Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила усунути перешкоди, які чинить позивачу відповідач в користуванні та розпорядженні належною позивачу на праві приватної власності частиною будинку №44 по вулиці Келецькій у місті Вінниці шляхом визнання його таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником 67/200 частин будинку №44 по вулиці Келецькій у місті Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.06.2004р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.07.2013р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2013р. За згодою колишнього співвласника будинку [PERSON], після смерті якої позивач успадкувала 27/100 часток будинку, у будинку був зареєстрований відповідач, який винаймав у [PERSON] житло та мешкав у прибудові до будинку. Після смерті [PERSON] позивач висунула вимогу до відповідача про його виселення з того приміщення, яке він винаймав та зняття його з реєстрації. На початку 2013 року відповідач виселився із приміщення, яке винаймав у [PERSON], однак з реєстрації не знявся і станом на теперішній час значиться зареєстрованим у будинку, хоча майже три роки у ньому не проживає. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона не бажає щоб у її будинку значилась зареєстрованою особа, яка немає до нього жодного відношення, наявність реєстрації у будинку відповідача перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації у вказаному будинку, а відтак з посиланням на ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях з позовними вимогами не погодився посилаючись на те, що він перебував у добрих стосунках з сестрою позивача [PERSON], яка до її смерті являлася співвласником частини будинку №44 по вулиці Келецькій у місті Вінниці. Саме за пропозицією [PERSON] відповідач вселився в приміщення літньої кухні, яка є частиною домоволодіння, та був зареєстрований за вказаною адресою 29.05.2001 року. За домовленістю між [PERSON] та [PERSON] відповідач самостійно за власні кошти проводив ремонтні роботи у приміщенні в якому проживав, а також допомагав [PERSON] в ремонтних роботах у її помешканні. В подальшому, за домовленістю між [PERSON] та [PERSON], відповідач викупив приміщення літньої кухні, однак жодних угод сторони не укладали, оскільки перебували у гарних стосунках та повністю довіряли один одному. В той же час, в судовому засіданні 16.02.2016р. року відповідач зазначив, що не заперечує, що власником приміщення в якому він зареєстрований являється позивач та не заперечує щодо зняття його з реєстрації, однак вважає за необхідне відшкодувати позивачем відповідачу кошти витрачені ним на проведення ремонтних робіт приміщення та його викупу. Ухвалою суду від 02.02.2016р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено співвласників будинковолодіння №44 по вулиці Келецькій у місті Вінниці Дубельта [PERSON] та [PERSON]. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється співвласником зазначеного будинковолодіння, при цьому останнє розділене на дві частини та одне від одного жодним чином не залежне. [PERSON] також пояснив, що [PERSON], як йому відомо, проживав у частині будинку, яка на даний час належить позивачу, він жодних стосунків з відповідачем не мав, а відтак при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, при цьому позивач в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її сином, місцезнаходження якого на даний час невідоме. При цьому, як позивач так і відповідач в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не мав жодного відношення та стосунків з відповідачем та сторони не заперечують щодо розгляду справи без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожний, являються спадкоємцями за заповітом майна [PERSON], померлого 2 листопада 1990 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 7 червня 2004 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 13/100 частин будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в місті Вінниці по вулиці Келецькій під номером 44. (а.с. 4) З вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом також вбачається, що відповідно до відомостей викладених в довідці-характеристиці, виданій Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 17 березня 2004 року за №3229, на земельній ділянці розташовано: жилий будинок «А», саманний, обкладений цеглою, 1947 року побудови, сіни а, прибудова А1, А2, ганок з козирьком, жилий будинок Б, шлакоблочний, 1953 року побудови, жила прибудова Б1, ганок, літня кухня В, в, в1, погріб п/г, п/Д, сарай Г, Гараж Ж, З, сарай М, Д, туалет О, К, огорожа №1-3. Відповідно до рішення КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію прав від 27.11.2012р. №4196, за [PERSON] Олександрієвною зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 13/200 часток домоволодіння, розташованого в м. Вінниці по вул. Келецькій, 44. Крім того, [PERSON] являється спадкоємицею за законом майна [PERSON], яка померла 7 липня 2011 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 липня 2013 року, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 27/100 часток домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків з прибудовами, з відповідною часткою господарських будівель та споруд під номером 44, яке знаходиться по вулиці Келецькій в місті Вінниці. (а.с. 5). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.07.2013р. [PERSON] на праві приватної спільної часткової належить 27/100 житлового будинку, домоволодіння з двох житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами розташованого в м. Вінниці по вул. Келецькій, 44 (а.с. 6) В той час, в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 29.05.2001 року та по даний час за адресою вищевказаного домоволодіння зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, в судовому засіданні встановлено та відповідачем не заперечувалося, що [PERSON] (позивач) являється власником 13/200 та 27/100 часток домоволодіння, розташованого в м. Вінниці по вул. Келецькій, 44, до складу яких входить літня кухня, яка на плані позначена літерою В, у якій проживав відповідач. Обставина щодо проживання відповідача саме у приміщенні, яке на плані позначено літерою В, сторонами не заперечувалося. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до статті 41 Конституції України, яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 317 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Проте, як вбачається з копії домової книги на зазначене вище домоволодіння, копії довідки комітету мікрорайону «Словянка» №1819 від 12.11.2015р., відповіді адресно-довідкового підрозділу Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області, на запит суду, та не заперечувалося сторнами, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Вінниця. вул. Келецька, 44. (а.с. 8-10, 15) При цьому, в судовому засіданні встановлено та відповідачем не заперечувалося, що він не являється членом сімї власника домоволодіння, договору найму вказаного приміщення ним не укладалося, при цьому в добровільному порядку він не бажає знятися з реєстрації у вказаному будинку. Відповідно до частини 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, відповідач перебуваючи зареєстрованим за адресою: [INFO], чинить перешкоди власнику будинку в користуванні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункту 33 Постанови від 07.02.2014р.\~№5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив судам, що відповідно до положень статей 391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником частини домоволодіння розташованого в м. Вінниці по вул. Келецькій, 44, а відповідача, будучи зареєстрованим за вказаною адресою, чинить перешкоди власнику будинку в користуванні своїм майном на власний розсуд, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення. Заперечення відповідача щодо того, що ним викуплено приміщення літньої кухні судом до уваги не приймається, оскільки жодних доказів на підтвердження таких тверджень відповідачем не надано. Посилання відповідача на ту обставину, що він на даний час проживає в оспорюваному приміщенні, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Словянка» №109 від 26.11.2016р., судом також до уваги не приймається, оскільки така обставина, враховуючи те, що відповідач не являється членом сімї власника домоволодіння та не укладав з ним договору найму вказаного приміщення, не має правового значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 487,20 грн. витрат, повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved