Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення батьківства та просить встановити факт, що рідними батьками [PERSON] [INFO] є батько [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , мати [PERSON] 1905 року\~ народження. На обґрунтування заяви вказала, що за життя у [PERSON] разом з дружиною\~ [PERSON] народилось\~ 4 дітей: [PERSON] , який народився [INFO] в селі Розділля Горлицького району Краківської області (Польща), а помер [INFO] в м. Жовква Жовківського району Львівської області; [PERSON] ,1934 року народження; [PERSON] ,1940 року народження; [PERSON] , [INFO] , народилась в селі Дошниця Ясловського району Краківської області Польща, заявниця по справі. Вона має на руках скорочену копію свідоцтва про народження виданого їй воєводством Малопольське ЗАГС в Ліпінках, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , місце народження Роздзєлє, Польща. Батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Копія є дійсна зі змістом акту про народження під номером [NUMBER] /00/UA/1937/887998 створеного 09.10.2017 року в Ліпінкі. У 1945 році їх родина була переселена у Кіровоградську обасть (Олександрівський район) із села Розділля Горлицького повіту Краківського воєводства (Польща) в зв`язку з Угодою від0.09.1944 року між УРСР та Польським Комітетом національного визволення та поступила до першого класу, точну назву школи та села де вони проживали згадати не може. До складу родини входили: голова довру [PERSON] 1907 р.н.; члени родини: [PERSON] , 1905 р.н., дружина голови родини, її мати; [PERSON] , [INFO] її сестра; [PERSON] , [INFO] , її сестра; [PERSON] , 1937 р.н. (заявниця по справі); [PERSON] , [INFO] її брат. При переселенні ними було залишено (в Польщі) господарське майно, яке складалося з житлового будинку 90 куб.м, комори 97 кум.м., землі 2 га. в тому числі орної 1,05га (копія архівної довідки від 14.01.2020 року №С-10). Одночасно з її родиною була переселена родина її діда до якої входили: голова родини: [PERSON] , 1876 р.н.; члени родини [PERSON] , 1877 р.н., дружина голови родини, її бабця; [PERSON] , 1911 р.н.її тітка, [PERSON] , 1909 р.н. чоловік тітки. В 1947 році вона разом з батьками, братом та сестрами переїхали до Тернопільської області в м. Монастирськ. В 1947 році до Тернопілької області в Бучачський район с. Підзамочок, переїхали її дідусь та бабуся разом з її тіткою та дядьком. В 1948 році після переїзду, тітка [PERSON] та дядько [PERSON] ,звернулися до її батьків, з проханням передати їм для подальшого виховання, утримання та спільного проживання її, на той час їй було 8 років, оскільки власних дітей вони не мали і крім того для уникнення оплати податків на бездітність. Батьки погодилися на пропозицію, і вона переїхала проживати до тітки та дядька, яких стала вважати своїми батьками. 10.07.1953 року на її звернення до відділу РАЦС Бориславського МУЮ Львівської області їй було видано поновлене свідоцтво про її народження та складено актовий запис про народження, відповідно до якого вона була записана, як [PERSON] , [INFO] , із місцем народження Республіка Польща, Краківська область, Ясловський район село Дошниця, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Бажаючи виправити в актовому записі про народження №136 від 10.07.1953 року дані про своїх батьків, вона подала до Хмельницького міського відділу державної РАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву, в якій просила виправити прізвище, власного імені та по батькові батька дитини [PERSON] на [PERSON] , прізвище, власного імені та по батькові матері дитини [PERSON] на [PERSON] , а також прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] . У відповідь на свою заяву вона отримала відповідь Хмельницького міського відділу державної РАЦС від 18.02.2020 року за №246/22.18.6-96, якою її роз`яснено про неможливість задоволення її заяви з посиланням на відсутність достатніх підстав. А тому вона просить встановити факт, що рідними батьками [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] , мати [PERSON] . Заявник направила до суду заяву про уточнення вимог заяви де просить\~\~ встановити факт, що рідними батьками [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] ,, [INFO] померлий [INFO] , мати\~\~\~ \~ [PERSON] . \~\~ Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали. \~\~ Представник заінтересованої особи - Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час\~ та місце слухання заяви повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення\~ заявника та його представника, перевіривши матеріали справи, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що\~ заява задоволення не підлягає з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] від\~ 11 червня 2014 року, позивач\~ [PERSON] народилась\~ [INFO] , в Республіка Польща Краківська область Ясловський район село Дошниця,\~\~ матір`ю є\~ [PERSON] , а батько\~ [PERSON] . Як вбачаєтеся із матеріалів справи, позивач\~ має дані, що її біологічними батьками насправді є\~ [PERSON] та\~ [PERSON] . Оскільки заявник,\~ як особа щодо якої встановлюється батьківство народилась\~ [INFO] ,\~\~\~ тому при розгляді справи необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб\~ і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (УССР).\~ Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини другої статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини (роз`яснення пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Указ Президії Верховної ради СРСР від 08 липня 1944 року скасував можливість судового встановлення батьківства, який існував згідно Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану УРСР 1926 року. В умовах воєнної диспропорції жіночого і чоловічого населення прийняте рішення про юридичне визнання лише шлюбу, зареєстрованого в компетентних органах. Такі вимоги діяли до прийняття Основ законодавства СРСР та союзних республік про шлюб та сім`ю 1968 року, зокрема статтей 52, 53 КпШС УРСР. На момент виникнення правовідносин між сторонами, діяв Кодекс законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (УССР). Згідно з статті 32-1 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану, дитина, що народилася від особи, з якою мати дитини не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має права звернутися в суд з позовом про встановлення батьківства і про стягнення із зазначеної особи аліментів на утримання дитини. У статті 2 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» від 29 грудня 1969 № 2476-VII, передбачено, що Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР застосовується до шлюбно-сімейних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 1 січня 1970 року. По шлюбно-сімейних правовідносинах, які виникли до 1 січня 1970 року, Кодекс застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію Кодексу, за винятками, встановленими наступними статтями цього Указу. Згідно статті 6 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» від 29 грудня 1969 № 2476-VII правила частин другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 01 жовтня 1968 року. Відповідно до частини першої статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» від 29 грудня 1969 № 2476-VII у відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Тлумачення вказаних норм свідчить, що: -\~ правила частин другої та третьої статті 53 КЗпШС застосовуються для встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюб у відношенні дітей, що народилися після 01 жовтня 1968 року; -\~ у відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року умови встановлення факту визнання батьківства передбачалися частиною першою статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР». У разі смерті особи, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку за наявності таких умов: (а) перебування дитини на утриманні такої особи; (б) визнання особою себе батьком дитини. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Відповідно до положень ст.53 Кодекс про шлюб та сім`ю України, на яку посилалася заявниця в своїй заяві, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed