Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 01 серпня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1659. Позивач посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2002 року, від даного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та буде проживати з нею і після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують з 2013 року, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, подальше сумісне життя та збереження сімї вважає неможливим, тому він змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила залишити після розірвання шлюбу прізвище [PERSON], не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимог визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-СГ № 139063, виданим 01.08.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1659. Спір про розподіл майна сторонами в суді не заявлений. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову вбачається, що сімя фактично розпалася у 2013 року, подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія 1-СГ № 279703, виданого 15.01.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 144. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матірю. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спільне життя у сторін не склалося, між сторонами існують неприязні відносини, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Тому, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved