Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку ділянку розміром 3,7272 га в порядку спадкування, яка розташована на території Козіївської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09 жовтня 2006 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки відповідно до ст.1265 ЦК України, являється спадкоємицею пятої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] являється її бабусею та визнати за позивачем право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. У відкритому судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 09 жовтня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ВЛ №083085, виданого Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області 09.10.2006 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 3,7272 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 786279. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.04.2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво не видавалося. Згідно ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Факт, що позивач [PERSON] являється онучкою спадкодавці [PERSON] підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які в відкритому судовому засіданні пояснили, що дійсно [PERSON] являється онукою [PERSON], оскільки вони проживали по сусідству з [PERSON] та їм достовірно відомо, що мама позивачки була донькою [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право спадкодавці [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 786279, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 48 від 19.06.2003 року. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення їй строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved