Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2000 р. по 17.06.2015 р., а проживала разом з ним без реєстрації шлюбу з 1996 р. по 2000 р.. З відповідачем мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку 2015 р. спільне проживання з відповідачем було припинено, діти проживають з нею. Батько дітей, починаючи з лютого 2015 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання сина та дочок вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному її утриманні. [PERSON] вже виповнилось 19 років. Двоє менших - неповнолітні. Вона створила та створює всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку своїх дітей. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та неповнолітньої дочки [PERSON] ,[INFO], аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] (довіреність від 31.07.2017р.) - позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивачка спільно проживала з відповідачем з 17 років, потім в них народилась перша дитина. Вони жили у Вірменії, згодом повернулись на Україну. Відповідач не працював, казав, що сім'я для нього тягар. Просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області та Органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області - Лузан О.П. (довіреність №01-37/216 від 06.03.2017р. та №01-36/0018 від 09.01.2018р. відповідно) - вважала можливим позов задовольнити. Крім того, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою позивачки. Знає, що [PERSON] припинила сімейні стосунки з відповідачем в 2014-2015 р.р. Останній раз вона бачила відповідача на день народження [PERSON] у 2015 році. Молодші діти батька навіть не згадують. Відповідачу відомі номери телефонів дітей, але він з ними не спілкується. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивачка її сусідка. Знає, що колишній чоловік [PERSON] за національністю вірменин, ім'я його вона не знає, з 2015 року вона його не бачила. Зі слів позивачки знає, що він не надає ніяку допомогу на дітей. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку, вони куми. Після розлучення [PERSON] з відповідачем, останній 3 роки вже взагалі не цікавиться дітьми, матеріальної допомоги не надає, в житті дітей участі не приймає. В літній період [PERSON] працює на 3-4 роботах, щоб забезпечити своїх дітей. Один раз допоміг відповідач на лікування через свого племінника. Діти не згадують про батька, ображені на нього. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку, вони подруги. Знає, що [PERSON] заради дітей працює на 3-х роботах, [PERSON] не допомагає, не приймає участі у житті дітей. Останній раз вона бачила його в 2014-2015 р.р. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він племінник відповідача, позивачку знає зі свого дитинства. На той час [PERSON] жив у них, зустрічався з [PERSON], потім вони у них жили, а згодом переїхали до Вірменії. Останній раз бачив свого дядька 2-3 роки назад, коли останній забрав свої речі і сказав, що до [PERSON] більше не повернеться. Він його попереджав, що розглядається справа щодо позбавлення його батьківських прав. Знає, що дядько лише єдиний раз через нього відправляв гроші, коли [PERSON] була у лікарні. Чому у нього таке відношення до дітей пояснити не може. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона старша дочка позивачки та відповідача. Останній раз бачила батька на Новий рік в 2015 році, тоді вони родиною святкували Новий рік, а батько відмовився святкувати з ними, а вранці пішов з дому, повернувся п'яний, вчинив сварку. Потім забрав з дому речі і гроші, які бабуся давала на покупку комп'ютера, та пішов з дому. Вона не спілкувалась з батьком вже рік. Батько хотів, щоб вона поїхала у Вірменію, але вона відмовилась і він образився. У мами та батька були постійні сварки, з братом та молодшою сестрою батько не спілкується. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, свідків, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 березня 2000 року (а.с.17). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано (а.с.18). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10,13). Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,14). Як вбачається з характеристики на учня 9 класу Новопетрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON] навчається у Новопетрівській ЗОШ І-ІІІ ступенів з першого класу, вихованням сина займається мати, яка систематично цікавиться успіхами сина в школі, відвідує батьківські збори та є головною батьківського комітету. Батько не приймає участь у вихованні сина, його успіхами не цікавиться (а.с.24). Як вбачається з характеристики на ученицю 1 класу Новопетрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON] навчається у Новопетрівській ЗОШ І-ІІІ 01.09.2016 року. Дитина проживає з матір'ю, яка займається вихованням та організацією навчання, приділяє увагу вихованню дитини та створенню належних житлово-побутових умов. Батько в школі не з'являвся жодного разу, був відсутній на класних зборах, шкільних заходах, виховних годинах, шкільних ремонтах, за весь період навчання успіхами дочки не цікавився. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області надав суду висновок № 01-36/0115 від 24.01.2018р., з якого вбачається, що згідно акту обстеження умов проживання дітей [PERSON] від 01.12.2017 року для дітей створенні належні умови для проживання та розвитку. Сім'я забезпечена необхідною побутовою технікою, меблями. Діти повністю забезпечені одягом та взуттям, засобами гігієни, шкільним приладдям. На засіданні комісії була заслухана [PERSON], яка пояснила, що батько не бере участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не допомагає матеріально. Також був заслуханий неповнолітній [PERSON], [INFO], який підтвердив слова матері, пояснив, що батька давно не бачив, не спілкується з ним, не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. Вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітніх дітей. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач допомогу на дітей не надає, хоча працездатний. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 640,00 грн (квитанція №0.0.842827796.1 від 06.09.2017р.), а також на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved