Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 23.11.2012 року, призначеної для ведення садівництва площею 0,07 га кадастровий номер [NUMBER], укладеного між дарувальником [PERSON] та обдарованим [PERSON], та нотаріально посвідченим державним нотаріусом Рудківської державної нотаріальної контори Самбірського району Львівської області за № 2521. В підтвердження заявлених позовних вимог зіслалася на те, що у 1982 році після смерті бабці успадкувала житловий будинок [ADDRESS]. Будинок побудовано її батьком на земельній ділянці, на якій стояв старий будинок та зареєстрований був за [PERSON] За життя батько дозволив тимчасово використовувати частину земельної ділянки сестрі [PERSON], яка, поки жив батько, наміру приватизувати земельну ділянку не мала, однак таку приватизацію здійснила у 2003 році вже після смерті її батька, у зв'язку з чим почався спір щодо даної земельної ділянки площею 0,14 га в с.Чайковичі Самбірського району земельна ділянка площею 0,14 га, закріпленої за будинком для його обслуговування. Земля ніколи не розділялася. Зазначила, що Чайковицька сільська рада своїм рішенням №138 від 23.07.2009 року передала у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,07 га для ведення садівництва, яке неодноразово судовими рішеннями скасовувались, Наступним своїм рішенням № 60 від 15.11.2007 року повторно приймає аналогічне за своїм змістом рішення, не дивлячись на те, що земельна ділянка є тупиком і до немає доступу. Рішення прийняте у період, коли в Самбірському міськрайонному суді перебувала у провадженні адміністративна справа за її позовом до Чайковицької сільської ради щодо визнання нечинним рішення №138 від 23.07.2009 року. На підставі даного рішення укладається спірний договір дарування. Стверджує, що [PERSON] не мала права відчужувати земельну ділянку, навіть маючи в наявності невизнаний недійсним державний акт про право власності не земельну ділянку та за відсутності заборони на відчуження. Про слухання адміністративної справи у суді щодо визнання нечинним рішення № 138 від 23.07.2009 року було відомо Чайковицькій сільській раді та Управлінню Держкомзему у Самбірському районі. Дії Чайковицької сільської ради, яка незаконно неодноразово приймає рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] для ведення садівництва, що скасовані рішеннями суду, визнані цими ж судовими рішеннями протиправними. Самбірська районна державна адміністрація Львівської області листом від 07.10.2015 року підтвердила, що рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки Чайковицькою сільською радою не приймалось. А тому просить постановити рішення, яким визнати даний правочин фіктивним та скасувати право власності на спірну земельну ділянку. Неодноразово в порядку ст. 31 ЦПРК України змінювала свої позовні вимоги. В своїх останніх позовних вимогах просила визнати недійсним спірний правочин, посилаючись на обставини, зазначені у первісному позові та на ту обставину, що [PERSON] за усною згодою користувалася цією землею без правовстановлюючих документів, що сама визнає, відсутнє рішення Чайковицької сільської ради про вилучення цієї ділянки, згідно висновку головного архітектора ділянка знаходиться в районі житлової забудови і не може використовуватися для ведення садівництва та передаватись у приватну власність без облаштування проїзду, відсутнє рішення щодо цільового призначення землі, що у відповідності до земельного законодавства є підставою для визнання недійсним угод щодо відповідних земельних ділянок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовних заявах обставини, просили позов задовольнити. Віідповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив та пояснив, що [PERSON] вже зверталась до суду з аналогічним позовом та у задоволенні такого їй було відмовлено. Йому відомо про тривалий судовий спір його бабці [PERSON] з [PERSON] щодо спірної земельної ділянки і те, що [PERSON] не дає можливості створити проїзд до земельної ділянки через земельну ділянку, яка є в її користуванні. Пояснив, що всі дії по укладенні договору дарування вчиняла особа, якій ним було видано довіреність, так як він перебував за кордоном, на Україну повернувся в грудні 2012 року. Просив в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] заперечила позов та пояснила, що законно укладала договір дарування, що їїй були видані довідки сільською радою та Управлінням Держкомзему у Самбірському районі для укладення такого правочину.. Вважає, що нічого незаконного не вчиняла, інакше їй би довідки не видавались. Пояснила, що про адміністративну справу у суді щодо визнання рішення №138 від 23.07.2009 року за позовом [PERSON] їй не було відомо, а тому і підтвердила у нотаріуса про відсутність спорів у суді щодо земельної ділянки, яку відчужує. Представник третьої особи Рудківської державної нотаріальна контора Самбірського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Чайковицької сільської ради Сарафин Л. позов заперечила та пояснила, що їй не було відомо про слухання справи у суді щодо визнання рішення № 138 від 23.07.2009 року недійсним за позовом [PERSON], а відтак вважала, що спору не було, а тому видала [PERSON] довідку про відсутність прав третіх осіб на земельну ділянку, яка належала їй на праві власності і яку вона мала намір подарувати онуку. Пояснила, що депутати ніколи не проголосують за надання спірної земельної ділянки у власність [PERSON], так як [PERSON] цією земельною ділянкою користується багато років і її мати цю земельну ділянку заповідала їй, а тому земельна ділянка має бути тільки [PERSON] Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали цивільних та адміністративних справ, які слухались Самбірським міськрайонним судом Львівської області, суд приходить до наступних висновків.. Встановлено, що Рудківською державною нотаріальною конторою Самбірського району Львівської області 23.11.2012 року посвідчено договір дарування земельної ділянки [PERSON] онуку [PERSON] - відповідачу по справі, для ведення садівництва площею 0,07 га, яка знаходиться в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Договір дарування від імені [PERSON] згідно довіреності, посвідченої 05.11.2012 року, підписувався [PERSON]. Як зазначено у даному правочині, земельна ділянка належить [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 06.09.2011 року головою Чайковицької сільської ради на підставі рішення Чайковицької сільської ради №138 від 23.07.2009 року. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.06.2013 року визнано нечинним та скасовано рішення Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №138 від 23.07.2009 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га для ведення садівництва ,яка знаходиться в [ADDRESS],визнано нечинним та скасовано Державний акт про право власності на земельну ділянку для ведення садівництва, серії [NUMBER], виданий Управлінням Держкомзему в Самбірському районі 06.09.2011 року на ім'я [PERSON], визнано нікчемним договір дарування вказаної земельної ділянки [PERSON] онуку [PERSON] Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19.11.2013 року рішення Самбірського районного суду Львівської області від 18.06.2013 року в частині визнання договору дарування нікчемним скасоване та прийнято нове рішення про відмову в позові за недоведеністю, в решті рішення суду залишено в силі. Відповідач [PERSON] подав клопотання до суду щодо закриття провадження у справі з мотивів звернення [PERSON] з позовами про визнання договору дарування недійсним. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01.08.2016 року ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.05.2016 року про закриття провадження у справі була скасована, а справа направлена для продовження слухання справи по суті. Надаючи правову оцінку з урахуванням правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,07 га в [ADDRESS] відноситься до земель житлової забудови і призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. У відповідності до викопіювання з Генерального плану с.Чайковичі земельна ділянка площею 0,14 га по [ADDRESS] закріплена за будинком [PERSON] і ніколи розділена не була, рішення колгоспом про вилучення земельної ділянки, яка є для обслуговування житлового будинку, успадкованого [PERSON] в 1982 році, не приймалось, як і не приймалось рішення про передачу у користування [PERSON] спірної земельної ділянки площею 0,07 га по [ADDRESS]. Ці обставини встановлені судовими рішеннями в адміністративних справах: №2-а-33/2007 від 18.07.2007 року та № 2-а342/2011 від 24.06.2011 року. У відповідності до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень ,визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Отже, безоплатній приватизації підлягають лише земельні ділянки, які перебувають у користуванні громадян на підставі відповідних рішень. Як встановлено судом, рішення Чайковицької сільської ради №138 від 23.07.2009 