Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що 13.08.16 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивачка, посилаючись на те, що вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 800 грн., просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, до досягнення донькою трирічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 13.08.16 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Пунктом 2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.06 №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом установлено, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, у заяві, поданій до суду, відповідач вказав на те, що проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) не заперечує, а тому суд, з урахуванням встановлених обставин справи, дійшов висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі. Крім того, обґрунтовуючи позов, позивачка вказувала на те, що вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 800 грн., у зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу до досягнення донькою повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим з подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2 ст. 84 СК України). Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що згідно заяви, поданої до суду відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення донькою трьох років.

Outcome: partial