверджується довідкою Сезьківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 31.05.2017 року № 170 (а.с. 14), інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, який би підтверджував право померлої на дану земельну частку (пай), що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право на дане спадкове майно, в зв'язку з чим за нею слід визнати право на вищевказану земельну частку (пай), в порядку спадкування.

Outcome: approved