Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] , з 01 січня 2014 року по день її смерті; визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом, право власності на 1/8 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] [PERSON] та визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом, право власності на ј частини земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033, що розташована в [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, що складається з Ѕ частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та Ѕ частини земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Носенко Г.А., зареєстрованого в реєстрі за №143, ѕ частини спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] успадкувала позивачка. Дружина померлого [PERSON] в силу ст. 1268 ЦК України успадкувала ј частину спадкового майна після смерті [PERSON] , оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з ним. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/8 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та ј частини земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] звернулася [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 червня 2018 року за №62/02-31 приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Носенко Г.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та ј частини земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033 та на ј частину грошових вкладів, що знаходяться на рахунках відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» після смерті [INFO] [PERSON] через відсутність доказів родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення (а.с.90). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви у яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги позову визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с.91-94). Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкових справ № 46/2017, №3/2018, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі-ЦПК), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 2017 року (а.с. 25). Відповідно до свідоцтва про народження від 26 вересня 2017 року серії [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.106). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з Ѕ частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та Ѕ частини земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033. У встановленому порядку та строки [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини на підставі якої була заведена спадкова справа № 46/2017 (а.с.96-139). Із заявою про прийняття спадщини також звернулися [PERSON] , якій відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.112), та [PERSON] , яка також відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.115). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Носенко Г.А., зареєстрованого в реєстрі за №143, вбачається, що ѕ частини спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] успадкувала [PERSON] (а.с. 130). Дружина померлого [PERSON] в силу ст. 1268 ЦК України успадкувала ј частину земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033 та 1/8 житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з ним, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала у зв`язку зі смертю, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с.32, 52, 130, 132). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.42). Як вбачається з довідки Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області від 01 грудня 2017 року за вих. №1047/02-22, [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.07.2009 року по день смерті [INFO] (а.с.100). Згідно довідки Калинівської селищної ради від 12 грудня 2019 року, [PERSON] доглядала, вела спільне господарство з [PERSON] та за власний рахунок поховала дружину свого батька [PERSON] , яка померла [INFO] , що проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] за власний рахунок забезпечувала збереження спадкового майна до моменту та після смерті власників будинку (а.с.36). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Носенко Г.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.140-149). З огляду спадкової справи №3/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що крім з [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, інших спадкоємців не встановлено (а.с.141). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 червня 2018 року за №62/02-31 приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Носенко Г.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та ј частини земельної ділянки розміром 0,043 га кадастровий номер 32201455800:01:010:0033 та на ј частину грошових вкладів, що знаходяться на рахунках відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» після смерті [INFO] [PERSON] через відсутність доказів родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] (а.с. 50-51, 149). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року у задоволенні заяви Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, заінтересована особа: [PERSON] про визнання спадщини відумерлою, а саме спадщини [PERSON] , померлої [INFO] , що проживала за адресою: [ADDRESS] , відмовлено (а.с.150-153). Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.99 року №5-рп/99, встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року. Метою звернення [PERSON] до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] однією сім`єю. При цьому, оскільки судом достеменно встановлено, що [PERSON] почала проживати з [PERSON] однією сім`єю з січня 2014 року, однак точної дати встановити не можливо, суд приходить до висновку про необхідність визначення дати початку проживання однією сім`єю з першого числа наступного за відповідною подією місяця, а саме з 01.01.2014 року. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному будинку та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved