Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 13 лютого 1979 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сабир-Рахимівського РВК м. Ташкент, Узбекистан, актовий запис № 65; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.02.1979 року, від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим, в органах РАЦС відповідач реєструвати розірвання шлюбу не бажає, тому змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON], посилаючись на те, що відповідач її б'є, гроші не дає, свою пенсію витрачає тільки на себе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач його провокує на таку поведінку і він бажає свою пенсію витрачати на свої потреби. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданим 13.02.1979 року РАЦС Сабир-Рахимівського РВК м. Ташкент, актовий запис № 65. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про розподіл майна сторонами в суді не заявлений. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову та із пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, вбачається, що сім'я фактично розпалася, сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спільне життя у сторін не склалося, між сторонами існують неприязні відносини, до примирення сторони не прагнуть, від розірвання шлюбу через органи РАЦС відповідач ухиляється, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивачем по справі при подачі позову до суду судовий збір не сплачений. Позивач є інвалідом ІІ групи, тому відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви до суду. Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved