Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, протягом тривалого часу сторони не могли знайти спільну мову щодо взаємних стосунків, в результаті чого між ними виникали сварки. Вказує, що вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечив, просив розгляд справи проводити без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 жовтня 2011 року, про що зроблено відповідний актовий запис №338. Прізвище після одруження: чоловіка та дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 03 квітня 2019 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не бажають зберегти сім'ю, в даний час сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають. Відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved