Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] Від спільного життя мають дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині, хоча має таку можливість. В попереднє судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. В попереднє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO]. У свідоцтві про народження батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, доводів сторін, суд визначає цю частку у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присуджуючи аліменти, згідно ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, а відповідач не заперечував проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь УДКСУ у Дворічанському районі Харківської області в сумі 551 гривень 20 копійок. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved