Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про визначення місця прорживання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.10.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Відповідач відмовляється надавати в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. Тривалий час не приймає участі у вихованні сина. Крім того, з 07.12.2015 року [PERSON] перебуває в державному розшуці згідно заяви його родичів. Син проживає разом з нею та бабусею [PERSON] [ADDRESS]. У нього є власна кімната, обладнана всім необхідним для навчання та проведення дозвілля. Вона одна займається вихованням сина, опікується його станом здоров'я та навчанням. Враховуючи інтереси дитини просить суд визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] з нею за місцем її проживання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в котрій просила справу розглядати без її участі, вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоч про день, дату та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку через оголошення в газеті «Черкаський край» № 27 від 06.04.2016 року. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в котрій просила справу розглядати без її участі, при вирішенні позову покладається на думку суду. З письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі на підставі ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної чи юридичної особи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом встановлено що сторони перебували у зареєсрованому шлюбі, який розірвано 20.10.2010 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 08.02.2016 року, за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS], [PERSON] створені належні умови для проживання та гармонійного розвитку сина [PERSON], [INFO]. За місцем фактичного проживання та реєстрації позивач [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, з підозрілими особами не спілкується, шкідливих звичок не має, скарг від сусідів на неї надходило, добровільно допомагає в облаштуванні п'ідїздів та дитячих майданчиків, вчасно сплачує рахунки за комунальні послуги. Відповідно до довідки Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 1398/47/02-2013 від 03.02.2016 року [PERSON], [INFO], проживаючий по [ADDRESS] з 07.12.20015 року знаходиться в державному розшуці як безвісно зникла особа, згідно заяви родичів. Статтею 141 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно дповідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При прийнятті рішення суд враховує вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини, а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки місце перебування батька дитини [PERSON] на даний час невідоме і в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] доцільним буде визначити місце його проживання разом з матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved