Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином мотивуючи тим, що вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним в заволодінні шляхом обману грошовими коштами позивача на суму 8000 гривень . Проте в добровільному порядку відшкодувати заподіяні збитки відповідач не бажає . Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та обгрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Заперечуючи доводи відповідача зазначила, що останній двічі в березні 2013 року брав у неї грошові кошти в сумі по 8000 гривень. Одна сума була надана [PERSON] як страховий платіж. Інша, як позика, про що відповідач власноручно склав боргову розписку . Звернула увагу суду, що саме по останній сумі є рішення Добровеличківського районного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу по договору позики . Відповідач в судовому засіданні заявлених вимог не визнав повністю, мотивуючи тим, що на момент розгляду вказаного спору вже є таке, що набрало законної сили рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у сумі 8000 гривень . Не заперечував того факту, що вказана сума стягнута з нього як борг по договору позики на підставі власноручно складеної ним боргової розписки . Заперечував доводи позивача про те, що двічі отримував від неї кошти в сумі по 8000 гривень . Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним в тому, що він у березні 2013 року, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, маючи досвід укладання цивільно-правових угод, вирішив використати вказаний факт при вчиненні ним кримінального правопорушення як прикриття дійсних його злочинних намірів . Реалізовуючи свій злочинний намір, [PERSON] 12 березня 2013 року прибув за адресою : село Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області, де проживає [PERSON], з якою [PERSON] був особисто знайомий. Достовірно володіючи інформацією про задовільне матеріальне становище останньої, зловживаючи довірою [PERSON], запропонував останній застрахувати її власне майно на суму 100 000 гривень. [PERSON], довіряючи останньому, погодилася на запропоновані умови, оскільки не здогадувалася про злочинний намір обвинуваченого та будучи введеною в оману, передала [PERSON] в якості страхового внеску грошові кошти в сумі 8000 гривень. З метою прикриття своєї злочинної діяльності, обвинувачений, маючи заздалегідь виготовлені ним за допомогою ксерокопіювально-множильної техніки підроблені зразки бланків договору добровільного страхування майна приватного акціонерного товариства « Страхове товариство» Гарантія» у двох примірниках за № 8к-17-01/11.1/13 від 12.03.2013 року, вніс у них анкетні дані [PERSON] Отримавши від потерпілої кошти в сумі 8000 гривень, обвинувачений отримав можливість вільно ними розпоряджатися, таким чином досягнув свого злочинного наміру, який був направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою. Вказані обставини справи встановлені вироком суду, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві завдані кримінальним правопорушенням збитки. Тому позов слід задовольнити повністю . Доводи відповідача про те, що на момент розгляду спору є таке, що набрало законної сили рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області між тими самими сторонами про той самий предмет з тих самих підстав є необгрунтованими, оскільки вказаним вище рішенням суду вирішено спір, що виникає з правочинів (з договору позики ), а заявлена вимога випливає з правовідносин, які виникли в зв'язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної злочином . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України,

Outcome: approved