Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Правовстановлюючим документом на квартиру являється реєстраційне посвідчення про право особистої власності від 26.04.2002 року, виданого на підставі договору-дарування від 21.02.2002 року. В вище вказаній квартирі разом з нею зареєстрований колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON] За місцем реєстрації відповідач не з'являється вже протягом більше як 12 місяців так як після розірвання шлюбу він виїхав з квартири, забрав свої речі та де знаходиться відповідач на даний час позивачеві не відомо, але факт його реєстрації в вищевказаній квартирі тягне за собою нарахування комунальних платежів, які відповідач не сплачував жодного разу, тому позивач звертається до суду та просить визнати його такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позов, просить розглянути справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Левицька І.А. в судове засідання не з»явилася, у справі мається її заява у якій вона просить дану справу розглянути у її відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Оскільки судове засідання проводиться без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що його можливо провести без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Правовстановлюючим документом на квартиру являється реєстраційне посвідчення про право особистої власності від 26.04.2002 року, виданого на підставі договору-дарування від 21.02.2002 року. (а.с. 5,6). В вище вказаній квартирі разом з нею зареєстрований колишній чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 10). За місцем реєстрації відповідач не з'являється вже протягом більше як 12 місяців (а.с. 7), так як після розірвання шлюбу він виїхав з квартири, забрав свої речі та де знаходиться відповідач на даний час позивачеві не відомо, але факт його реєстрації в вищевказаній квартирі тягне за собою нарахування комунальних платежів, які відповідач не сплачував жодного разу, тому позивач звертається до суду та просить визнати його такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] створює перешкоди позивачеві у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved