overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2012 року. Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що вже близько двох років, як стосунки між сторонами погіршилися через релігійні переконання та протилежні погляди на життя, і відповідач покинув її та проживає окремо. На даний час вони спільного господарства не ведуть, рідко спілкуються, і то, тільки щодо питань, які стосуються дітей. За цей період стали чужими людьми, через що втратила будь які почуття до відповідача. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 23 лютого 2021 року відповідач подав до суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалось, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 липня 2012 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 липня 2012 року у Дністровській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі разом тривалий час не проживають, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2014 року. Від щлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на сімейне життя, на ставлення один до одного як до подружжя. З серпня 2017 року подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Також, вказала, що відповідач не захотів розірвати шлюб через органи ВДРАЦС. Таким чином вважає, що шлюб між сторонами існує формально, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, присвоїти їй дошлюбне прізвище Весела. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, надає згоду на заочний розгляд. Представник відповідача адвокат [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без відповідача. При цьому, зазначив, що сторона відповідача позов визнає, згідна на розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 106660, виданого 12 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис №81. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Павлюк». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з серпня 2017 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь -чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2019 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Через такі відносини припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та бюджету. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, розірвати шлюб в органах РАЦС за спільною заявою, відповідач відмовляється, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 24 жовтня 2020 року отримав ухвалу суду, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву суду не надіслав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 липня 2019 року Виконавчим комітетом Бабинецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 липня 2019 року у Виконавчому комітеті Бабинецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу сторони дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі разом не проживають, спільного бюджету та господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2019 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на сімейне життя, між ними часто відбувалися сварки, свідком яких був їхній син. Такі відносини привели до того, що вони стали чужими людьми. З 08.04.2021 подружні відносини не підтримують та не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та додані до такої документи, а 07 липня 2021 року подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2019 року Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 лютого 2019 року у Більче Золотецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з 08.04.2021 проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2009 року, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. З часом чоловік почав уникати допомоги по господарству. Почав зловживати спиртними напоями. Матеріально сім`ю не утримував. На зауваження належним чином не реагував, своєї поведінки не змінював. Взаєморозуміння сторони досягти не змогли, а тому, з квітня 2020 року припинили спільне проживання. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 05 березня 2021 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до такої документів. Станом на день розгляду справи відзиву на позов до суду не подав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 січня 2009 року Мельнице-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 січня 2009 року у Мельнице-Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. Сторони тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1996 року. Від шлюбу мають двоє дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та сина [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що з часом відповідач почав зловживати спиртними напоями, на грунті чого в них виникали сварки та скандали. По господарству він нічого не бажає робити, десь-колись працює, однак зароблені кошти витрачає на свої потреби, а не на потреби сім`ї. До сім`ї він зовсім байдужий, нею не турбується, а всю увагу приділяє друзям. На початку вересня 2019 року вони копали картоплю і відповідач навмисно наїхав трактором їй на ногу, після чого вони посварилися. Саме з того часу, припинили подружні відносини, проживають в різних кімнатах, не спілкуються. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше його збереження є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує. Відповідач подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, зазначивши що не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалось, стверджено свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , повторно виданим 18 грудня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 червня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 7. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі з вересня 2019 року подружні відносини не підтримують, не спілкуються, проживають в різних кімнатах в одному будинку. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2017 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося по його вині, оскільки останній вчиняє сварки та скандали, застосовує до неї фізичну силу, за що на нього неодноразово складалися протоколи за вчинення домашнього насильства. Через що втратила почуття поваги та любові до чоловіка. Спільне проживання сторони припинили. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, а оскільки відповідач згоди на розірвання шлюбу не дає, просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з поштового повідомлення наявного в матеріалах справи, відповідач [PERSON] 17 серпня 2020 року отримав ухвалу суду, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву суду не надіслав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 12 жовтня 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 липня 2017 року у Синьківській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 6. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі разом не проживають. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають троє дітей - Софію. [INFO], Данила, [INFO], та Сільвію, [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що спільне життя з відповідачем у них не скаладається такий вчиняє безпричинні сварки, безпідставно ображає її та не поважає як дружину, у зв»язку з чим їх шлюб набрав формальних рис. Таким чином вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач у поданій до суду заяві, просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 059167, виданого 15 жовтня 2009 року Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 жовтня 2009 року у Ниврянській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 7. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Гільтай». Від шлюбу мають троє дітей Софію, [INFO], Данила, [INFO], та Сільвію, [INFO]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved