Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в позові посилається на те, що з відповідачем не перебувала у фактичних шлюбних відносинах і не була з ним офіційно одружена. Вони мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Вказувала, що донька часто хворіє через регулярні ГРВІ та тонзиліт і потребує кошти на лікування, також має косметичний дефект верхньої губи після маніпуляцій з набутою гемангіомою верхньої губи, ліквідація якого потребує оперативного втручання. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоч і в змозі надавати кошти, тому позивачка бажає стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку, та, вважала за доцільне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини від його загального заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, повідомив що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, пояснив, що добровільно сплачує на утримання дочки кожного місяця по 400 гривень, хоч і не працює офіційно. Представник відповідача адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру про надання правової допомоги (а.с.19), в судовому засіданні повідомив, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від загального заробітку щомісяця, посилаючись на те, що він має на утриманні непрацездатну матір, сам потребує систематичного лікування у невропатолога, на даний час є безробітним, проте щомісячно добровільно надає кошти на утримання дитини в сумі 400 гривень. Вважав, що розмір вимог, предявлених позивачкою, є значно завищеним, оскільки витрати на лікування дитини відповідно до ст.185 СК України є додатковими витратами на дитину та не входять до складу аліментів, при цьому відповідач не заперечує взяти участь у цих витратах. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], (а.с.4), яка проживає з матірю і перебуває на її утриманні (а.с.5). Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідачем надані докази надання в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки (а.с. 32-33), але без узгодження з позивачкою її форми та розміру, відповідно до ст.ст. 180, ч.3 ст.181 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд приймає до уваги стан здоровя відповідача, який спостерігається у лікаря-невролога і потребує реабілітаційного лікування 1-2 рази на рік (а.с.30), наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері інваліда II групи (а.с.26-29), якій він згідно ст.ст.202-203 СК України зобовязаний надавати матеріальну допомогу, а також можливість надання утримання дочці її матірю позивачкою у справі, оскільки відповідно до ст. 180 СК України обовязок по утриманню дитини покладено на обох батьків. Суд також приймає до уваги стан здоров'я дитини, але враховує, що відповідачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження підвищених витрат на утримання дитини в звязку з станом її здоровя. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним частково задовольнити позов та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial