Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа- орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про позбавлення батьківських прав у відношенні їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] . З 2001 року відповідачі не мешкають разом, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідачі матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, про їх духовний і фізичний розвиток не цікавяться тощо. Всі питання щодо виховання дитини позивачем вирішуються самостійно, без участі і підтримки відповідачів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив. Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у судовому засіданні встановлено, що 07.03.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з характеристики, наданої класним керівником ЗОШ №9, позивач приділяє належну увагу вихованню онука - [PERSON], [INFO], батьки дитини у шкільному житті дитини участі не приймають, батьківські збори не відвідують. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за вих.№01/21-2168 від 23.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі дійсно не виконують свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяють увагу вихованню дитини, не здійснюють за ним належний догляд та контроль, не піклуються про духовний і фізичний розвиток, не забезпечують його необхідним харчуванням, не цікавляться його здоров'ям, не створюють умови для отримання ним освіти, а також не проявляє до них батьківської уваги та турботи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа- орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити, так як позбавлення їх батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: partial