Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна, у тому числі через лінію зіткнення у зону АТО та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову, позивачка [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який на підставі рішення Біловодського районного суду від 27.03.2017 року було розірвано. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка [PERSON] бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою оздоровлення та розширення її кругозору, на її неодноразові прохання надати їй дозвіл вивозити дитину на відпочинок відповідач ніяк не реагував, ігноруючи позивача з донькою потреби. Завдяки такому відношенню відповідача до позивачки з дитиною, вони не мають змоги вільно переміщуватися за своїм бажанням, на підставі чого позивачка вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, у своїй позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності та відсутності її представника [PERSON] (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 19). Третя особа орган опіки та піклування Старобільської РДА у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника та просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с. 24). Суд, з'ясував позицію сторін, дослідив матеріали справи й вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню, за слідуючими підставами: За свідоцтвом про народження дитини (а.с. 13) батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України « Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач [PERSON] - батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, надав заяву про визнання позову, можливо надати його матері позивачці [PERSON] - дозвіл на вивіз дитини [PERSON] за межі України без згоди батька. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved