Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08.02.2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 170, та стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейні стосунки у них з чоловіком не склалися. На даний час вони разом не проживають, у чоловіка є інша жінка, а тому їх сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 08.02.2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 170, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2017 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини а.с.7). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін не склалися. На даний час вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, їх сім`я розпалася, шлюб став носити формальний характер, а тому його збереження є недоцільним. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони зберігати шлюб не бажають, а тому суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому\~відповідно до\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач понесла судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 768,40 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1), які суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача. Відповідно до\~ст.\~59\~Конституції України кожен має право на правову допомогу та є вільним у виборі захисника своїх справ. В офіційному тлумаченні положення ч. 1\~ст.\~59\~Конституції України у\~Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009р. зазначено, що вищевказані положення\~Конституції України\~треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об?єднаннями громадян, юридичними і фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує. Відповідно\~до ст.\~137\~ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~з іншими\~судовими витратами.\~А тому\~судстягує\~на користь\~позивача документально\~підтверджені понесені\~ним судові\~витрати у\~вигляді витрат\~на надання\~професійної правничої\~допомоги в\~сумі 700 гривень (а.с. 8).

Outcome: approved