Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, вона є власником вказаного житлового будинку. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку зареєстровані, але понад один рік ( з червня 2015 року ) без поважних причин не проживає її колишня невістка з дочкою - [PERSON] та [PERSON] Добровільно знятися з реєстраційного обліку вони відмовляються, залишаються зареєстрованим в належному їй будинку, чим створюють перешкоди по володінню, користуванню та розпорядженню своєю власністю, тобто порушують її законне право власності на житло. Крім того просила стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати : 600 грн. юридичної допомоги та 551,20 гривень сплаченого нею , при зверненні до суду, судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково зазначила, що реєстрація відповідачів в будинку перешкоджає їй отримати субсидію і крім того вона збирається в подальшому продати даний будинок. В судовому засіданні [PERSON] позов не визнала. Підтвердила, що вона дійсно з червня 2015 року не проживає за місцем своєї реєстрації, але не знялась з реєстрації, оскільки шлюб між нею та чоловіком - [PERSON] не розірваний. Додатково пояснила, що фактично вона проживає в м.Києві, її донька неповнолітня [PERSON] проживає в с.Сміле Роменського району. В судовому засіданні [PERSON] визнала, що вона проживає фактично в с.Сміле Роменського району, але зареєстрована за місцем реєстрації та проживання свого батька - [PERSON] в с.Рогинці Роменського району. Просила не знімати не позбавляти її права користування житловим приміщенням, оскільки у матері на праві власності житлового приміщення не має В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом в поштовому повідомленні. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав. ( а.с. 25) Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено можливість зняття особи з реєстрації проживання на підставі заяви особи та рішення суду, зокрема , про позбавлення права користування житловим приміщенням. Права власника житлового будинку визначені ст.. 386 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджати своїм житлом на власний розсуд. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу посвідченого 10 грудня 1997 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Ільченко Л.І., [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. ( а.с.5). Згідно довідок за № 02-19/347 від 11.08.2016 року та № 02-19348 від 11.08.2016 року [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] дійсно зареєстровані в [ADDRESS], але не проживають за вказаною адресою з червня 2015 року. ( а.с.6-7). Згідно довідки № № 02-19/381 від 31.08.2016 року [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована в [ADDRESS], але постійно проживає в с.Сміле ,Роменського району , Сумської області з вересня 2015 року. ( а.с.17). Згідно довідки № № 02-19/381 від 31.08.2016 року [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована в [ADDRESS], але постійно проживає в с.Сміле ,Роменського району , Сумської області з вересня 2015 року. ( а.с.20). Таким чином, судом встановлено, про що свідчать всі зібрані по справі докази, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживають більше одного року , а отже [PERSON] не несе будь-яких витрат з утримання будинку, та не приймає участь у спільному побуті; втратила інтерес до спірного житла, єдиною підставою чому заперечує визнання такою , що втратила право користування житлом, є наявність реєстрації шлюбу із [PERSON] - третьою особою по справі, а тому є підстави визнати її такою , що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десятирічного віку, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом не встановлено , що між [PERSON] та [PERSON] існував спір про місце проживання дочки [PERSON]. Дочка проживає в с.Сміле і фактично на даний час не проживає ні з батьком ні з матір'ю, однак має право до досягнення повноліття жити з одним із батьків, а тому позбавлення її права користування житловим приміщенням , де зареєстрований та проживає її батько є неможливим, оскільки буде порушувати право неповнолітньої особи. Крім того питання виселення 3-ьої особи не ставиться і позивачем не заперечується. У відповідача не має власного житла. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] добровільно покинула приміщення. Сім'єю з позивачем не жила. Позивач жила у с.Сміле, а після того як з будинку виїхала відповідач - повернулася. Згідно ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Представник відповідача [PERSON] фактично участь у судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи не приймав, але як зазначено ним в розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, долучену до матеріалів справи, на підготування позовної заяви витрачено 2 години робочого часу та визначено вартість його послуг в сумі 600 грн., яка була сплачена позивачем. Крім того, позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 гривень на користь держави.( а.с.10). В зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] необхідно стягнути 300,00 гривень судових витрат на правову допомогу та 275,60 гривень сплаченого судового збору, що є пропорційним до задоволених вимог.

Outcome: partial