Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання після досягнення повноліття, до закінчення навчання у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща у твердій грошовій сумі розміром 2500,00 грн. щомісячно. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на навчання дитини [PERSON], [INFO], у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща у розмірі 18927,50 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідач участі у забезпеченні сина не бере, добровільно матеріальну допомогу не надає, у зв'язку з чим виникла необхідність у стягненні аліментів та додаткових витрат. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у письмовому запереченні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Вказала, що відповідач може утримувати сина, про що неодноразово заявляв у судових засіданнях в іншій справі. Просила позов задовольнити. Представник відповідача суду пояснила, що [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти, оскільки хворіє та утримує матір і дітей. Підстав для стягнення з відповідача аліментів та половини додаткових витрат на утримання повнолітнього сина немає, оскільки відповідач не давав згоду на його навчання у такому навчальному закладі. Просила у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Заслухавши сторін, дослідивши обставини справи та письмові докази, надані сторонами на підтвердження їхніх вимог та заперечень, суд врахував матеріальне становище позивача і відповідача, те, чи спроможний відповідач надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, та чи потребує повнолітній [PERSON], [INFO], який навчається у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща на стаціонарній формі навчання, матеріальної допомоги від батька (а.с. 11). Із досліджених доказів суд встановив обставини необхідності надання відповідачем допомоги сину та спроможності відповідача до надання такої допомоги в розмірі 470,00 грн. з огляду на вартість навчання та проживання під час навчання [PERSON], визначену відповідно до поданих позивачем доказів, та матеріального становища відповідача, визначеного згідно поданих ним доказів. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення аліментів в розмірі 470,00 грн. щомісячно за період з моменту набрання рішенням законної сили та до закінчення [PERSON], [INFO], навчання у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща - до запланованої дати закінчення навчання 31.03.2018 року. При визначенні розміру додаткових витрат на [PERSON], понесених позивачем до його повноліття, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, суд ураховував всі ті обставини, що були враховані при визначенні розміру аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частини 2 статті 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи, що [PERSON] досяг повноліття [INFO], і між сторонами існує спір з приводу стягнення додаткових витрат, суд вважає, що з відповідача слід стягнути половину додаткових витрат, понесених позивачем до [INFO]. Надані позивачем квитанції оплати навчання у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща свідчать по сплату позивачем коштів у розмірі 2360,00 злотих, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату розрахунку 27.05.2015 року становило 13334,00 грн., а квитанції оплати за проживання в гуртожитку навчального закладу свідчать про сплату коштів за ці послуги у розмірі 4340,00 злотих, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату розрахунку 27.05.2015 року становило 24521,00 грн., а всього 6700,00 злотих, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату розрахунку 27.05.2015 року становило 37855,00 грн. За змістом частини 2 статті 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що навчання [PERSON] в Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща якнайкраще забезпечить його інтереси. Саме тому батьки [PERSON] повинні нести витрати на його навчання спільно. З цих підстав суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача половину сплачених за навчання їхнього сина додаткових витрат в розмірі 2360,00 злотих, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату розрахунку 27.05.2015 року становило 13334,00 грн., а саме 6667,00 грн. При цьому, суд враховує вік дитини, а також наявність у відповідача інших утриманців, та вважає, що сплата відповідачем аліментів до повноліття [PERSON] частково містила кошти на його проживання. У зв'язку з цим сплачені позивачем кошти на проживання сина у гуртожитку в іншій країні у даному випадку не слід вважати додатковими витратами, а лише частиною побутових потреб студента, які частково забезпечувались аліментами. З цих підстав вимога про стягнення половини коштів за проживання [PERSON] у гуртожитку до задоволення не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати в розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 184, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial