Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 січня 2016 року і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що вона 19 червня 2004 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано 18 листопада 2013 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона не може одна забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового , духовного, морального і соціального розвитку дитину. Відповідач матеріально дитину не утримує. Оскільки відповідач добровільно не виконує свого обовязку щодо утримання малолітньої дитини, вважає, що вправі вимагати від нього сплату аліментів на утримання дитини за судовим рішенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому та суду пояснила, що з відповідачем проживає в одній квартирі, однак спільного господарства вони не ведуть. Відповідач фактично приходить до квартири тільки ночувати. До лютого 2016 року відповідач кошти на утримання дитини не надавав взагалі, однак сплачував за квартиру та комунальні послуги та вона проти цього не заперечувала. На даний час оформлено субсидію і тому плата за комунальні послуги є незначною. В лютому та березні 2016 року відповідач надавав кошти на утримання дитини у розмірі 400 грн., а у квітні та травні 2016 року у розмірі 500 грн. Вона працює на ПАТ «Кредмаш» та її заробітна плата складає 1500 1700 грн. Інших доходів вона не має та у зв»язку з невеликими доходами не може самостійно утримувати дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, однак вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивачка є завищеним та він у такому розмірі їх сплачувати не може. Також суду пояснив, що він бере участь у придбанні для дитини необхідних речей. На даний час у нього не має постійного місця роботи та його доходи в місяць складають 1200 1600 грн. Інших осіб на утриманні він не має, стягнення на підставі виконавчих документів з цього не проводяться. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Сторони з 19.06.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №018277, виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 06 січня 2006 року, де зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матірю [PERSON]. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 29.11.2013 року, шлюб між сторонами розірвано та місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] визначено із матір»ю [PERSON] Після розірвання шлюбу сторони і дитина проживають в одній квартирі, однак спільного господарства не ведуть та малолітній син [PERSON] перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до ст..ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів, згідно ст.189 Сімейного кодексу України, між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обовязку батьків піклуватися про своїх дітей, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] є законними. Згідно ст..184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також на наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, як встановлено судом, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»\~встановлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, встановлений Законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, положення ст.ст.180, 181 СК України, відповідно до яких обов»язок утримувати дітей в рівній мірі покладено на обох із батьків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі половини встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Сторонам роз»яснити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial