Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1999 року позивачка є власником будинку № 40 по вул. Ворошилова у м. Краматорську Донецької області. У зазначеному будинку є зареєстрований [PERSON], [INFO]. Однак, з початку 2013 року, відповідач за вказаною адресою не проживає, житлом не користуються, власних речей там не зберігають, обовязки по утриманню житла не здійснюють, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла, позбавляє позивачку можливості отримати субсидію, сплачувати за відповідача комунальні послуги. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратили право користування будинком № 40 по вул.Ворошилова у м.Краматорську Донецької області. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі відповідно до ст.75 ЦП України, заяв про відкладення розгляду справи або заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши позов, надані докази договір купівлі-продажу №246 від 02.04.1999 року, відповідно до якого позивач [PERSON] є власницею будинку № 40 по вул.Ворошилова у м. Краматорську Донецької області, довідку з місця проживання про склад родини та реєстрацію №866 від 15.02.2016 року, відповідно до якої відповідач [PERSON] зареєстрований у[INFO], акт про не проживання відповідач [PERSON] за цією адресою з 2013 року, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з 2013 року не користуються житлом будинком №40 по вул.Ворошилова у м.Краматорську Донецької області, який належить на праві приватної власності позивачу, а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігають, обовязки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідача слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved