Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, яку уточнила 13.02.2018 року, про встановлення фактів родинних відносин, постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та прийняття спадщини, вказуючи, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. В листопаді місяці 2017 року вона дізналась про існування спадщини, а саме про наявність земельного паю у розмірі 6.35 га. який згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), знаходиться на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, та на момент видачі вказаного сертифікату перебував у колективній власності ксп ім. Шевченко. Цього ж місяця вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на зазначену земельну ділянку, однак нотаріусом в усній формі було відмовлено у видачі такого документу. В обґрунтування відмови він пояснив, що з наданих йому документів вбачається, що у її свідоцтві про народження наявні помилки у написанні її прізвища та прізвищ її батьків. Крім того вказав, що на момент смерті, її батько [PERSON] був зареєстрований за адресою: Верхньодніпровський район, Первомайська сільська рада, нове поселення дім 5 кв. 3, що є його фактичним місцем проживання на момент смерті, що в свою чергу не дозволяє розпочати процес її вступу у право власності на спадщину та порадив звернутися до суду для вирішення вищевказаних питань. В зв'язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Вона [PERSON] та [PERSON] є родичами, а саме: донькою та батьком, однак, документи, які підтверджують їх родинний зв'язок, мають помилки. Так, прізвище «[PERSON]» було прийняте нею при укладанні шлюбу з [PERSON] Її дошлюбне прізвище було «[PERSON]», втім у її свідоцтві про народження було помилково зазначено, що вона - [PERSON], а її батьки: [PERSON] та [PERSON], в той час як фактично вона була [PERSON], а її батьками були: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. При цьому, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 06 грудня 1999 року за [NUMBER] та свідоцтва про смерть - прізвище її батька значиться - [PERSON]. Така помилка працівників РАЦС, які видавали їй свідоцтво про народження та допустили неправильне зазначення прізвищ, призвела до ускладнень в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину та взагалі здійсненні нею будь-яких правочинів в подальшому, у зв'язку з чим порушуються її законні права та інтереси. В 2000 році, коли її батько вже був у похилому віці та його стан здоров'я погіршився, він був змушений переїхати на постійне місце проживання до неї, так як потребував постійного контролю, лікування та догляду. Постановою ради з питань опіки та піклування виконкому Вільногірської міської ради від 16.10.2001 року та рішенням цього ж органу від 17.10.2001 року її визнано його піклувальником та проживати він став за місцем її реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS], м. Вільногірськ, Дніпропетровська область. На момент смерті, батько проживав з нею та її чоловіком [PERSON] за адресою; [ADDRESS], м. Вільногірськ, Дніпропетровська область. Після смерті батька відкрилася спадщина, яку вона як спадкоємець першої черги фактично прийняла. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР просить встановити, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] є дочкою [PERSON], який помер [INFO] року, встановити факт того, що [PERSON] на момент своєї смерті (момент відкриття спадщини) 19 квітня 2003 року проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS], м. Вільногірськ, Дніпропетровська область та визнати її такою, що фактично прийняла спадщину. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Пояснила, що працівниками РАЦС були допущені помилки при написанні її прізвища в свідоцтві про народження, тепер вона не має можливості оформити спадщину. Її батько проживав останні роки свого життя з нею, вона фактично прийняла спадщину після його смерті, речі які залишились після його смерті не представляли для неї цінності, тому вона їх повіддавала людям. Також, після смерті батька залишився сертифікат на земельну частку (пай) , який зберігався весь цей час у неї. Просить встановити зазначені в заяві факти, що їй необхідно для оформлення спадщини. Заінтересована особа [PERSON] заяву визнала, пояснила, що вона є рідною сестрою заявниці, приблизно у 2000 році батько тяжко захворів, він прийшов до сестри і в неї залишився жити, бо в нього щось сталось з пам'яттю, він нікого не впізнавав. Помер батько [INFO] року, до цього часу постійно проживав з заявницею, вона його доглядала, була його опікуном. Після смерті батька, речі, що залишилися, заявниця роздала людям, бо вони не являли собою значної матеріальної цінності. Про те, що в батька є земельний пай вона знала, і на нього вона не претендує та не заперечує проти задоволення заяви. Заінтересована особа - [PERSON], про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явились, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. (а.с. 34) Представник заінтересованої особи - Верхньодніпровської районної державної адміністрація Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 23) Вислухавши заявницю, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, свідок [PERSON] показала, що заявниця - це її мати, а померлий [PERSON] - її дід. Приблизно з 2000 року, після того, як дід захворів, він перестав впізнавати будь-кого, став тоді проживати з її мамою. Помер він в квітні 2003 року, до цього часу постійно проживав з мамою, бо потребував постійного догляду. Після смерті діда знайшли сертифікат на земельну частку (пай). Дід до цього жив в с. Первомайськ Верхньодніпровського району. Майно діда після його смерті роздали, бо для них воно не представляло цінності. Свідок [PERSON] показав, що заявниця це його теща. Знав [PERSON] - це батько заявниці, який проживав у неї з 2000 року, в зв'язку з захворюванням, помер він давно. Ховала його теща, його речі які залишились після смерті пороздавали людям. Йому невідомо, чи мав померлий право на земельну частку (пай). Згідно свідоцтва про народження заявниці, [PERSON], народилась [INFO] в с.Розовка Тельмановського району Донецької області, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 9). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON], 06.05.1972 року уклали шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 12) Згідно копії паспорта заявниці [PERSON], народилась [INFO] в с.Розовка, Старобешевського району Донецької області, зареєстрована по [ADDRESS] з 18.05.1981 року (а.с. 6) Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON], помер [INFO] року в с. Боровківка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. (а.с. 8). Згідно копії постанови № 83/1 ради з питань опіки та піклування виконкому Вільногірської міської ради депутатів від 16.10.2001 року [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] призначено піклувальником над престарілим [PERSON], та зобов'язано [PERSON] неухильно виконувати обов'язки піклувальника відносно свого батька гр.[PERSON] (а.с. 10) Згідно копії рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 17.10.2001 року № 402 вирішено затвердити постанову № 83/1 від 16.10.2001 року ради з питань опіки та піклування виконкому Вільногірської міської ради депутатів «Про встановлення піклування над [PERSON], [INFO].» та призначено піклувальником його дочку [PERSON] (а.с. 11) Факт наявності спадкового майна після смерті [PERSON] підтверджено копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 24.12.1999 року, згідно якого [PERSON], члену колективного сільськогосподарського підприємства ім.Шевченко, на підставі рішення Верхньодніпровської райдержадміністрації від 6 грудня 1999 року № 439-р, дійсно належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ксп ім.Шевченко, розміром 6,35 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Сертифікат зареєстровано 24.12.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за № [NUMBER]. Право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі продажу, дарування, міни, успадкування, застави. (а.с. 9) Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Також на час виникнення правовідносин по справі діяв ЦК УРСР 1963 р., норми якого підлягають застосуванню по даній справі. Так, згідно ст.529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги за законом спадкового майна є, зокрема, діти спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). У справах про спадкування права власності на нерухоме майно, суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року). Згідно п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно п.3.4. Методичних рекомендацій «Щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя», схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року, відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, сам по собі факт проживання в іншій частині будинку, виділеній в натурі, зберігання відсутньою особою реєстрації (прописки) у спадковій частині будинку не вважається прийняттям спадщини. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці положення цивільного законодавства щодо встановлення факту прийняття спадщини можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась до набрання чинності новим ЦК. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, є рідним батьком заявниці [PERSON], [INFO], після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну ділянку (пай) площею 6.35 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, заявниця є спадкоємцем померлого першої черги за законом, спадкодавець [PERSON] з 2000 року та до часу його смерті - [INFO] року, постійно проживав з заявницею [PERSON] в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, і після його смерті заявниця фактично вступила у володіння спадковим майном та прийняла спадщину після померлого батька, про що свідчить наявність у заявниці правовстановлюючого документу на спадкове майно - сертифікату на земельну частку (пай), який видано на ім'я спадкодавця, однак користування вказаним правом можливо лише після його належного оформлення, що дає суду підстави для висновку, що встановлення зазначених заявницею фактів має для неї юридичне значення, оскільки дає їй право на належне оформлення спадщини, яка залишилися після померлого батька, тому заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 р. та

Outcome: approved