Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~за участю\~третіх осіб\~ нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Курковської Я.Л.,\~приватного нотаріуса\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Косюк О.П.,\~в якому\~просить суд\~ встановити\~факт проживання\~однією сім`єю\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~в квартирі\~ [ADDRESS] з\~21.09.2010\~року по\~26.10.2016\~рік,\~визнати недійсним\~договір дарування\~квартири [ADDRESS] від\~01.02.2012\~року,\~укладений між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~посвідчений нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Курковською Я.А.,\~зареєстрований в\~реєстрі під\~№ 461;\~витребувати у\~ [PERSON] \~на користь\~спадкоємця [PERSON] \~-\~ [PERSON] \~квартиру [ADDRESS] ,\~яка належала\~ [PERSON] \~на підставі\~договору дарування\~від 23.12.2008\~року,\~посвідченого державним\~нотаріусом Сьомої\~одеської державної\~нотаріальної контори\~Михальовою Л.І.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 3-4953;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~43,6\~кв.м.,\~житловою площею\~29,8\~кв.м.,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~померлої [INFO] .\~Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що більше\~двадцяти \~року [PERSON] \~ товаришувала\~з [PERSON] ,\~ [INFO] [PERSON] \~стала хрещеною\~матір`ю її\~сина -\~ [PERSON] ..\~По документам\~позивачка перебуває\~у шлюбі,\~однак за\~останній час\~подружнього життя\~до 2010\~року вони\~з чоловіком\~не розуміли\~один одного,\~між ними\~відбувалися сварки\~по різним\~причинам,\~ із-за\~цього створювалась\~постійна нетерпимість\~в відносинах\~одного з\~одним,\~що виключило\~можливість спільного\~проживання.\~Все це\~привело до\~того,\~що в\~2010\~році,\~вони з\~чоловіком припинили\~вести спільне\~господарство і\~проживати однією\~родиною.\~Після конфлікту\~з чоловіком\~ в\~2010\~році [PERSON] \~ переїхала\~до своєї\~подруги [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~вони проживали\~однією сім`єю,\~були пов`язанні\~спільними побутом,\~вели спільне\~господарство,\~мали взаємні\~права та\~обов`язки,\~оплачували комунальні\~послуги,\~спільно купували\~їжу та\~ліки,\~ меблі,\~проводили поточні\~ремонти.\~Крім того\~ [PERSON] \~ хворіла\~ \~знаходилася на\~диспансерному обліку\~в ООД\~з 27.01.2009\~року з\~діагнозом:\~рак шийки\~матки,\~метастаз у\~праву легеню,\~з грудня\~2014\~року по\~травень 2015\~року проведено\~4\~курси поліхіміотерапії.\~Весь реабілітаційний\~період позивачка\~ їй\~допомагала,\~підтримувала та\~повністю доглядала.\~ [INFO] [PERSON] \~померла,\~після її\~смерті відкрилася\~спадщина у\~вигляді квартири\~ [ADDRESS] .\~Спадкоємцем після\~померлої залишилася\~тільки вона,\~яка фактично\~вступила в\~права управління\~спадковим майном.\~Після смерті\~подруги [PERSON] \~звернулася до\~Сьомої одеської\~державної нотаріальної\~контори із\~заявою щодо\~прийняття спадщини,\~але нотаріусом\~повідомлено,\~що оскільки\~в відсутні\~родинні відносини\~із спадкодавцем,\~то необхідно\~звернутися до\~суду для\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю.\~16\~листопада 2016\~року позивака\~ звернулася\~до Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси із\~заявою про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю,\~рішенням Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~21.12.2016\~року заяву\~задоволено та\~встановлено факт\~проживання однією\~сім`єю [PERSON] \~та [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] в\~квартирі [ADDRESS] .\~З даним\~рішенням вона\~звернулася до\~нотаріальної контори,\~на підставі\~чого була\~заведена спадкова\~справа,\~однак позивачка\~не отримала\~свідоцтво про\~право на\~спадщину,\~оскільки зв`язувалося,\~що \~квартира належна\~покійній,\~зареєстрована на\~праві власності\~за [PERSON] ..\~ В\~липні 2017\~року представником\~-\~ [PERSON] \~подана апеляційна\~скарга на\~рішення Малиновського\~районного суду\~міста Одеси\~від 21.12.2016\~року.\~Ухвалою Апеляційного\~суду Одеської\~області від\~04.10.2017\~року заяву\~ [PERSON] \~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю\~було залишено\~без розгляду,\~посилаючись на\~спір про\~право.\~Відповідно до\~інформаційних довідок\~станом на\~06.12.2016\~року та\~17.03.3017\~року вищезазначена\~квартира значилася\~за [PERSON] .\~ Позивачка\~наголошує,\~що у\~20.06.2017\~року \~сусідами було\~повідомлено про\~незаконне вторгнення\~в квартиру,\~заміну замків\~та знаходження\~невідомих осіб,\~як пізніше\~стало відомо,\~які являються\~співробітниками охоронної\~фірми.\~По \~вищезазначеній адресі\~з`явився адвокат\~нового,\~нікому невідомого,\~власника квартири\~та повідомив,\~що його\~довірена особа\~-\~ [PERSON] \~є власником\~квартири [ADDRESS] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 07.06.2017\~року,\~укладеного між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу Косюк\~О.П..\~Згідно інформації\~зазначеної у\~договорі купівлі-продажу\~дана квартира\~належала [PERSON] \~на підставі\~договору дарування\~від 01.02.2012\~року,\~який нібито\~ укладався між померлою - [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.А.. Позивачка вважає, що дані договори є незаконними, оскільки у [PERSON] до смерті були всі оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, які потім вона передала їй, якби ж договір укладався, то в 2012 році нотаріус, який посвідчував даний договір, вилучив би у попереднього власника оригінали документів на квартиру. Окрім цього в період укладення договору дарування, зимою в 2012 року, [PERSON] перебувала за кордоном, тобто вона фізично не могла знаходитися в місті Києві та підписувати договір. Окрім цього після 01.02.2012 року [PERSON] залишилася проживати та бути зареєстрованою за адресою спірної квартири, вони разом сплачували комунальні послуги, робили поточні ремонти та купували меблі. Невідома особа - [PERSON] , не є родичем та знайомим [PERSON] , тому не зрозуміло з яких підстав [PERSON] подарувала квартиру чужій людині. Вважає, що договір дарування квартири, та відповідно і договір купівлі-продажу спірної квартири є результатом шахрайський дій невстановленого до сьогоднішнього дня кола осіб, у зв`язку з чим до ЄДРДР внесена її заява щодо шахрайських дій по вищезазначеній квартирі. 05.12.2017 року представник Одеської міської Ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб Державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіка правових та технічних експертних досліджень» Кравець О.В., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., в якому просить суд визнати спадщину після смерті [PERSON] що складається з квартири [ADDRESS] відумерлою. Визнати недійсним договір дарування серія та номер: 461, виданий 01.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру [ADDRESS] . Скасувати рішення про державну прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О.В. від 31.03.2017 року, внесене до реєстру 31.03.2017 року, індексний номер рішення: 34574027, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Костюк О.П. від 07.06.2017 року внесене до реєстру 07.06.2017 року, індексний номер рішення: 35556727 за яким право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідно до пунктів 1.5., 3.1. Порядку поводження з відумерлою спадщиною в місті Одесі, затвердженого розпорядженням Одеського міського голови від 21.01.2011 р. № 23-01 р, спадщина визнається відумерлою відповідним судом за заявою Одеської міської ради і передається територіальній громаді міста Одеси в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, інформація щодо настання таких випадків отримується, у тому числі, від судів, шляхом моніторингу судових справ, які ведуться виконавчими органами міської ради та юридичним департаментом Одеської міської ради. Як вбачається з судових рішень, ухвалених у цивільних справах № 521/19306/16-ц та № 521/9533/17-ц, та підтверджується письмовими доказами, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності на підставі договору дарування від 23.12.2008 року № 3-4953, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 14450934. Згідно з довідкою ЖБК «Медик-2» від 10 листопада 2016 року [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] . Крім [PERSON] з заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про права на спадщину після померлої [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. 04.10.2017 року апеляційним судом Одеської області скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2016 року, ухвалене у справі № 521/19306/16-ц, за заявою [PERSON] , за участю заінтересованих осіб: ЖБК «Медик-2», Сьомої одеської державної нотаріальної контори, про встановлення факту проживання однією сім`єю . [INFO] , тобто через п`ять\~місяців після смерті [PERSON] рішенням реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В. про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34574027 від 31.03.2017 року право власності на вищезазначену квартиру було переоформлено на [PERSON] на підставі договору дарування від 01.02.2012 року, нібито посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л.. 07.06.2017 року [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] , того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. посвідчено договір купівлі-продажу, серія та номер: 100, про продаж [PERSON] [PERSON] квартири [ADDRESS] та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності нерухомого майна, індексний номер рішення: 35556727. Представник Одеської міської Ради у позовній заяві вказує, що договір дарування оформлений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки [PERSON] згідно матеріалів кримінального провадження 1-кп/521/210/16 у період 01.02.2012 року відбував покарання у Одеський виправній колонії № 14 за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 18.02.2010 року , тобто фізично не міг бути присутнім у нотаріальній конторі міста Києва. Окрім того [PERSON] з 01.02.2012 року продовжувала постійно проживати у власній квартирі, нікуди не виїжджала, сплачувала комунальні послуги за житло яке було в неї єдиним,бо іншої квартири [PERSON] не мала, що свідчить про недійсність договору. Відповідно до ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Отже, на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] , квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю на праві власності, тобто входила до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, вказана квартира є відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади міста Одеси за заявою Одеської міської ради. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Однією з підстав, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України). Оскільки спірне майно вибуло з володіння територіальної громади міста Одеси поза волею власника за недійсним договором дарування, а відповідач [PERSON] , в свою чергу, придбав спірну квартиру через п`ять тижнів після набуття права власності відповідачем [PERSON] , тобто знав або, проявивши принаймні розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що спірна квартира вибула з володіння законного власника з порушенням вимог закону, територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради зобов`язана витребувати від добросовісного набувача - [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , відповідно до положень ч. 1 ст. 1277, п. З ч. 1 ст. 388 ЦК України. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Стосовно позовних вимог заявлених Одеською міською радою, пояснила суду, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської Ради мала б законі підстави звертатися до суду з позовом, якщо б у померлої [PERSON] були б відсутні спадкоємці за законом. Оскільки саме вона є спадкоємцем четвертої черги щодо майна померлої [PERSON] , тому у задоволенні позовних вимог Одеської міської Ради слід відмовити. Представник Одеської міської Ради в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав вказуючи, що позивачкою не доведено суду факту проживання однією сім`єю з покійною [PERSON] на протязі п`яти років, що унеможливлює задоволення позову. Позовні вимоги Одеської міської Ради як Третьої особи, що вступила у справу з самостійними вимогами щодо предмету спору підтримали та просили суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інтереси [PERSON] в судовому засіданні представляли адвокати Згода О.В. та [PERSON] .. Представники [PERSON] приймаючи участь в судових засіданнях позовні вимоги [PERSON] не визнавали, вказуючи, що цивільні права [PERSON] не порушені, оскільки вона не довела суду що є спадкоємицею за законом четвертої черги. Представники відповідача звертали увагу суду, що відповідно до ч.4 п.21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкоємцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Оскільки матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, п`ятнадцять років проживала разом з чоловіком та сином за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем своєї реєстрації, суд не має правих підстав задовольнити її вимоги. Стосовно позовних вимог Одеської міської Ради пояснювали суду, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської Ради дійсно мала б звертатися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, якщо б квартира не була набута у власність правомірно їхнім довірителем [PERSON] .. В судове засідання призначене до розгляду на 14 липня 2020 року, представник відповідача [PERSON] адвокат Косов О.В. не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в їхню відсутність. В письмовому клопотанні поданому зареєстрованому в суді 14.07.2020 адвокат зазначає, що сторона відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову Одеській міській Раді, при винесення процесуального рішення просять врахувати заперечення на вказану позовну заяву, яке подавалося представником відповідача раніше. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я.Л. в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа державний реєстратор Одеської філії державного підприємства « Державний інститут судових економіка правових та технічних експертних досліджень» Кравець О.В. в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вислухавши позивачку [PERSON] , її представника, представників відповідача [PERSON] Ю [PERSON] , представника Одеської міської Ради, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги Одеської міської Ради підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 23.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-4953. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28.10.2016 року, актовий запис № 10913. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час були близькими подругами, допомагали та підтримували одна одну. [PERSON] хворіла на гепатит С та онкозахворювання, в 2014 році перенесла операцію, після якої стала отримувати хіміотерапію, що підтверджується медичною документацією. [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що весь час вона допомагала та доглядала за [PERSON] , оскільки остання потребувала необхідного догляду. Позивачка постійно купувала ліки, продукти, готувала їжу, прала та вбирала квартиру, сплачувала комунальні платежі. [PERSON] після смерті [PERSON] поховала останню за свій рахунок. З пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що у померлої рідних не має, вона вважає себе спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] оскільки проживала з нею сім`єю та доглядала за нею під час хвороби. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю родинних відносин з померлою та необхідністю звернення до суду про встановлення факту проживання однією нею сім`єю. Згідно паспорта [PERSON] остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають\~ взаємні\~ права та обов`язки. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу\~ спадщини\~ входять\~ усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Здійснення права на спадкування визначено\~ главою 87 ЦК. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на\~спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В якості доказів на підтвердження вимог про встановлення факту сумісного проживання позивачкою надано суду довідку № 42 від 10.11.2016 року видану Житлово-будівельним кооперативом «Медик-2», видану [PERSON] у тому, що вона проживала за адресою: [ADDRESS] , разом за даною адресою проживала та була прописана кума [PERSON] з 14.06.1972 року по день смерті [INFO] і вели спільне господарство. Однак, судом не приймається до уваги вищенаведена довідка оскільки в ній відсутня інформація який період проживали разом [PERSON] та [PERSON] за даною адресою, а встановлення факту спільного проживання однією сім`єю можливо тільки за умови проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Довідка підписана головою Правління ЖБК «Медик-2» Кравченко Т.Х.. яка за клопотанням позивачки [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка та розповіла суду, що знайома з позивачкою тривалий час, знає її як куму [PERSON] , яка за життя проживала у будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] розповіла, що достовірно знає що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, оплачували комунальні послуги, однак який період тривало спільне проживання до часу смерті [PERSON] точно пригадати не змогла. Свідок [PERSON] у вільних поясненнях розказувала, що у жовтні 2016 року вона помітила, що [PERSON] не виходить на вулицю і це її занепокоїло, оскільки остання кожний день годувала котів. Згідно з поясненнями свідка [PERSON] вона спочатку подумала, що [PERSON] поїхала до [PERSON] , тобто до [PERSON] , а потім коли піднялися у квартиру, то з`ясувалося що [PERSON] померла. Проаналізувавши пояснення свідка [PERSON] суд приходить до висновку, що свідок фактично повідомила суду що [PERSON] мешкала за іншою адресою, де проживав і її син, а тому судом не можуть бути прийняті до уваги ці пояснення як докази проживання однією сім`єю позивачки та покійної [PERSON] .. Свідок [PERSON] розповіла суду, що є сусідкою померлої та багато років знайома з сусідкою [PERSON] та з [PERSON] , яка була подругою та кумою [PERSON] , свідок часто бачила як вони разом шли з ринку, вивішували білизну у дворі. Свідок розповідала суду, що не знала про хвороби [PERSON] , оскільки остання це приховувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що померлу знала біля двадцяти років, останні роки з нею проживала її кума [PERSON] , яка постійно їй допомагала. Свідок [PERSON] розповіла суду, що є близькою знайомою [PERSON] з [PERSON] була знайома оскільки за проханням [PERSON] декілька разів приїздила до неї прибирати квартиру. Суд проаналізувавши пояснення свідків, не приймає їх до уваги, тому що ці пояснення не підтверджують факту проживання однією сім`єю позивачки та покійної [PERSON] не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини. На виконання ухвали суду від 23.11.2017 року Малиновським відділом поліції в м. Одеса, ГУ Національної поліції в Одеській області, суду надіслано матеріали кримінального провадження № 12016160470004740 від 27.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. З витягу кримінального провадження № 12016160470004740 від 27.10.2016 року вбачається, що 27.10.2016 року до чергової частини Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що 27.10.2016 року в кв [ADDRESS] був виявлений труп гр. [PERSON] , [INFO] . До матеріалів кримінального провадження долучено пояснення [PERSON] , мешкаючої за адресою [ADDRESS] , з яких вбачається що приблизно в обід вона подзвонила у двері своєї сусідки за адресою [ADDRESS] , ніхто не відчинив, на мобільний телефон сусідка не відповіла, викликала поліцію. По приїзду працівники поліції повідомили про смерть сусідки [PERSON] , трапилося це 27.10.2016 року. З висновку експерта № 842-3330/16 за фактом смерті [PERSON] , судовим експертом зроблено висновок що виразність трупних явищ, виявлених при дослідженні трупа 28.10.2016 року дозволили зробити висновок що смерть [PERSON] настала більше 48 годин, але не більше ніж 4-ри доби тому, від моменту дослідження трупу. Досліджені судом матеріали кримінального провадження свідчать проте, що [PERSON] померла у власній квартирі, та була виявлена через 48 годин після смерті мешканцями будинку в якому проживала. За цей час їй ніхто не телефонував, станом здоров`я не цікавився. [PERSON] пояснювала що у той період на декілька днів виїжджала з міста Одеси на тренування з дітьми, однак зазначені обставини доказами не підтвердила. Відповідно до Довідки № 575 від 10.07.2017 року виданої головою ЖБК « Іллічівський-24» [PERSON] проживає та прописана у квартирі [ADDRESS] , разом з нею проживають та зареєстровані [PERSON] чоловік, [PERSON] син. Комунальні платежі сплачуються відповідальним квартиронаймачем [PERSON] з 25.03.2002 року. З протоколу допиту свідка [PERSON] від 31.10.2016 року вбачається, що прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 12016160470004740 від 27.10.2016 року допитано в якості свідка [PERSON] , яка будучи попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України повідомила що проживає за вказаною адресою на протязі п`ятнадцяти років разом з чоловіком та сином. З [PERSON] вона знайома на протязі 22 років, вони подруги, [PERSON] її кума. [PERSON] розповідала, що 27.10.2016 року об 20:00 години їй на міський номер телефону зателефонувала голова ЖБК та повідомила про смерть [PERSON] .. Вона викликала таксі вони заїхали за подругою [PERSON] Дніпропетровська дорога кут вулиці Заболотного та приблизно через 40-45 хвилин приїхали за місцем мешкання [PERSON] [PERSON] розташована на першому поверху, коли вони зайшли до квартири то побачили голову ЖБК,працівника похоронного агентства на сходовій клітини знаходилися чотири особи, за припущенням сусіди [PERSON] .. Працівники поліції спитали її та її подругу [PERSON] ким вони є [PERSON] , вони пояснили що її подруги, на що їм відповіли, що [PERSON] померла приблизно 2-3 дні тому назад. Суд проаналізувавши пояснення [PERSON] в судовому засіданні та покази які вона надавала як свідок у кримінальному провадженні № 12016160470004740, приходить до висновку,що її покази суттєво відрізняються від правової позиції викладеної у межах даної цивільної справи. З роз`яснень\~листа Вищого\~Спеціалізованого Суду\~України з\~розгляду\~ цивільних\~і кримінальних\~справ\~ від\~\~16.05.2013\~\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на відсутність підстав для задоволення\~\~ заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Позивачкою [PERSON] також заявлялися позовні вимоги до [PERSON] [PERSON] , за участю третіх осіб нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., про визнання договору дарування недійсним, про витребування майна, про визнання права власності на квартиру, які є похідними від вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, тому суд відмовляючи у задоволенні позову в цієї частині, відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] і в цієї частині. Стосовно позовних вимог Одеської міської Ради до [PERSON] , [PERSON] ,за участю третіх осіб Державного реєстратора Одеської філії ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О.В., приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. про визнання спадщини від умерлою, визнання договору дарування недійсним, витребування майна від добросовісного набувача, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положення статей 1,2,6,10,16 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР « Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. При цьому нерухоме майно, що є у комунальній власності територіальних громад це одна зі складових матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям нерухомого майна з власності територіальної громади міста Одеси, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) вибуття майна з власності територіальної громади цьому суспільному інтересу не відповідає. Згідно документів, що знаходяться в матеріалах цивільної справи 01 лютого 2012 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. посвідчено договір дарування квартири, зі змісту якого випливає, що [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] ( надалі-Дарувальник), з однієї сторони та [PERSON] ( ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання та місце реєстрації: [ADDRESS] ( надалі Обдаровуваний), з другої сторони діючи добровільно і перебуваючи у при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин ( зокрема з вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей Договір про таке: 1. [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( тридцять сім), загальною площею -43,6 кв.м., житловою площею -29,8 кв.м.. Зазначена квартира належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу на житло, посвідченого [PERSON] , державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори23.12.2008 року за № 3-4953,зареєстрована в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.12.2008 року, реєстраційний номер в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14450934, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 26.12.2008 року, номер витягу: 21429686, номер запису: 144 в книзі : 38допк-48. Відповідно до п. Договору дарування Дарувальник свідчить, що відчужувана квартира прихованих недоліків не має, до цього часу нікому іншому не непродана, не подарована, іншим способом не відчужена, в спорі, під заставою і під забороною ( арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб яку у межах, так і за межами України не має, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесена, обов`язками щодо третіх осіб Дарувальник не зв`язаний. Права третіх осіб та дітей відсутні. Далі у Договорі вказано, що відчужувана квартира оглянута Обдаровуваним. Недоліки або дефекти, що перешкоджали б її використанню за цільовим призначення, на момент огляду виявлені не були. Претензій до Дарувальника щодо якісних характеристик відчужуваної квартири Обдаровуваний не має і приймає її у технічному стані придатному для використання за цільовим призначенням. На Договорі Дарування від 01.02.2012 року виконанні підписи від імені «Дарувальника» - [PERSON] та «Обдаровуваного» [PERSON] .. Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що договір дарування від 01 лютого 2012 року посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зі змісту якого випливає, що [PERSON] , подарувала а [PERSON] прийняв в дар двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( тридцять сім), загальною площею -43,6 кв.м., житловою площею -29,8 кв.м. має бути визнано недійсним, з наступних підстав. Як вбачається з листа вихідний номер 1297 від 10.08.2017 року завідувача Київського державного нотаріального архіву Посипанко А.А., на підставі Наказу Головного управління юстиції у м. Києві № 2092 від 11 вересня 2012 року було проведено вилучення справ( документів) приватного нотаріуса КМНО Курковської Яни Леонідівни. В акті про вилучення справ приватного нотаріуса для передачі на зберігання до державного нотаріального архіву зазначено, що фізичний стан документів, що вилучаються не упорядковуваний; наряди відповідно до номенклатури не сформовані; більша частина справ вилучається розписом документів. Реєстри для реєстрації нотаріальних дій за 2011-2012 роки відсутні. Звірка документів відповідно до реєстру нотаріальних дій під час вилучення не проводилась. Станом на 10 серпня 2017 року договір дарування квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. від 01.02.2012 року за реєстровим № 461 фактично відсутній серед документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л., які знаходяться в приміщенні Київського державного нотаріального архіву. Відповідно до листа № 20125 /4-17 від 25.10.2017 року Управлінням з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомлено, що відповідно до наказу ГУЮ у м. Києві від 04.04.2012 року діяльність приватного нотаріуса Курковської Я.