Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, 27.03.2019 та зареєстрований у реєстрі за №405, про звернення стягнення на користь ПАТ «Банк Руский Стандарт» на належний їй транспортний засіб. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що 02.11.2011 року уклала з ПАТ «Банк Руский Стандарт» договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Кровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С., та зареєстрований в реєстрі за №9158. Згідно з зазначеним договором, нею передано під заставу рухоме майно, а саме -транспортний засіб марки Mazda 3, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , який належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області 28.10.2011р. 27.03.2019 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С., вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №405, яким запропоновано звернути стягнення на її автомобіль, заставлений для забезпечення зобов`язань за кредитним договором №92888132 від 02.11.2011 року укладеного між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Зазначений виконавчий напис, пред`явлено АТ «Банк Форвард» на виконання до Знам`янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, державним виконавцем якого в подальшому винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2019 року ВП №58773316. Враховуючи наявність на виконанні Знам`янського ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області декількох виконавчих проваджень стосовно неї, 02.04.2019 державним виконавцем Некрасовим В.С., винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №54594092, №58651480, №58773316 у одне виконавче провадження №58774163. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріуса, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, вчинення виконавчого напису відбулося поза строком, протягом якого його можливо було вчинити, позивачем не було отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом. Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на її майно, вчинено із порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» надав відзив на позов, в якому позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю, зазначив, що 03.11.2011р. між [PERSON] та банком укладено кредитний договір №92888132. За яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 173553 грн. Зазначає, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав. Оскільки [PERSON] умови договору виконано не було, 27.03.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. В.С. вчинено виконавчий напис №405, яким запропоновано стягнути на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість, що виникла за кредитним договором №92888132 від 02.11.2011, боржником за яким є [PERSON] . У оспорюваному написі зазначено, що строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.11.2011 по 03.11.2016. Загальна сума заборгованості становить 151857, 87 грн. Банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що доводило безспірність вимог банку. Також зазначив, що позивач зазначаючи про спірність заборгованості, не надала жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису, її заборгованість за кредитним договором. була відсутня або була у іншому розмірі ніж зазначено у виконавчому написі. Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до вимог закону та підстав для відмову банку у вчиненні виконавчого напису, не було, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні. У зв`язку з зазначеним, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. В судове засідання, яке відбулося за часом раніше, надала письмові пояснення до позову, в яких зазначила, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог законодавства, нотаріус при вчиненні оспорюваного напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, не повідомив позивача про вчинення виконавчого напису. Вказує, що згідно умов заяви про надання кредиту, позивачем отримано кошти в сумі 173553 грн. на строк з 03.11.2011 по 03.11.2016 на умовах щомісячного повернення кредиту в сумі 4561 грн., останній платіж 4452,34 грн., дата платежу - 3 числа кожного місяця з 03.11.2011 по 03.11.2016 року. Відповідач звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису 27.03.2019, тобто на момент звернення з заявою, строк позовної давності на стягнення щомісячних платежів по кредиту, нарахованих за період з 03.11.2011 по 03.07.2016, сплинув. Крім того, до відзиву на позов, відповідачем додано копію вимоги до позивача про погашення боргу за вих.№3В92888132 від 03.09.2012 на суму 170457,87 грн. без доказів її направлення на адресу позивача, або вручення особисто. Тож, жодних доказів дотримання вимог ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, щодо порядку повідомлення позивача про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідачем не надано. Тож, вважає заперечення викладені у відзиві на позов, необґрунтованими та безпідставними. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, заяви, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. у судове не з`явився, заяву щодо розгляду справи за його відсутності до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт» було укладено кредитний договір № 92888132, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 173553 грн. 00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит згідно з умовами цього договору. Згідно з договором застави транспортного засобу від 02.11.2011, [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 92888132 від 02.11.2011, укладеного між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт», за умовами якого заставодавець зобов`язаний повернути заставодержателю кредит в розмірі 173553 грн. до 03.11.2016 року, надала в заставу автомобільMazda 3, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с.16). 27.03.2019, АТ «Банк Форвард», як правонаступник ПАТ «Банк Руский Стандарт» звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області із заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку з простроченням [PERSON] платежів за кредитним договором у період з 03.11.2011 року по 03.11.2016 року. 27.03.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки Mazda 3, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] належний [PERSON] в рахунок заборгованості за кредитним договором №92888132 від 02.11.2011, укладеного між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» за період з 03.11.2011 року по 03.11.2016 року (а.с.123). Постановою державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Некрасова В.С. від 02.04.2019 року ВП № 58773316 відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №405 від 27.03.2019 виданим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. про стягнення заборгованості в сумі 154357,87 грн. (а.с.24). Постановою державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Некрасова В.С. від 02.04.2019 року ВП № 54594092, виконавчі провадження №58773316 та №58774163, об`єднано (а.с.27). Постановою державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Некрасова В.С. від 04.03.2019 ВП №54584092, накладено арешт на майно боржника [PERSON] (а.с.28). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У постанові від 27.03.2019 по справі 133/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що віршуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З досліджених доказів судом встановлено, що кредитний договір було укладено з фізичною особою 03.11.2011 року строком на п`ять років. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони визначили також строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно з частиною третьою статті 254 Цивільного кодексу України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільний кодекс України). Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладені норми та те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений 27.03.2019 року, суд приходить до висновку що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності. Оскільки перебіг позовної давності стосовно кожного місячного платежу у межах строку кредитування згідно ч.5 ст.261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Що унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, під час розгляду справи судом встановлено, що під час вчинення нотаріального напису нотаріусом не було дотримано процедуру вчинення нотаріального напису, оскільки він був вчинений з порушенням стоків позовної давності. Позивач обґрунтувала свої вимоги належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а виконавчий напис №405, виданий 27.03.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved