Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 25.11.2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2257, покликаючись на те, що між ними почали виникати непорозуміння та сварки через те, що в них протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства і їхній шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від спільного шлюбу з відповідачем в них двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і настоює на розірванні шлюбу, про що подала письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 25.11.2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2257, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 007596 від 25.11.2005 року. Від спільного шлюбу сторони мають двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами почали виникати непорозуміння через те, що в них протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвели до розладу сімейних стосунків, більше року сторони спільно не проживають не ведуть спільне господарство і їхній шлюб носить формальний характер, позивачка настоює на розірванні шлюбу та не бажає миритися з відповідачем, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з вимогами ст.24 СК України шлюб грунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Натомість позивачкою зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач подав заяву про те, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, судом установлено, що між сторонами втрачено почуття поваги та любові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved