Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 вересня 2010 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони мають різні погляди на життя, разом не проживають та не ведуть спільного господарства, тому дані обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу. Крім того, на даний час сторони проживають окремо, діти проживають разом з матір'ю, позивачкою по справі, і знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, остання просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд слухання у справі провести за її відсутності та надала згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як видно із свідоцтва про шлюб І-ФП № 137945 (а.с. 7), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 вересня 2010 року в Арбузинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 46. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, позивачем доведено, що сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Сторони разом не проживають. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, а за такого суд не має права зобовязати одного з подружжя зберегти сімю, якщо він категорично заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Щодо заявлених вимог про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей, то такі також підлягають задоволенню, входячи з наступного. Так, згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 140810 від 9 квітня 2011 року сторони мають сина [PERSON], 07 квітня 2011 року (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 176702 від 19 грудня 2012 року сторони також мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9) Оскільки, як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо, діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, згоди на матеріальне утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги зазначене, суд вважає за можливе стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно до їх повноліття. В силу п.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн. за вимоги про стягнення аліментів та 640 грн. сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, на користь позивача Тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved