Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частку з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 22 січня 2005 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Їх донька [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вважає, що матеріальна допомога з боку відповідача повинна бути систематичною. Відповідач ні де не працює. Вона неодноразово зверталась до відповідача що до його працевлаштування, так як обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідач є дієздатною особою працездатного віку, на своєму утриманні інших дітей, непрацездатну дружину, батьків не має, таким чином він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх дитини. Оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення повноліття, однак відповідач ухиляється від цього обов»язку, то вона вимушено звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що у зв»язку з відсутністю постійної роботи він кошти на утримання дитини надає не регулярно, інших осіб на утриманні не має, стягнення за виконавчими документами із нього не проводяться. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ №117624, що видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 22.01.2005 року, сторони з 22 січня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №031229, яке видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 05.09.2006 року, де зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матірю [PERSON]. З початку квітня 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та з вказаного часу малолітня дитина сторін проживає з матір»ю позивачкою по справі та знаходяться на її утриманні, що сторонами по справі не заперечується, а відповідач регулярно в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про свою дитину. Таким чином, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved