Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] . У зустрічний позовній заяві [PERSON] просить визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , що померла [INFO] та визнати за нею право власності на ј частину домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] . 05 листопада 2020 року [PERSON] подала суду письмову заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила, крім вимоги, заявленої в позовній заяві, визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 22 грудня 2003 року її мати [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Ясенської сільської ради, згідно якого заповіла їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с.Ясень, город біля цього будинку, розміром 0,02 га, і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. [INFO] її мати померла і після її смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. З метою оформлення спадщини, вона звернулася до Другої Рожнягірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не дотримано встановленого порядку прийняття спадщини: пропущено шестимісячний термін подачі заяви про прийняття спадщини та відсутній правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві. Її мати [PERSON] проживала в [ADDRESS] , на день смерті була зареєстрована одна. В житловому будинку неповнолітні, малолітні особи не зареєстровані та не проживають. Вона пропустила встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки володіючи заповітом, вважала, що таким чином прийняла спадщину. За таких обставин вона не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позовні вимоги [PERSON] , мотивовані тим, що вона та відповідачка-позивачка [PERSON] є рідними сестрами. Їх мати [PERSON] була власником домоволодіння у [ADDRESS] , яке заповіла відповідачці-позивачці. Після смерті матері відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. На момент смерті матері вона була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку, тому відповідно дот закону має право на обов`язкову частку у спадщині, яка становить ј частину домоволодіння. Для оформлення спадщини вона в звернувся до нотаріуса, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документа власності на спадкове майно та пропуск строку прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк вона пропустила з поважних причин оскільки вела догляд за матір`ю та її господарством до смерті матері та вважала, що таким способом прийняла спадщину. За таких обставин вона не може у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Сторони у судове засідання не з`явилися. [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримала частково, а вимоги, заявлені у зустрічному позові, визнала повністю. Не заперечує проти ухвалення судом рішення про визнання за [PERSON] права власності на ј частину спірного будинковолодіння. Справу просить розглянути у її відсутності. [PERSON] також направила суду заяву в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на ѕ частини спадкового домоволодіння, справу просила розглядати у її відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позови підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого ПП «ОЛВІ Р» (а. с. 11-13), копією довідки № 10 від 28 серпня 2020 року (а.с. 14) та копією облікової картки об`єкта по господарського обліку (а.с. 10), підтверджено, що в [ADDRESS] знаходиться домоволодіння, вартістю 52075 гривень, власником якого була [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Копією заповіту, складеного 22 грудня 2003 року (а.с. 7) підтверджується, що все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] . Копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 27) та про одруження (а.с. 23) підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] . За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) , а відповідно до ст. 1217 названого кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦПК входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а стаття 1223 даного кодексу визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, здійснюється спадкоємство за законом. Право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкування обов`язкової частки в спадщині здійснюється на підставах встановлених законом, шляхом прийняття спадщини в порядку, передбаченому статтями 1268 - 1269 ЦК. Аналізуючи надані сторонами письмові докази у їх сукупності судом встановлено, що [PERSON] була власником домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується матеріалами справи, отже на час смерті спадкодавця ( [INFO] ) вона досягла пенсійного віку та була непрацездатною, а отже їй належить обов`язкова часка у спадщині, розмір якої становить ј частину спадкового домоволодіння, оскільки у разі спадкування за законом вона б мала право на Ѕ частину домоволодіння. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи докази, надані сторонами на підтвердження пропуску строку прийняття спадщини, суд визнає, що такий строк ними пропущений з поважних причин. У видачі свідоцтв про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] відмовлено, що підтверджується постановами нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори від 05 лютого 2020 року та від 01 жовтня 2020 року (а. с. 8, 26). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки у позасудовому порядку спадкові права [PERSON] та [PERSON] захистити не можуть, а тому право власності на спадкове домоволодіння за ними необхідно визнати рішенням суду у визначених ними частках.

Outcome: approved