Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У належному їй будинку зареєстровані її сини - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає у належному їй будинку з 1999 року, а відповідач [PERSON] - з 2009 року. Вони виїхали на постійне місце проживання у Російську Федерацію, мають там свої сім'ї та не мають наміру повертатися в Україну. Реєстрація відповідачів за її місцем проживання не дає їй можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження будинком. Крім того, у неї виникають незручності, оскільки вона не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному об'ємі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомленн та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS], що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], виданим 05 грудня 2013 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Грабар О.А., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14023718, виданим приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Грабар О.А. 05.12.2013 року. Як вбачається з довідок № 02/11.1-3993 та № 02/11.1-3994 від 12.09.2018р., виданих Здолбунівською міською радою Рівненської області, згідно відомостей органу реєстрації при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Також, реєстрація відповідачів у належному позивачеві будинку стверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] і знає сім'ю позивача протягом дванадцяти років. Підтвердила, що сини позивача [PERSON] та [PERSON] виїхали у Російську Федерацію. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає сім'ю позивача близько тридцяти п'яти років, проживає по сусідству. Стверджує, що відповідачі проживають у Російській Федерації і не приїжджають до матері вже багато років. Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки вони є сусідами позивача. Свідки знають сім'ю позивача протягом декількох десятків років, постійно спілкуються з нею, підтримують дружні стосунки і часто бувають у неї вдома. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS] понад шість місяців. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем судом не встановлено. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved