Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 105,0 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., сараїв літ. «Б», «В», вбиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», споруд № 1-4, розташований на земельній ділянці площею 0,12 га. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], вона та треті особи є спадкоємцями за законом першої черги. Спадщина [PERSON] на момент її відкриття складалась з: земельної ділянки під [NUMBER] в масиві [NUMBER], площею 2,8502 га розташованої на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; земельної ділянки [NUMBER] в масиві [NUMBER] площею 2,6822 га, що розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 105,0 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. У встановлений термін позивачка звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, та 13.02.2016 року отримала два свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки. Також, 13.02.2016 року нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на дане спадкове майно, та рекомендував звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги своєї позовної заяви та просила суд їх задовольнити. Представник Мологівської сільської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи міститься заява сільського голови від 06.07.2017 року з проханням справу розглянути за їх відсутності, заперечення відсутні. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовної заяви [PERSON]. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, заперечення на позовну заяву відсутні. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши доводи присутніх учасників, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 149, складений відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Факт подружніх відносин позивачки з померлим підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.09.1981 року, актовий запис № 44, складений Саратським районним відділом ЗАЦС. За життя померлий Заповіт не складав. У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на наступне майно: земельна ділянка [NUMBER] в масиві [NUMBER], площею 2,8502 га, розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; земельна ділянка [NUMBER] в масиві [NUMBER] площею 2,6822 га, що розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 105,0 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м. 18 березня 2017 року Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою за заявою позивачки була відкрита спадкова справа (№95/2014) до майна померлого, що підтверджується копіями матеріалів самої спадкової справи, які були витребувані судом. Син померлого - [PERSON], який був зареєстрований з батьком на момент відкриття спадщини, 14.03.2014 року подав до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належного йому спадкового майна після смерті батька. Інші особи до нотаріусу з питань спадщини [PERSON] не звертались. Відповідно до ч.2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. У відповідності до положень ст..ст.1268, 1269 ЦК України, позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. В подальшому, 13.02.2016 року державний нотаріус видав позивачці два Свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно з якими позивачка успадкувала належні спадкодавцю дві земельні ділянки, та відповідною постановою відмовив у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], через відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця на спадкове майно. Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для встановлення дійсних обставин справи та її правильного вирішення, суд приймається до уваги наступне. З Характеристики будинку, яка наявна в технічному паспорті виготовленому 12.11.2007 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», ще на замовлення спадкодавця, вбачається, що в 1981 році по [ADDRESS] був збудований житловий будинок, який складається з: житлового будинку [ADDRESS], який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 105,0 кв.м., житловою площею 24,5 кв.м., сараїв літ. «Б», «В», вбиральні літ. «Г», гаражу літ. «Д», споруд № 1-4, розташований на земельній ділянці площею 0,12 га. Відповідно до довідки виконкому Мологівської сільської ради від 19.06.2017 року № 648, за записом в погосподарській книзі № 10 особовий рахунок [NUMBER], житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], за цим житловим будинком також закріплена земельна ділянка площею 0,12 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до статті 5 ЦК України, підлягають застосуванню нормативні - правові акти чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно зі змісту п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5 (далі - Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5) про порядок вчинення нотаріальних дій, яка втратила чинність на підставі Наказу Мін'юсту № 18/5 від 14.06.1994 року, підтвердженням належності будинку, розміру земельної ділянки, на якому він розташований, страхової оцінки будинку, відсутності заборгованості по податках та страхових платежах, а також відсутності заборони відчуження будинку можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Всі ці дані можуть бути зазначені в одній загальній довідці. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція від 31.01.1966 року), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 та була чинною на час закінчення будівництва у 1981 роках зазначеного житлового будинку та інших будівель і споруд, було передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) житлових будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Як вище зазначалось, житловий будинок було збудовано в селі Садове ще за часів колишнього Союзу РСР, а саме 1981 р., а інші будівлі та ряд споруд закінчені будівництвом у 1985 році. Таким чином, відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, а саме п.62 Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5 та Інструкції від 31.01.1966 року реєстрації підлягали лише житлові будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. Отже, оформлення житлових будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі сільської ради (запис № 10) та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника (особовий рахунок [NUMBER]). Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані, доведені та спрямовані на захист її спадкових прав.

Outcome: approved