Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивувала тим, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вони припинили подружні відносини, позивач разом з донькою проживають окремо. Відповідач після припинення сімейних відносин перестав брати участь в утриманні дитини, хоча таку можливість має. Він займається підприємницькою діяльністю, має дохід та може утримувати дитину. Натомість позивачка не працює та єдиним доходом є допомога її батьків. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, вказуючи, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, а зважаючи, що дитина проживає разом з матірю, саме коштами він намагається маніпулювати дитиною. А тому просили задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що він належним чином виконує свої обовязки, оплатив навчання, забезпечує дитину всім необхідним. Має бізнес, гарний дохід та спроможний забезпечити дитину, а сума, яку визначила позивач, є мізерною, адже лише в квітні 2016 року він замовив новий диван для дитини, потратив на її косметику досить значну суму, поповняє рахунок мобільного телефону, придбав для неї котика за 3500 доларів США та здатний придбати їй гарні речі, а не речі з секонхенду, які привезла позивачка. Надалі відповідач з його представником змінили свої пояснення та позов визнали частково в розмірі 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, пояснюючи, що відповідач втратив бізнес, автомобіль попав в ДТП, доходів немає, а сам він перебуває в депресії та єдиним його доходом є пенсія матері. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають. Дочка проживає разом з матірю. Дана обставина визнається сторонами, а тому в силу положень ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Дитина навчається на 1 курсі Коледжу конструювання одягу за спеціальністю «швейне виробництво» на контрактній основі. Позивач не працює. Відповідач є працездатною, здоровою особою, займається підприємницькою діяльністю та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Протилежного судом не встановлено. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо способу та розміру сплати аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою особою, займається підприємницькою діяльністю та здатний утримувати дитину, а дочка, проживаючи разом з матірю, потребує певних коштів. Суд бере до уваги, що відповідач доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду не надав. Зміну ж відповідачем в ході розгляду справи своїх пояснень суд розцінює як певний спосіб захисту. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок обох батьків по її утриманню, встановлені судом обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі про який просить позивач. При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 17.05.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів ) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved