Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, яка перебуває на повному утриманні та вихованні позивача. Відповідач з 2011 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не приймає жодної участі в матеріальному її утриманні, про що свідчить відповідна довідка про наявність у відповідача заборгованості по аліментам, яка станом на 01.09.2016 становить 27612,90 грн.. Позивач у судове засідання не з'явилася, натомість заявила клопотання про розгляд справи без її участі, при цьому просила задоволити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Уповноважений представник (1) у судове засідання не з'явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому не висловила заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с. 24) Уповноважений представник (2) у судове засідання також не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 травня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, батьками дитини [PERSON], [INFO] є сторони по справі (а.с. 7). Відповідно до копії рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2013 (а.с. 6), сторони розірвали шлюб 12.12.2013. Із розрахунку заборгованості по аліментам, виданого державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Закарпатській області, вбачається, що у [PERSON] станом на 01 вересня 2016 року існує заборгованість перед [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON], 2006 р.н. у розмірі 27612,90 грн. (а.с. 7-8). Як свідчать дані листа учительки початкових класів ЗОШ №20 ім. Духновича, в якій навчається донька сторін, відповідач не навідував в школі дитину, не брав участь у батьківських зборах, що також підтвердила класний керівник дитини (а.с. 9). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради у своєму висновку від 26 грудня 2016 року вважає за доцільне позбавити [PERSON] ([INFO].), батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 26). Оцінюючи вищевказані обставини справи у їх сукупності та взаємозв'язку суд також враховує наступне. Згідно з приписами п. 2 частини першої ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді прав про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до правових положень, які містяться в ст.ст. 8, 12 (ч. 6) Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Приписами ст.ст. 150, 153, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам чинного законодавства, суд виходить з того, що фактичними даними по справі належним чином підтверджено обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, яка перебуває на повному забезпеченні та вихованні позивача. Відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Доказів, які б спростовували зазначений висновок суду, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в позові дані щодо ухилення відповідача від виховання своєї дитини. На підставі наведеного та

Outcome: approved