Л. припинена. На теперішній час вирішуються питання щодо вжиття заходів передбачених ст.12 Закону України «Про нотаріат». Приватним нотаріусом Косюк О.П. на ухвалу суду від 26.07.2017 року до суду направлені належним чином завірені копії документів щодо посвідченого договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі під № 100. Серед документів суду надано копію паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 12.12.2001 року, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Вказані документи, а саме паспорт громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] були надані нотаріусу [PERSON] при посвідченні довіреності від 17 травня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси та здійснювати усі передбачені діючим законодавством юридично значимі дії перед будь-якими фізичними та юридичними особами … На підставі цієї довіреності 17.05.2017 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] , зареєстрований в реєстрі під номером 100. Судом було витребувано та досліджено матеріали кримінального провадження № 12015160470006344, відомості по якому внесені до ЄДРДР 10.10.2015 року по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Обвинувальний акт направлено до Малиновського районного суду міста Одеси 09.11.2015 року за ст.186 ч.2 КК України, справа № 521/18354/15-к провадження № 1-кп/521/210/16. В матеріалах кримінального провадження знаходиться ксерокопія паспорта [PERSON] , [INFO] паспорт серія [NUMBER] , виданий 12 грудня 2011 року Малиновським РО ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Порівнюючи паспорти громадянина України [PERSON] , паспорт надісланий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. та паспорт що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, судом встановлено відмінності у досліджених документах, зокрема у паспортах відрізняються дати видачі паспорту «12 грудня 2001 року» та « [INFO] грудня [INFO] » та дати народження [PERSON] « [INFO] » та «20 грудня 1974 року» на фотокартці у паспортах відображені різні особи. Начальником Малиновського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області на запит суду повідомлено, що 17.11.2017 року Малиновським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області громадянину [PERSON] , [INFO] , уродженцю села Червоний Кут, Ширяївського району Одеської області було оформлено паспорт громадянина України у вигляді ІД- карти № [NUMBER] ,замість втраченого паспорта серії [NUMBER] , виданого 12.12.2011 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України за № 9543 від 04.06.2018 року, державна фіскальна служба повідомила Малиновський районний суд що в казаний в ухвалі суду реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] не існує. Як зазначалося вище, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] був пред`явлений особою яка виступала від імені [PERSON] як у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П. при посвідченні довіреності від імені [PERSON] так і у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. при посвідченні оспорювального договору дарування квартири від 01.02.2012 року належної [PERSON] .. Із тверджень як позивачки [PERSON] так і представника Одеської міської Ради надані нотаріусам невідомою особою документи ( паспорт громадянина України [PERSON] , копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків [NUMBER] ) є недійсними та підробленими. З цього приводу за заявою позивачки [PERSON] до Єдиного державного реєстру кримінальних проваджень внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України та розпочато судове розслідування, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правих наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Як вбачається з Довідки складеної Відділом Спеціального контролю МВС України, яка знаходиться у матеріалах кримінальної справи № 521/18354/15-к номер провадження 1-кп/521/210/16 (аркуш справи №41) [PERSON] , [INFO] , інформація ВСК УМВС України в Одеській області УД: 037200900138 від 23.11.2009 року, обвинувачення пред`явлено 08.01.2010 року запобіжний захід 25.11.2009 року арешт, орган Ширяївський РВВС Одеської області, стаття 185 ч.3 КК України. Засуджений -18.02.2010 року Ширяївським районним судом Одеської області статті 185 ч.3 КК України на строк чотири роки. Вирок набрав чинності 05.03.2010 року, вибув 19.03.2010 року з Одеського СІЗО до Одеської виправної колонії №14. Звільнився - 25.11.2013 року з Одеської виправної колонії №14 у зв`язку з відбуттям строк покарання. Проаналізувавши вищенаведений документ суд приходить до висновку, що на час посвідчення призваним нотаріусом [PERSON] договору дарування від 01.02.2012 року, особа яка вказана у Договорі як «Обдарований» - [PERSON] фізично не міг бути присутнім у приватного нотаріуса у місті Києві, оскільки в той час відбував покарання в Одеській виправній колонії № 14, а тому не міг підписати договір дарування 01.02.2012 року у нотаріальній конторі міста Києва. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до статті 722 ЦК України право власності Обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Доказами що є у справі підтверджується, що [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі з 25.11.2009 року до 25.11.2013 року, тобто 01.02.2012 року дарунок у власність отримати не міг, до квартири [PERSON] ніколи не приходив, документи на квартиру та ключі від квартири [PERSON] в нотаріальній конторі міста Києва не отримував. Відповідно до ст.334 ЦК право власності на майно за Договором який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача лише з моменту такого посвідчення. У разі якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у Набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] після 01.02.2012 року до часу смерті постійно проживала у власній квартирі, оплачувала комунальні послуги, приймала у квартирі гостей, про дарування єдиного житла сусідам та подругам не розповідала. Зі змісту оспорювального договору дарування від 01.02.2012 року випливає, що [PERSON] прийняв в дар двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( тридцять сім), загальною площею -43,6 кв.м., житловою площею -29,8 кв.м. У Договорі вказано, що відчужувана квартира оглянута Обдаровуваним. Недоліки або дефекти, що перешкоджали б її використанню за цільовим призначення, на момент огляду виявлені не були. Претензій до Дарувальника щодо якісних характеристик відчужуваної квартири Обдаровуваний не має і приймає її у технічному стані придатному для використання за цільовим призначенням. На Договорі Дарування від 01.02.2012 року виконанні підписи від імені «Дарувальника» - [PERSON] та «Обдаровуваного» [PERSON] . За клопотанням представника Одеської міської Ради судом призначено судово-технічну експертизу документів. Відповідно до результатів проведення судової технічної експертизи документів за № 2259/19-34/2260/2261/19-33, експертами зроблено висновки : 1.2. Відповісти на питання ухвали суду:»Чи виготовлений рукописний текст у той час, яким датований документ/підписи від імені дарувальника, обдарованого,Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л. на Договорі дарування квартири, реєстровий номер :461, датованому 01.02.2012 року?» та «У який період часу був виконаний рукописний текст у наданому документі/підписи від імені дарувальника, обдарованого, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Я.Л., на Договорі Дарування квартири, реєстровий номер:461, датованому 01.02.2012 року ?», не видається можливим, у зв`язку з недостатністю кількістю пасти у штрихах записів та підписів без перетину з барвною речовиною захисної сітки документа. 3. Відповісти на питання ухвали суду, чи нанесений відтиск печатки від імені Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни, у той час, яким датований документ, а також в який саме час у ньому був нанесений відтиск печатки від імені Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни, не видається можливим, в зв`язку з відсутністю у розпорядженні експертів вільних зразків печатки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курковської Яни Леонідівни. 4. В Бланк серії «ВРР № 012418», на якому виготовлений Договір дарування квартири реєстрований номер 461,датований 01.02.2012, вносилися зміни, а саме: захисний елемент, що нанесений поверх позначення серії та номеру бланку відокремлювався, на місці читаємих знаків серії та номеру «ВРР №012418», раніше знаходилися знаки «… [NUMBER] » ( крапками позначені елементи знаків літер, зміст яких не встановлено), що були видалені шляхом підчистки, після чого на їх місце за допомогою знакосинетзуючого пристрою зі струминним способом друку нанесені читаємі літери «ВРР» та цифри «012418». Проаналізувавши матеріали справи, зокрема висновок судової технічної експертизи документів за № 2259/19-34/2260/2261/19-33,суд приходить до висновку, що договір дарування від 01 лютого 2012 року оформлений від імені [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Курковською Я.Л. з порушенням статі 203,207, 717 ЦК України, оскільки договір не підписувався стороною правочину, тобто було відсутнє волевиявлення осіб на укладення Договору, а тому Договір дарування має бути визнаний судом недійсним. Положення ст. 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частинами третьою та четвертою статті 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації,є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною другою статті 719 ЦК України (в редакції, яка діяла на час нібито укладення договору дарування від 23.12.2009 року) договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Разом з тим, статтею 182 ЦК України передбачена необхідність державної реєстрації як прав на нерухомість, так і правочинів щодо нерухомості. Таким чином, державна реєстрація договору про відчуження майна та державна реєстрація права власності на нерухому річ є окремими видами реєстрації. Державна реєстрація правочинів (в редакції, яка діяла на час оспорювального договору дарування від 01.02.2012 року) проводилась на підставі Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671, відповідно до пункту 2 якого реєстраторами є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, проводять державну реєстрацію правочинів, змін, внесених до них, відомостей про припинення їх дії, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком. З огляду на положення пункту п`ятого Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводилась комунальними підприємствами БТІ на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Оскільки державна реєстрація права власності на спірну квартиру за спадкодавцем [PERSON] була проведена Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 26.12.2008 року, номер витягу: 21429686, номер запису: 144 в книзі : 38допк-48. , в свою чергу державна реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] була здійснена державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О.В. 31.03.2017 року, тобто через п`ять місяців після відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , а тому спірна квартира на час відкриття спадщини ( [INFO] ) належала спадкодавцю [PERSON] на праві власності. Відповідно до ст. 338 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», судам роз`яснено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Судом досліджувалися матеріали спадкової справи № 72/2017 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою індекс справи 02-14. Згідно документів з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори зверталася тільки [PERSON] , яка вважала себе спадкоємицею четвертої черги. Отже, на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] квартира [ADDRESS] належала спадкодавцю на праві власності, тобто входила до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради з часу відкриття спадщини набула речові права на відумерлу квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, у тому числі право на звернення з позовом про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння тощо. В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі на витребування майна від добросовісного набувача. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Однією з підстав, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі. Відповідно до ст. 5,140,143 Конституції України передбачено, що народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку встановленому законом як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Територіальна громада міста безпосередньо або через утворені органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність терті оральної громади за місцем відкриття спадщини. Виконуючи вказаний обов`язок з метою захисту майнового права та законного інтересу громади м. Одеси, Одеська міська Рада змушена звертатися до суду з вимогами про визнання недійсним договору дарування серія та номер: 461, виданий 01.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, про витребування з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру [ADDRESS] , скасування рішення про державну прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравцем О.В. від 31.03.2017 року, внесене до реєстру 31.03.2017 року, індексний номер рішення: 34574027, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] ; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Костюк О.П. від 07.06.2017 року внесене до реєстру 07.06.2017 року, індексний номер рішення: 35556727 за яким право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Інших законних та ефективних способів захисту порушених прав територіальної громади міста Одеси при наявності спору з відповідачами не існує. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: ' визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На переконання суду для реального захисту свого законного інтересу і права власності на відумерле майно, для виникнення якого наявні усі підстави, для захисту від протиправного його заволодіння та відчуження, Одеська міська рада, правомірно вказав такі способи захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійним та відновлення становища, яке існувало до порушення. Право на відумерлу спадщину регулюється Книгою 6 ЦК - Спадкове право і знаходиться у главі 87 Здійснення права на спадкування. Вказане право виникає із специфічних, виключних спадкових відносин і прирівнюється до спадкування за законом. Тому, правило викладене у ч. 5 ст. 1268 ЦК про те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, поширюються і на відносини щодо відумерлої спадщини. Хоча в даному випадку територіальна громада міста Одеси на час укладання вказаного договору купівлі-продажу остаточно не набула права власності на спірну квартиру, захист її права та законного інтересу з застосуванням аналогії закону (ч. 1 ст. 8 ЦК) може здійснюватись шляхом віндикаційного позову. Оскільки відповідно до ст. 1277 ЦК до територіальної громади від спадкодавця переходить право власності на майно і територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст. 388 ЦК, переходить до відповідної територіальної громади. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно статті 388 цього Кодексу якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ( ст. 655 ЦК) Відповідно до ч. 1 ст. 658 ЦК право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. \~ \~ \~ \~ Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, незаконність набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру, тому ні він ні його представник не мав право продажу цієї квартири [PERSON] .. Спірне нерухоме майно вибуло з володіння (охорони) територіальної громади міста Одеси - єдиного можливого власника, якому відумерла спадщина належить з часу відкриття спадщини, не з його волі, а іншим шляхом. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, (ст. ст. 318 і 321). Відповідно до ст. 386 ЦК Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідачі рішенням суду позбавляються своєї власності в інтересах суспільства, територіальної громади міста Одеси на умовах і підставах, передбачених законом. Відповідно до вимог \~ст. 141 ЦПК України\~ з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню порівну на користь Одеської міської Ради судові витрати у розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved