Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її дошлюбне прізвище Страшевська. В її свідоцтві про народження вказано, батько [PERSON], національність «українець»; мати [PERSON], національність «українка». У свідоцтві про народження її батька, [PERSON] вказано, батько [PERSON], національність «українець»; мати [PERSON], національність «українка»; місце народження с. Лопушне, Самбрьський район Дрогобицької області. Однак, відомості щодо національності і місця народження її батька не відповідають дійсності, так як її дідусь - [PERSON], її бабуся - [PERSON] та її батько - [PERSON] були поляками. Так, її бабуся і дідусь мешкали на території Львівської області, яка до 1939 року відносилась до [PERSON]. Дошлюбне прізвище бабусі Блонська. Прізвище Блонська вона замінила на Страшевська, коли вийшла заміж за [PERSON]. Зі слів рідних, вони одружились в костелі на території [PERSON]. Відомості про місце реєстрації шлюбу не збереглися. В свідоцтві про народження її бабуся зазначено, що [PERSON] народилась 02 грудня 1916 року, місце народження с. Монастирець, Самборський район, Львівської області; батько [PERSON], національність «поляк». Після одруження її бабуся та дідусь виїхали до Франції, де у 1938 році народилась донька [PERSON] Ірен-Марія. Після початку Другої світової війни у 1941 році народився її батько. Родина потрапила у німецький концентраційній табір де перебувала до 1945 року. На цих підставах її батьку видали посвідчення ветерана війни учасника бойових дій. Під час війни було знищено всі документи які посвідчували особи рідних, їх національність. Після звільнення, дідусь був репресований Радянською владою і з німецького полону потрапив до табору на території Росії. Бабуся з дітьми була примусово переселена до колишньої німецької колонії с. Яснопілля Одеської області. Відповідно довідки Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, на підставі зведених архівних даних, національність дідуся та бабусі зазначена як «поляк» і «полька». Враховуючи суспільно-політичні відносини які склалися після війни, асиміляцію, політичні репресій і утиски радянської влади, рідні були вимушені зазначати себе в документах як українців для збереження свободи та життя, що суперечило дійсним національним і родинним звязкам. Батько, [PERSON] помер 08.01.2013 року; дідусь, [PERSON] помер 15.10.1979 року; бабуся, [PERSON] померла 20.11.1997 року. На даний час вона продовжую шанувати традиції польського народу, є членом Дніпропетровської польської общини, вважає себе полькою, знає польську мову та бажає підтвердити свою національність. З метою внесення змін до актових записів вона зверталася з відповідною заявою до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. За результатами розгляду заяви надано висновок, яким відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану, оскільки Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, не передбачено порядок зміни національності та запропоновано з даного питання звернутись до суду. Просила суд встановити факт належності її померлій бабусі [PERSON], свідоцтва про народження I-ЯК № 1128477, виданого Березівським бюро ЗАГС Одеської області. Зобовязати Доманівський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управлення юстиції у Миколаївській області внести зміни в актовий запис № 212 від 06 жовтня 1958 року про народження [PERSON] вказавши у графі національність батька [PERSON] національність «поляк», матері [PERSON], національність «полька». Зобовязати Заводський районний у м. Дніпродзержинську відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, внести зміни в актовий запис № 2436 від 10 вересня 1971 року про народження [PERSON] вказавши у графі національність батька [PERSON] національність «поляк». Встановлення судом вказаного факту має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна, або припинення її особистих немайнових, а в подальшому, можливо і майнових прав, зокрема отримання права звернення для отримання [PERSON] відповідно до закону «Про [PERSON]», який був прийнятий сеймом [PERSON] 7 вересня 2007 року. [PERSON] поляка є документом, що підтверджує приналежність до польського народу і вона видається етнічним полякам в 15-ти країнах, які колись входили до складу СРСР. В судове засідання звились заявниця, яка підтримала викладені в заяві обставини та вимоги, просила суд заяву задовольнити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області проти вимог заявниці не заперечувала. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснив, що заявниця його сестра. У свідоцтві про народження їх батька, [PERSON] вказано, батько [PERSON], національність «українець»; мати [PERSON], національність «українка»; місце народження с. Лопушне, Самбрьський район Дрогобицької області. Відомості щодо національності і місця народження його батька не відповідають дійсності, так як його дідусь - [PERSON], його бабуся - [PERSON] та його батько - [PERSON] були поляками. Бабуся та дідусь мешкали на території Львівської області, яка до 1939 року відносилась до [PERSON]. Дошлюбне прізвище бабусі Блонська. Прізвище Блонська вона замінила на Страшевська, коли вийшла заміж за [PERSON]. Зі слів рідних, йому відомо, що вони одружились в костелі на території [PERSON]. Після одруження бабуся та дідусь виїхали до Франції, де у 1938 році народилась донька [PERSON] Ірен-Марія. У 1941 році народився його батько. Родина потрапила у німецький концентраційній табір де перебувала до 1945 року. Під час війни було знищено всі документи які посвідчували особи рідних, їх національність. Після звільнення, дідусь був репресований Радянською владою і з німецького полону потрапив до табору на території Росії. Бабуся з дітьми була примусово переселена до колишньої німецької колонії с. Яснопілля Одеської області. Через політичні репресії і утиски радянської влади, рідні були вимушені зазначати себе в документах як українців для збереження свободи та життя. [PERSON] помер 08.01.2013 року; [PERSON] помер 15.10.1979 року та [PERSON] померла 20.11.1997 року. Вони з сестрою продовжую шанувати традиції польського народу. Сестра є членом Дніпропетровської польської общини. Вважають себе поляками. Сестра знає польську мову. Бажають підтвердити свою національність. