Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2007 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що через несумісність характерів та різні погляди на життя подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Крім того [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, мотивуючи це тим, що [PERSON] на утримання дітей добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, враховуючи те, що відповідач визнав позов і визнання відповідачем позову прийняте судом, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 29 вересня 2007 року у Журавнівській селищній раді Жидачівського району Львівської області актовим записом № 31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матір'ю яких являється позивачка, а батьком - відповідач, що підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи. Подружні стосунки між сторонами припинені 11 листопада 2014 року, спільне господарство не ведеться, що підтверджується поясненнями позивачки, проти чого не заперечує відповідач. Шлюб сторін фактично розпався, сім'я існує формально, збереження її неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що підтверджується поясненнями позивачки, проти чого не заперечує відповідач. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка вказує, що батько добровільно допомогу на утримання дітей не надає, проти чого не заперечує відповідач. Згідно вимог ч. 1 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу батька і (або ) у твердій грошовій сумі. Неповнолітні діти перебувають на утриманні матері і потребують матеріальної допомоги з боку батька, що підтверджується поясненнями позивачки, довідкою Комунального підприємства «Житлосервіс» № 4384 від 22 грудня 2014 року, проти чого не заперечує відповідач. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дітей та батька, який являється здоровим, працездатним, інших утриманців не має, має стабільний заробіток, суд знаходить за доцільне встановити розмір аліментів у частині від заробітку батька з урахуванням думки сторін. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір.

Outcome: approved