року про надання [PERSON] земельної ділянки у приватну власність площею 0,07 га для ведення садівництва та Державний акт про право власності на цю земельну ділянку, виданий [PERSON] 06.09.2011 року , визнані рішенням суду від 18.06.2013 року нечинними та скасовані. Усупереч вимогам ст. ст.38,39 Земельного кодексу України в спірному договорі дарування неправомірно визначено в якості характерної ознаки земельної ділянки її цільове призначення- «для ведення садівництва», оскільки рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки сільською радою не приймалось. Державним земельним кадастром підтверджено, що земельна ділянка площею 0,07 га в [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] для індивідуального садівництва за кодом 01.05. Відповідно до ст. 19 ЗК України за основним цільовим призначенням землі України поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі оздоровчого призначення, землі реакційного призначення, землі історико-культурного призначення, землі лісогосподарського призначення, землі водного фонду, землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цей перелік є вичерпним. Види цільового використання земель визначено класифікатором видів цільового призначення земель, затвердженим наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548. Згідно з даним класифікатором до розділу 01 відносяться землі сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка, яка передана у приватну власність [PERSON] згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.09.2011 року передана для ведення садівництва, а в Державний земельний кадастр внесено відомості як про земельну ділянку сільськогосподарського призначення. В спірний договір дарування внесено відомості про цільове призначення земельної ділянки, яке не відповідає відомостям внесених про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Статтею 21 Земельного кодексу України передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою ,зокрема, для визнання недійсними рішень органів державної і влади та органів місцевого самоврядування про надання земельних ділянок громадянам та юридичним особам, а також визнання недійсними угод щодо відповідних земельних ділянок. Підставою нікчемності договору дарування земельної ділянки від 23.11.2012 року, направленого на незаконне заволодіння земельною ділянкою, є те, що при його укладенні порушено вимоги щодо використання земель за їх цільовим призначення, одного із принципів земельного законодавства, який передбачає обов'язковість використання земель за цільовим призначенням, та ст.21 ЗК України визначено наслідки порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Наслідком порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є визнання недійсними угод щодо цих земельних ділянок. При укладенні спірного договору дарування від 23.11.2012 року здійснено відчуження земельної ділянки житлової забудови, яка не може використовуватись для індивідуального садівництва, оскільки для індивідуального садівництва передаються землі сільськогосподарського призначення. Зміни цільового призначення земельної ділянки із земель житлової забудови для ведення садівництва не було проведено. Вказані порушення чинного законодавства свідчать про спрямованість спірного договору дарування на заволодіння земельною ділянкою житлової забудови всупереч закону, у будь-який спосіб. Судом встановлено обставини, за якими майно було набуте у власність. На час укладення договору дарування 23.11.2012 року в провадженні суду знаходилась адміністративна справа № 2-а/1318/78/2012 за позовом [PERSON] щодо визнання рішення Чайковицької сільської ради №138 від 23.07.2009 року про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] нечинним, визнання нечинним державного акта про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.09.2011 року. Оглянутими матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], відповідачі у справі-Чайковицька сільська рада та Управління Держкомзему у Самбірському районі знали про слухання справи у суді ,що підтверджується поданими [PERSON] запереченнями на позов [PERSON] від 13.06.2012 року /а.с. - 23/ та направленими повідомленнями суду сторонам /а.с. - 22/, участь у слуханні справи представника Управління Держкомзему у Самбірському районі / а.с. -24,25,29,35,40/. Натомість видаються довідки Чайковицькою сільською радою та Управлінням Держкомзему у Самбірському районі про відсутність спорів та прав третіх осіб щодо земельної ділянки, яка є предметом договору дарування. Право власності [PERSON] набуто у спосіб, який за формальних ознак має вигляд законного та оформлення права власності стало можливим у результаті винних дій Чайковицької сільської ради та Управління Держкомзему у Самбірському районі, що виразились в прийнятті незаконного рішення, видачею довідок та наступного укладення договору дарування із зазначенням неправдивих даних у ньому в п.8 про відсутність судових спорів щодо предмету самого договору дарування. Відповідач [PERSON] підтвердив, що йому було відомо про тривалий спір у суді [PERSON]та [PERSON] Договір дарування укладався від імені [PERSON] довіреною особою 23.11.2012 року, коли [PERSON] перебував за кордоном. Як пояснив [PERSON], вже у грудні 2012 року він повернувся на Україну та міг укладати договір дарування. Зазначені обставини ставлять під сумнів його добросовісність під час набуття права власності та добросовісність [PERSON], яка підтвердила нотаріусу ,що відсутні судові спори щодо дарованої земельної ділянки, достеменно знаючи про справу у суді. Встановлено, що на час прийняття Чайковицькою сільською радою рішення №138 від 23.07.2009 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,07 га для ведення садівництва, в провадженні Самбірського міськрайонного суду знаходилась цивільна справа №2 - 4/2010 за позовом [PERSON] про визнання недійсним рішення Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області № 60 від 15.11.2007 року, яким вже було передано у приватну власність [PERSON] спірну земельну ділянку площею 0,07 га для ведення садівництва. Рішення суду у справі №2-4/10р. постановлено 25.06.2010 року і представник сільської ради брав участь у слуханні справи, однак жодної інформації щодо прийняття сільською радою ще одного рішення про надання у приватну власність земельної ділянки [PERSON] не надав, як і об'єктивної інформації на звернення [PERSON] /справа №2а-342/11, а.с.11/. Технічна документація, яка виготовлялась [PERSON] щодо приватизації земельної ділянки, містить висновок Управління Держкомзему у Самбірському район,,яким погоджено безоплатну передачу спірної земельної ділянки [PERSON] для особистого селянського господарства, а в акті здачі виконаних робіт зазначається, що передається безоплатно земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, рішення ж сільською радою приймається про передачу у приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва. Своє право на безоплатне отримання земельної ділянки у приватну власність для ведення ОСГ та для ОЖБ використано [PERSON] в 2000 році /справа №2а-33/2007р. а.с. 61/. Зазначені обставини приймаються судом як доказ заволодіння земельною ділянкою у будь-який спосіб та в порушення закону. Достовірно знаючи, що Самбірським міськрайонним судом розглядається адміністративна справа за позовом [PERSON] про визнання неправомірним рішення Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області за№138 від 23.07.2009 року, відповідачка [PERSON] укладає договір дарування спірної земельної ділянки, намагаючись позбавити позивачку можливості реалізувати своє право на користування спірною земельною ділянкою, цільове призначення якої - «для обслуговування ї житлового будинку та господарських споруд» в межах встановлених законом розмірів для набуття у власність, доступу до якої немає та яка є тупиком. Укладений договір дарування є нікчемним, під час його укладання був порушений порядок зміни цільового призначенням земельних ділянок, що не відповідало загальній умові чинності правочину, а відтак встановленим ч.ч.1-3,5-6 ст.203 ЦК України вимогам. Згідно з приписами ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю. Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, суд дійшов висновку що укладення спірного договору дарування стало можливим в результаті дій Чайковицької сільської ради, Управління Держкомзему в Самбірському районі, [PERSON] спрямованих на заволодіння земельною ділянкою житлової забудови всупереч закону, яка має використовуватись для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також на порушення встановленого законом порядку надання і відчуження земельної ділянки. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що договір дарування земельної ділянки площею 0,07 га для ведення садівництва укладений 23.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON], слід визнати недійсним.

Outcome: approved