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснив, що знає сім'ю заявниці багато років. З заявницею проживали по-сусідству в одному будинку. З братом заявниці [PERSON] певний час працювали разом. Знав їх батька [PERSON]. Приїздив часто до нього на дачу. Батько заявниці часто розповідав про своє польське походження. Сім'я заявниці шанує традиції польського народу. Вислухавши заявницю, представника заінтересованої особи та свідків, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, дошлюбне прізвище заявниці Страшевська (а.с. 10, 12). В свідоцтві про народження заявниці (а.с. 10) серії II-АВ № 110576 зазначено, що [PERSON] народилась 21 серпня 1971 року, у в книзі реєстрації записів актів громадянського стану про народження 10 вересня 1971 року зроблено відповідний запис за № 2436; батько [PERSON], національність «українець»; мати [PERSON], національність «українка». В свідоцтві про народження батька заявниці [PERSON] серії I-ФП № 037424 зазначено, що [PERSON] народився 08 жовтня 1941 року, у книзі записів актів громадянського стану про народження 06 жовтня 1958 року зроблено відповідний запис за № 212; батько [PERSON], національність «українець»; мати [PERSON], національність «українка»; місце народження с. Лопушне, Самбрьський район, Дрогобицької області (а.с. 11). Дідусь заявниці - [PERSON] та її бабуся - [PERSON] мешкали на території Львівської області, яка до 1939 року відносилась до [PERSON]. Дошлюбне прізвище бабусі заявниці Блонська, яке вона замінила на Страшевська, коли вийшла заміж за [PERSON]. Зі слів рідних, [PERSON] та [PERSON] одружились в костелі на території [PERSON]. Відомості про місце реєстрації шлюбу не збереглися. У свідоцтві про народження бабусі заявниці серії I-ЯК № 1128477 зазначено, що [PERSON] народилась 02 грудня 1916 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 21 грудня 1967 року зроблено відповідний запис № 415; місце народження с. Монастирець, Самборський район, Львівської області; батько [PERSON], національність «поляк» (а.с. 14). З листа Міністерства закордонних справ України № 71/ВАВ/19-571/1-2904-04 від 20.04.2007 р. (а.с. 20) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зазначені як уродженці [PERSON]. Після одруження [PERSON] та [PERSON], дідусь та бабуся заявниці, виїхали до Франції, де у 1938 році у них народилась донька [PERSON] Ірен-Марія (а.с. 20-24). Після початку Другої світової війни у 1941 році народився батько заявниці [PERSON] (а.с. 15-17). Згідно копії архівної довідки від 04.12.2015 р. № 241/02-02-23 Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області родина [PERSON] потрапила у німецький концентраційній табір де перебувала до 1945 року (а.с. 16). На цих підставах батьку заявниці видали посвідчення ветерана війни учасника бойових дій серія АА № 065585 від 14.03.1997 року (а.с.19). Під час війни було знищено всі документи які посвідчували особи рідних заявниці, їх національність. Дідусь заявниці [PERSON] був репресований Радянською владою і з німецького полону потрапив до табору на території Росії. [PERSON] з дітьми була примусово переселена до колишньої німецької колонії с. Яснопілля, Одеської області. Згідно довідки Яснопільської сільської ради Березівського району Одеської області № 241/02-02-23 від 04.12.2015 року (а.с. 16), на підставі зведених архівних даних, національність [PERSON] та [PERSON] зазначена як «поляк» і «полька». Як вбачається з довідки виконавчого комітету Яснопільської сільської Ради Березівського району Одеської області № 79 від 22 липня 1996 року, [PERSON] дійсно знаходилась у шлюбі зі [PERSON] з 1937 року і їх син [PERSON] мешкав разом з ними до 1965 року (а.с. 15). Враховуючи суспільно-політичні відносини які склалися після війни, асиміляцію, політичні репресій та утиски радянської влади, [PERSON] були змушені зазначати себе в документах як українців для збереження свободи та життя, що суперечило дійсним національним і родинним звязкам. [PERSON] помер 08.01.2013 року (а.с. 18). [PERSON] помер 15.10.1979 р. [PERSON] померла 20.11.1997 р. Заявниця шанує традиції польського народу та є членом Дніпропетровської польської общини. Вважає себе полькою, знає польську мову та бажає підтвердити свою національність. З метою внесення змін до актового запису № 2436 від 10.09.1971 року та № 212 від 06.10.1958 року заявниця зверталася з відповідною заявою до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 25). За результатами розгляду заяви надано висновок від 22.04.2016 року № 969/06-22, яким відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану, оскільки Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, не передбачено порядок зміни національності та запропоновано з даного питання звернутись до суду. Згідно ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 300 Цивільного кодексу України закріплено, що\~фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленума ВСУ «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року № 12 регламентовано, що питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року № 55/18793. Згідно з п. 1.1 зазначених Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Пунктом 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п. 1.14. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України. Суд, вважає, що викладені в заяві обставини в обґрунтування доводів та вимог знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно мають польське походження, отже заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню щодо внесення змін до актових записів про національність та встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про народження І-ЯК № 1128477, виданого Березівським бюро ЗАГС Одеської області. Встановлення судом вказаного заявницею факту має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна або припинення її особистих немайнових, а в подальшому, можливо і майнових прав, зокрема, отримання права звернення для отримання карти поляка відповідно до Закону «Про карту поляка». На підставі викладеного вище та

Outcome: approved