Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, яка обґрунтована наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на праві приватної власності. З 12 липня 2014 року [PERSON] була призначена опікуном над недієздатним [PERSON] , 1956 р.н., на підставі рішення суду, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 01.07.2014 року, справа №334/5662/14-ц, а з червня 2014 року (одразу після смерті матері спадкодавця) проживала і на теперішній час проживає у квартирі [ADDRESS] . Від 13.11.2014 року згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] була надана перша група інвалідності, діагноз - важка розумова відсталість. Життєдіяльність його була обмежена, він не мав можливості самообслуговування, не мав здатності до самостійного пересування та орієнтації, а також здатності контролювати свою поведінку, тому [PERSON] довелося, а саме було необхідно, повністю переїхати до квартири [ADDRESS] та проживати разом з спадкодавцем. Шість років [PERSON] доглядала та забезпечувала всім необхідним [PERSON] та піклувалась і поліпшувала умови його житла. Робила все можливе, щоб не залишати його самого без догляду і допомагала йому у побуті: купувала йому ліки, облаштовувала та вела сімейний побут, займалась придбанням продуктів харчування, оплатою комунальних платежів, готуванням їжі, проходила з ним обов`язкові лікарські комісії, робила ремонтні роботи у квартирі - замінила шпалери, привела до ладу кухню та ванну кімнату, замінила меблі, обладнувала квартиру до пересування недієздатного [PERSON] , відновила всі втрачені документи на нерухоме майно та через суд оформила його право власності на спадщину після померлої матері, разом мали взаємні права та обов`язки. Після смерті спадкодавця саме [PERSON] здійснила поховання та організувала поминальний обід. Згідно акту про фактичне проживання від 05 червня 2021 року, [PERSON] проживала з червня 2014 року та по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вела спільне господарство з померлим. [PERSON] вважає себе спадкоємцем 4-ї черги, адже проживала однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] , вела з ним спільне господарство. 09 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. з бажанням оформити спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю будь-яких інших спадкоємців. Нотаріус завела спадкову справу 89/2020 та роз`яснила законодавство, а саме те, що [PERSON] не має кровного споріднення з померлим, але заяву про прийняття спадщини може подати. 28 квітня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено на підставі відсутності родинних відносин з померлим [PERSON] .. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію заявника та заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2015 року справа № 334/106/15-ц. З 12 липня 2014 року [PERSON] була призначена опікуном над недієздатним [PERSON] , 1956 р.н., на підставі рішення суду, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 01.07.2014 року, справа №334/5662/14-ц, а з червня 2014 року (одразу після смерті матері спадкодавця) проживала і на теперішній час проживає у квартирі [ADDRESS] . Згідно акту про фактичне проживання від 05 червня 2021 року, [PERSON] проживала з червня 2014 року та по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вела спільне господарство з померлим. Спадкоємців, які мали б право претендувати на спадщину померлого [PERSON] , немає. 28 квітня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено на підставі відсутності родинних відносин з померлим [PERSON] .. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Матеріалами справи підтверджується факт спільного проживання [PERSON] в одному приміщенні понад п`ять років та ведення спільного господарства з померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої фізичної особи до спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування відбувається за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина (чоловік померлого в рівних частках. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається: «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з майбутнім вирішенням спору про право. Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, які передбачені у ч.1 цієї ж статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне заявнику для реалізації права на прийняття спадщини, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved