Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 21 листопада 1990 року Надеждівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 4. Позивач посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.11.1990 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та будуть проживати з нею і після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, сторони з 01.09.2013 року проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, тому подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданим 21.11.1990 року Надеждівською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 4. Спір про розподіл майна сторонами в суді не заявлений. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову вбачається, що сім'я фактично розпалася, тривалий час сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], виданого 11.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського рай управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 512. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу син буде проживати разом з матір'ю. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спільне життя у сторін не склалося, між сторонами існують неприязні відносини, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved