Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на дитину. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та показала, що з 05.01.2009 року по 20.08.2012 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають сина [PERSON], [INFO]. З 20.08.2012 року вони припинили сумісне проживання та з того часу мешкають окремо. Батько дитини долею та здоровям дитини не цікавиться, вихованням не займається, не відвідує його, зі святами не вітає. Останній раз він бачив дитину 20.08.2012 року. Крім того, відповідач ухиляється від надання грошової допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним та має таку можливість. Дитина мешкає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, щомісячно до повноліття дитини, а також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, була не проти винесення по справі заочного рішення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, був не проти винесення по справі заочного рішення. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні з позовом погодилась та не заперечувала проти його задоволення. У судове засідання відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не зявився, заяв про відкладення розгляду справи або заперечень не надав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що разом з позивачкою вона навчалась у школі, крім того є її сусідкою та підтримує з нею дружній зв'язок. Їй відомо, що з [PERSON] позивачка перестала сумісно проживати, коли дитини було близько 2 років. З того часу, відповідач не відвідував дитину, не допомагав у її вихованні. Позивачка ніколи не перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною, але у відповідача мабуть не було такого бажання. Часто вона його бачила у стані алкогольного спяніння. Також їй відомо, що у 2014 році відповідач взагалі залишив місто Краматорськ. За відсутністю заперечень позивачки, суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази: -копію паспорта громадянки України [PERSON], [INFO], згідно якому позивачка зареєстрована у [INFO]; -копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], матірю якого є [PERSON], а батьком [PERSON]; -характеристику [PERSON], [INFO], з якої вбачається, що батько дитини [PERSON] з дитиною відносин не підтримує, не приймає участі у його вихованні, за час перебування дитини у дитячому садку, жодного разу його не відвідував. Повним вихованням дитини займається мати [PERSON] Зясувавши думку прокурора, яка вважала позов таким, що підлягає задоволенню, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підставі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути в судовому порядку позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що позивачка у судовому засіданні довела, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням, факт навмисного ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню дитини судом встановлений. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обовязків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею дитини, життям та здоровям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоровю дитини, у звязку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити. Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровья та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровья та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меньшим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є законноми та обгрнутованими, а тому підлягають задоволенню, та з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця й до повноліття дитини. Також згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved