Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить ухвалити рішення , яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки- Кононенко [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] у неї та відповідача народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2014 року. 07.02.2005 року [PERSON] розірвала шлюб з відповідачем [PERSON], після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилася проживати разом з нею, [PERSON]. Зазначила, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний , духовний та моральний розвиток, не допомагає їй у забезпеченні доньки необхідним харчуванням , медичним доглядом, лікуванням тощо. З урахуванням викладеного, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був належним чином сповіщений, про що свідчать матеріали справи. Третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації , надала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також надали висновок. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача надав суду заяву, згідно якої не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.08.2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надав висновок , згідно якого , у зв'язку з ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов'язків вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним висновком. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 рокувизначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодеку України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківств прав , якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконаня або неналежне викання ними своїх батьківських обов»язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов»язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання ; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов»язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.20076 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу , що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і , дотримуючись такої рівноваги , особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків . Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров»ю чи розвитку дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок Органe опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи по позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах ; чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання . Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на повному забезпеченні позивачки. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не займається вихованням сина, ухиляється від своїх обов'язків по утриманн. та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє до доньки щонайменшої батьківської турботи, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав підлягають задоволенню. Разом з тим суд роз'яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., сплачений нею при подачі позову до суду.

Outcome: approved