Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення АТО та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивач [PERSON] бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою розширення її кругозору, а також відвідати родичів, які мешкають у різних країнах. Однак, через напружені стосунки із батьком дитини - відповідачем [PERSON] позивач не може отримати дозвіл на такі поїзди у відповідача, який ігнорує позивача з сином потреби, які не мають змоги вільно пересуватися. На підставі чого позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність та відсутність її представника [PERSON] (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову (а.с. 20). У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з'ясував позицію сторін, дослідив матеріали справи й вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню, за слідуючими підставами: Згідно з копією свідоцтва про шлюб (а.с. 14) позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 15) батьками малолітнього [PERSON], [INFO], значаться позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач [PERSON] батько малолітнього [PERSON], [INFO], ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, надав заяву про визнання позову, можливо надати його матері позивачу [PERSON] - дозвіл на вивіз дитини [PERSON] за межі України без згоди батька. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved