Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 26451,08 грн. Вимогу мотивує тим, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину, про що видано виконавчий лист №2-12 від 24.03.2006 року, однак відповідач ухиляється від сплати аліментів і має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 88763,80 грн. Позивачка зазначила, що сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач свої зобовязання по утриманню дитини не виконує, а тому з нього підлягає стягненню неустойка в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка провела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, зазначивши її суму 26451,08 грн. В судове засідання позивачка не зявилася, до позову додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2007 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-12, виданого 24.03.2006 року Ємільчинським районним судом Житомирської області, про стягування з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], 2003 р. н., сина [PERSON], 2005 р. н., аліментів в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину. Довідкою-розрахунком Драбівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 28.02.2018 року стверджується, що [PERSON] має заборгованість по аліментах за період з 25.04.2012 року по 28.02.2018 року в сумі 74077,47 грн. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із розясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. За таких обставин суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментах утворилася з вини відповідача і позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дітей, та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Судом перевірено суму пені, яку позивачка просить стягнути з відповідача, та встановлено, що розрахунок пені здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, постановою Верховного Суду України від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не зявився, будь-яких заперечень, відзиву на позов суду не надав. Зважаючи на вищевикладене у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в розмірі 26451,08 грн. Позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягнення в прибуток держави судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved