Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб - автомобіль «Daewoo Lanos» д.н. [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на її користь 67 500 грн. компенсації вартості 1/2 частини автомобіля. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. 03 червня 2015 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області вказаний шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність автомобіль «Daewoo Lanos», чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Середня ринкова вартість вказаного транспортного засобу того ж року випуску складає 135 000 грн., що підтверджується оголошеннями про продаж аналогічних автомобілів з різних інтернет - ресурсів, а також відповідними статистичними даними. Оскільки вказаний автомобіль був придбаний ними за час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю, згоди про поділ майна між ними при розірванні шлюбу не досягнуто, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визначити його частку у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 1/2, виділити йому у власність холодильник «Атлант» вартістю 4000 грн., бойлер «Термал» вартістю 2500 грн., шафу - купе вартістю 3500 грн., диван вартістю 2500 грн., кондиціонер «Сатурн» в кількості 2 штук вартістю 10 000 грн., комп»ютер вартістю 8 000 грн., принтер вартістю 2200 грн., диван кутовий вартістю 6000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 2 500 грн., а відповідачці виділити кухонний гарнітур вартістю 10 000 грн., 4 кухонні стільця вартістю 2 600 грн., панель варочну «Piramida» вартістю 5 000 грн., духову шафу «Piramida» вартістю 4 000 грн., витяжку «Piramida» вартістю 2000 грн., мийку вартістю 2500 грн., кухонний комбайн «Saturn» вартістю 2 300 грн., телевізор «Веко» вартістю 1 500 грн., пральну машину «Веко» вартістю 3 000 грн., матрац «Венетто» вартістю 8000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10.02.2001 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області було зроблено запис №29. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2015 року їх шлюб було розірвано та місце проживання дитини визначено з відповідачкою. За час шлюбу за їх спільні кошти було придбано наступне майно: кухонний гарнітур вартістю 10 000 грн., 4 кухонні стільця вартістю 2600 грн., панель варочну «Piramida» вартісю 5000 грн., духову шафу «Piramida» вартістю 4000 грн., витяжку «Piramida» вартістю 2000 грн., мийку вартістю 2500 грн., холодильник «Атлант» вартістю 4000 грн., кухонний комбайн «Saturn» вартістю 2300 грн., телевізор «Веко» вартістю 1500 грн., бойлер «Термал» вартістю 2500 грн., пральну машину «Веко» вартістю 3000, шафу - купе вартістю 3500 грн., диван вартістю 2500 грн., кондиціонер «Сатурн» в кількості 2 штук вартістю 10000 грн., комп'ютер вартістю 8000 грн., принтер вартістю 2200 грн., диван кутовий вартістю 6000 грн., матрац «Венетто» вартістю 8000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 2500 грн., загальною вартістю 83 100 грн. Після того, як вони перестали жити разом з колишньою дружиною, він пішов із дому та проживав окремо. Відповідачка з їх сином [PERSON] залишилась проживати у квартирі [ADDRESS]. При цьому відповідачка вивезла все майно із квартири, яке вони придбали за час шлюбу. Вважає, що оскільки вищевказане майно набуте ними за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю та оскільки згоди про поділ майна між ними не досягнуто, то воно підлягає поділу між ними в судовому порядку. Позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю, при цьому суду пояснила, що під час шлюбу із відповідачем ними набуто у спільну сумісну власність автомобіль «Daewoo Lanos» д.н. [NUMBER], яким користувався відповідач. Згодом вона дізналась, що відповідач продав автомобіль без її згоди та будь - яких коштів від його продажу вона не отримувала. Про те, чи брав відповідач на придбання автомобіля позику їй нічого невідомо. Факт придбання під час шлюбу майна, яке зазначене у зустрічному позові та яке просить поділити відповідач, вона заперечує та заперечує факт вивезення нею із квартири, у якій вони проживали з відповідачем, такого майна. Нею було вивезено лише кухонні меблі, які придбавала для неї її мати за власні кошти. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені в зустрічному позові, а в задоволенні первісного позову просив відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю, при цьому пояснив, що під час шлюбу із [PERSON] ними було набуто у спільну сумісну власність майно, що вказане у зустрічному позові. Це майно відповідачка без його згоди вивезла із квартири, в якій вони проживали, та користується ним на власний розсуд. Автомобіль «Daewoo Lanos» д.н. [NUMBER] було придбано ним під час шлюбу, однак за кошти, які він отримав в борг у його батька [PERSON] Після того як між ним та [PERSON] було фактично припинено шлюбні відносини, остання почала вимагати, щоб він продав автомобіль, так як їй були необхідні кошти для лікування та догляду її бабусі, яка на той час була дуже хвора. Він почав шукати покупця на автомобіль, однак у випадку термінового продажу йому за нього пропонували лише 4 000 доларів США. Він повідомив про це [PERSON] та вона погодилася отримати 2 000 доларів США і повідомила, що претензій з приводу автомобіля більше не матиме. В його присутності [PERSON] передав [PERSON] 2 000 доларів США та автомобіль було переоформлено на останнього. Вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сторін знає давно. Він робив їм меблі на замовлення, які було встановлено у квартирі по вул.наб. л - та Дніпрова в м.Кременчуці. Влітку 2015 року зателефонувала [PERSON] та попросила перевезти меблі на іншу квартиру по [ADDRESS] Меблі перевозив разом з [PERSON]. Вони перевезли ці меблі та змонтували в іншій квартирі. Інших речей в квартирі не бачив, так як у кімнати не зазирав. Вартість кухонного гарнітуру у 2012 році складала близько 10 000 грн.. На чиї кошти придбавалися кухонні меблі йому не відомо. Кухонні меблі складалися з 4-5 верхніх ящичків, 4 нижніх ящичків. Була вбудована духовка, варочна панель, витяжка фірми «Піраміда» та мийка. Кухонний гарнітур вивозили на іншу квартиру разом з вбудованою технікою. Також перевозили стіл кухонний. Стільців, здається, не було. Чи складались документи при виготовленні меблів не пам'ятає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що разом [PERSON] у 2012 році встановлював кухню білого кольору з духовкою, варочною панеллю та мийкою на [ADDRESS] поверховому будинку. Меблі виготовляли на замовлення чоловіка та жінки. Особисто з ними не знайомий. Потім дану кухню вони демонтували та перевезли на іншу квартиру по [ADDRESS] Чи перевозили побутову техніку на іншу квартиру він не пам'ятає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає з 2002 року, а [PERSON] з 2003 року. У квартирі, де проживали сторони, бував декілька разів на рік. Бачив там меблі та побутову техніку. Був новий кухонний гарнітур, стіл, стільці, нова техніка. Були також диван, стіл, комп»ютер, стінка, диван кутовий, крісло, велике ліжко, шафа - купе. Квартира належала батькам [PERSON]. Десь у 2013 році у квартирі робили ремонт. У сторін був автомобіль та дача. Десь у лютому 2015 року зі слів [PERSON] йому стало відомо, що він продав автомобіль та гроші поділив із [PERSON]. Також у квартирі він бачив 2 кондиціонери «Сатурн», бойлер, пральну машинку «Беко», холодильник. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10 лютого 2001 року серії [NUMBER] та відповідно до рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 03.06.2015 року, яке набрало законної сили 01.07.2015 року, вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, це не заперечується сторонами, сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства в грудні 2014 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст..69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Пунктами 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз» яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як встановлено судом, на підставі довідки рахунку ВІА 559506 від 17.09.2014 року за [PERSON] було зареєстровано автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER]. Оскільки вказаний автомобіль було придбано сторонами за час шлюбу, а відповідачем - позивачем [PERSON] суду не надано жодного належного доказу того, що вказаний автомобіль було придбано за кошти, які належали йому особисто, то суд приходить до висновку, що автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER] належав сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст..65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі №6 - 163/цс12, для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого із подружжя має бути подана письмово. Як встановлено судом, 24.02.2015 року автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER] перереєстровано, без зняття з обліку, на підставі довідки рахунку ВІА 643553 від 24.02.2015 року на [PERSON]. та 17.09.2015 року автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER] перереєстровано на [PERSON] Тобто судом встановлено, що [PERSON] укладено правочин щодо розпорядження спільним майном подружжя, а саме правочин щодо відчуження автомобіля «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER]. В судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] суду пояснив, що автомобіль ним було продано з ініціативи [PERSON], за її усної згоди та остання отримала половину коштів від загальної суми продажу автомобіля. Позивач - відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила факт надання згоди на відчуження автомобіля та заперечила факт отримання коштів від його продажу. Відповідачем - позивачем [PERSON] суду не надано жодного належного доказу того, що договір про відчуження ним автомобіля «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER] було укладено зі згоди [PERSON] та не надано доказів того, що [PERSON] отримувала кошти від його відчуження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] здійснено відчуження автомобіля проти волі [PERSON] і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби. В свою чергу, як встановлено судом, [PERSON] до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER], як такого що укладений другим із подружжя без її згоди, не зверталась та на даний час вказаний автомобіль належить на праві власності [PERSON] Оскільки договори про відчуження спірного автомобіля недійсними не визнавались та цей автомобіль на праві власності належить [PERSON], то підстави для визнання за [PERSON] права власності на автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. [NUMBER] відсутні, а тому у задоволенні позову [PERSON] в цій частині необхідно відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю. Згідно п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки, як встановлено судом, [PERSON] здійснено відчуження спірного автомобіля проти волі [PERSON] і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, то в даному випадку наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі половини вартості автомобіля. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно позовної заяви позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] визначено вартість автомобіля Daewoo Lanos», 2009 року випуску, д.н. [NUMBER] у розмірі 135 000 грн.. В судовому засіданні відповідач - позивач [PERSON] не погодився із вартістю автомобіля, що визначена позивачкою, тобто сторонами не досягнуто згоди щодо вартості автомобіля, а тому компенсація вартості частки [PERSON] повинна визначатися виходячи із дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи, при цьому, виходячи із вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України, обов»язок доведення дійсної вартості автомобіля лежить на особі, що звернулась до суду із позовом. На обґрунтування вартості спірного автомобіля [PERSON] надано інформацію (оголошення), які розміщені в мережі «Інтернет» на різних інтернет - ресурсах про продаж, за її твердженням, аналогічних автомобілів, а також статистичні дані. Суд вказані докази на обґрунтування вартості спірного автомобіля до уваги не приймає, оскільки [PERSON] не доведено, що вказані оголошення стосуються продажу автомобілів, які тотожні спірному. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем - відповідачем [PERSON] суду не надано належних доказів того, що на час розгляду справи вартість спірного автомобіля складає 135 000 грн., а тому суд підстав для задоволення первісного позову не вбачає, в зв»язку з чим у його задоволенні необхідно відмовити. Згідно зустрічної позовної заяви та в судовому засіданні відповідач за первісним позовом, а за зустрічним позовом позивач [PERSON] зазначив, що за час шлюбу з [PERSON], за спільні кошти вони набули у спільну сумісну власність наступне майно: холодильник «Атлант», бойлер «Термал», шафу - купе, диван, кондиціонери «Сатурн» в кількості 2 штук, комп»ютер, принтер, диван кутовий, телевізор «Самсунг», кухонний гарнітур, 4 кухонні стільця, панель варочну «Piramida», духову шафу «Piramida», витяжку «Piramida», мийку, кухонний комбайн «Saturn», телевізор «Веко», пральну машину «Веко», матрац «Венетто». Позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], в судовому засіданні заперечила як сам факт придбання за час шлюбу з [PERSON] холодильника «Атлант», бойлеру «Термал», шафи - купе, дивану, кондиціонерів «Сатурн» в кількості 2 штук, комп»ютеру, принтеру, дивану кутового, телевізору «Самсунг», 4 кухонних стільців, панелі варочної «Piramida», духової шафи «Piramida», витяжки «Piramida», мийки, кухонного комбайну «Saturn», телевізору «Веко», пральної машини «Веко», матрацу «Венетто» так і факт вивезення нею із квартири такого майна. Що стосується кухонного гарнітуру, вказала, що вказаний кухонний гарнітур придбала її мати за власні кошти. Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, пояснення сторін та свідків, приходжу до висновку, що [PERSON] не надано належних доказів, тобто не доведено, що під час шлюбу з [PERSON] ними за спільні сумісні кошти було придбане майно, що вказане у зустрічному позові, а тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити у зв»язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed