Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона, [PERSON] з 2000 по 2015 рік проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] На підставі договору дарування від 11 вересня 2004 року вона стала власником квартири [ADDRESS]. З 23 вересня 2004 роки вона та [PERSON] зареєстрували місце свого проживання у вищезазначеній квартирі. 24 вересня 2004 року в них народилась дочка - [PERSON]. З лютого 2015 року вони припинили спільно проживати з [PERSON] Дочка залишилася на її утриманні. Місце теперішнього проживання [PERSON] їй невідоме. Зараз вона має намір продати квартиру, але покупець вимагає зняття з реєстрації в квартирі усіх зареєстрованих осіб до укладання договору купівлі-продажу. Вона не має можливості звернутись до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації у її квартирі, оскільки не знає місця його проживання. Вона вважає, що не проживаючи з лютого 2015 року і до теперішнього часу відповідач втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі. Тому вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Героїв України (Кірова) б.67 кв.40. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресатів не було дома. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 17 січня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 11 вересня 2004 року (а.с.6-7). У вищевказаній квартирі з 23.09.2004 року було зареєстровано відповідача [PERSON] Згідно матеріалів справи позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2000 по 2015 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. З лютого 2015 року позивач з відповідачем припинили спільно проживати. Факт того, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] підтверджується Постановою про закриття кримінального провадження від 05 травня 2017 року, в якій [PERSON] вказує, що з [PERSON] вони проживають окреме за різними адресами, спільне господарство не ведуть. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач у квартирі не мешкає з 2015 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявляє бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved