Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказавши, що в період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року вона надала позику [PERSON] Заал в розмірі 35000 грн. на строк до 15.05.2016 року, про що 24.04.2016 року була складена розписка. Проте відповідач у визначений час позику не повернув, а її вимогу проігнорував, тому просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 35000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про підтримку позовних вимог за обставинами наведеними в позовній заяві та про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка в судове засідання зазначених осіб не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані докази дозволяють суду вирішити по суті спірні правові відносини. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 24.04.2016 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір позики на суму 35000 грн. з терміном повернення до 15.05.2016 року. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] у цей же день написав розписку. За твердженням позивача [PERSON] до теперішнього часу відповідач позику не повернув, борг складає 35000 грн. Відповідно до положень ст.ст.10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені позивачем обставини, та досліджені судом докази відповідачем не спростовані, внаслідок чого позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У звязку з викладеним, суд стягує з [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 35000 грн. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки про його сплату свідчить надана квитанція.

Outcome: approved