Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.12.2018 року Бершадським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі з 06.12.2018 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між ними не склалося з огляду на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, у них різні погляди на сімейне життя, що зумовило розпад сім`ї та фактичне припинення шлюбних відносин. На даний час позивач проживає з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав повністю. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 06.12.2018 року проживали в шлюбі, зареєстрованому Бершадським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 101 (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.12.2018 р. (а.с.5). Від спільного подружнього життя у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.03.2019 року (а.с. 7) . Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 840,40 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 840,40 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених нею на професійну правничу допомогу в розмірі 800 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. В обґрунтування вказаних витрат позивачем надано суду лише розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с. 8). Однак не надано договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Крім цього сторона по справі не скористалася відповідним правом та відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України таких доказів суду не подала. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 800 грн. не підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial