Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 04 жовтня 2014 року в Дніпровському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 598. На обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04 жовтня 2014 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2017 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного бюджету. Відповідач влаштовував сварки в сім`ї, в тому числі в присутності сторонніх людей, що принижувало її честь та гідність. Він не цікавився життям сім`ї, не брав участі у вихованні дитини, не надавав коштів на її утримання, постійно пред`являв до неї необґрунтовані претензії, що зробило їх спільне життя нестерпним та призвело до втрати всіх фізичних та духовних зв`язків. На початку 2018 року відповідач залишив сім`ю та став проживати разом із своєю матір`ю за іншою адресою. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, її збереження суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина, а тому шлюб необхідно розірвати. Між нею та відповідачем немає спору щодо поділу спільного майна подружжя. Син залишиться проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов та, з урахуванням визнання відповідачем позову, ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення у справі. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 жовтня 2014 року в Дніпровському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 598, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Як зазначено в позові, в грудні 2017 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного бюджету, а у 2018 році припинили спільне проживання, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved