Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 20.10.2007 р. в Середнянській селищній раді Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею і відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис від 20.10.2007 р. за № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.10.2007 р. серії [NUMBER] . Вказує, що вони з відповідачем мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 04.02.2008 р. серії [NUMBER] ). Зазначає, що відповідач не має наміру розірвати шлюб в порядку визначеному ст. 109 СК України за спільною заявою подружжя. Фактично її проживання однією сім`єю із відповідачем припинено, вони не підтримують подружніх стосунків вже тривалий час, втратили порозуміння між собою, шлюб існує лише формально. Спільне господарство ними разом з відповідачем не ведеться. Спору про поділ спільно нажитого майна у них з відповідачем нема. Переконана, що подальша реєстрація шлюбу між нею і відповідачем суперечитиме її інтересам та інтересам спільної дитини, які мають істотне значення, так як шлюб існує лише формально, подружніх відносин вони не підтримують, вона не має бажання, щоб їхні непорозуміння з відповідачем перетворились у сварки і могли негативно відобразитись на спільній дитині. Строк на примирення просить суд не надавати. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 липня 2019 року. У підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, 12.07.2019 року представник позивача - [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в заяві зазначив, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі. У підготовче засідання відповідач не з`явився, однак, 12.07.2019 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги позивачки визнає повністю і просить суд позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, який зареєстровано у Середнянській селищній раді Ужгородського району, за актовим записом № 37, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.10.2007 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 04.02.2008 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved