Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в якій просила суд, зокрема, ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі розміром 800,00 грн. щомісячно. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 13.08.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася спільна дитина: син [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини в добровільному порядку не надає. З відповідачем у неї спільне життя не склалося, немає взаєморозуміння. Угоди щодо добровільної сплати аліментів між сторонами не досягнуто. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі розміром 500,00 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд, тобто права на справедливий суд. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд дійшов висновку, що із встановлених обставин справи випливають сімейні правовідносини, а також про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2004 року між сторонами зареєстровано шлюб у виконкомі Нараївської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 3 (а.с. 4). Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають збереження сімї, у звязку з чим відсутня можливість вжиття заходів щодо примирення подружжя, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини І-НМ № 045660 від 30.08.2006 року (а.с. 5). Про способи виконання обовязку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матірю, при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачу не змінювати на дошлюбне. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У даному випадку позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі розміром 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що в даний час відсутні будь-які дані про наявність у відповідача інших утриманців та інших зобовязань по сплаті аліментів, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі розміром 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, а на користь відповідача за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 110-112, 180, 181 ч.3, 182, 184 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved