Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його втратившим право користування житловим будинком із зняттям з реєстрації. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і суду пояснив, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 02.06.2010 року належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрований її батько [PERSON], [INFO], який близько з дня дарування в будинку не проживає, не є членом сім*ї позивача, місце його фактичного проживання вона не знає, оскільки вони не спілкуються. Реєстрація відповідача не дозволяє їй розпоряджатися будинком на власний розсуд та обмежує її законні права та є перешкодою в отримані нею пільг по субсидії. Ніяких домовленостей з приводу збереження будинку за відповідачем при укладені договору дарування не було, як і відсутній договір житлового найму. Речі відповідача в будинку відсутні. Представник сільської ради в присутності сусід оглянув будинок і підсобні приміщення та склав акт про не проживання відповідача за місцем його реєстрації. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через публікацію оголошення в газеті «Наддніпрянська правда плюс» №24(35) від 26.06.2014 року. Тому суд розглядає справу у відповідності до ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], відповідно до договору дарування житлового будинку від 02.06.2010 року, посвідченого нотаріально за реєстром № 521,Ю право власності на нерухоме майно зареєстровано у БТІ 21.06.2010 року. Відповідно до довідки Цюрупинського РС УДМС України в Херсонській області від 19.05.2014 р. та довідки, виданої Козачелагерською сільрадою Цюрупинського району [PERSON] значиться зареєстрованим у будинку [ADDRESS], однак у вказаному будинку відповідач не проживає, договір житлового найму відсутній. Місце проживання [PERSON] не відоме. Особистих речей відповідача за місцем проживання позивача немає, близько трьох років за вищевказаною адресою він не проживає, що підтверджено актом обстеження від 15.04.2014р., складеного за участі представника Козачелагерської сільради, та підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування від 19.05.2014 р. Статтею 391 ЦК України закріплено право захисту власності - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень 405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, відповідач у спірному приміщенні не проживає та належним позивачеві житлом не користуються. Доказів щодо наявності усної домовленості про збереження за відповідачем права на користування житловим приміщенням чи належно укладеного договору житлового найму між сторонами, судом не встановлено. Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. Реєстрація відповідача у будинку позивача обмежує майнові інтереси позивача, як власника, які пов'язані з правом володіння, користування та розпорядження відповідно до положень ст. 316 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник житла вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпорядження своїм майном. Тому зазначені обставини є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом . Витрати у справі суд вважає за необхідне віднести на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved