Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З відповідачем тимчасово позивач і проживає за однією адресою, проте подружні відносини фактично не підтримують з причин різних поглядів на подружнє життя, тому позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей та на її утримання не надає, хоча може її надавати, оскільки офіційно працює, Позивач здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох років, у зв`язку з чим не має змоги працювати. У зв`язку з цим позивач, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитини повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років. Ухвалою суду від 20.09.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.04.2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 46, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.04.2006 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.2009 року, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 769, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.2018 року, виданого Дніпровським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 651, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] Діти мешкають з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем. Позивач не працює, у зв`язку з тим, що здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох річного віку, що підтверджується довідкою УСЗН ЗМР по Вознесенівському району № 5764. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитітей та її утримання. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Оцінивши обставини справи, надані суду докази в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. ст. 182, 183 СК України, враховуючи, що діти перебувають на утриманні матері, ту обставину, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу відповідачем суду надано не було, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - з 04.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, разом з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.\~79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оцінюючи у сукупності надані позивачем докази, які визнані судом належними, суд вважає їх достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин суд доходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, даних про перебування на утриманні у відповідача інших осіб суду не надано, та приходить до висновку можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трьох років у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved