Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона, дівоче прізвище [PERSON], народилася 19 жовтня 1950 року в с.Вязенка, Путивльського району Сумської області. Її батьки: [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЦ № 332086, виданого 29 листопада 1950 року Вязенським сіль ЗАГС Путивльського району Сумської області, актовий запис № 17. У звязку з укладенням шлюбу з [PERSON] позивачка взяла прізвище чоловіка- Панич Н.М., що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БП № 003680, виданим 27.03.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 374. Позивачка вказує, що її батько, [PERSON], помер 12 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 070289, виданого 12.03.2008 року, актовий запис № 08. Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина на його спадкове майно, а саме: житловий будинок, який розташований в селищі Миколаївка( колишня назва Жовтневе) Білопільського району Сумської області, вул. Братів Рябоконь, № 36, та земельна ділянка загальною площею 0,21 га ( в тому числі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована також за вищезазначеною адресою. Позивачка своєчасно звернулася в Сумську районну державну нотаріальну контору Сумської області із заявою про прийняття спадщини та, як спадкоємиця першої черги, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане їй 31 березня 2017 року державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори, а саме: житлового будинку з надвірними, господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: селище Миколаївка( колишня назва Жовтневе) Білопільського району Сумської області, вул. Братів Рябоконь, № 36. Але отримати іншу частку спадкового майна, а саме: земельну ділянку площею 0,21 га ( в тому числі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована за адресою: селище Миколаївка( колишня назва Жовтневе) Білопільського району Сумської області, вул. Братів Рябоконь, № 36, - позивачка не має можливості, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, який підтверджував би право власності спадкодавця [PERSON] на зазначену вище земельну ділянку, необхідний для вчинення нотаріальної дії. У звязку з тим, що державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області було відмовлено позивачці (через її представника [PERSON]В.) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,21 га ( в тому числі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована за адресою: селище Миколаївка (колишня назва Жовтневе) Білопільського району Сумської області, вул. Братів Рябоконь, № 36, позивачка звернулась з вищевказаним позовом до суду, який уточнила пізніше та просила суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом, у звязку з переходом права власності на житловий будинок, як спадкоємицею першої черги після смерті батька, [PERSON], який помер 12.03.2008 року. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю та дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги і просила визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,21 га ( в тому числі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого підсобного господарства), у звязку з переходом права власності на житловий будинок, яка розташована за адресою: селище Миколаївка (колишня назва Жовтневе) Білопільського району Сумської області, вул. Братів Рябоконь, № 36. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представники третіх осіб до суду не зявились, направили заяви про розгляд справи без участі представників, покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши докази по справі, прийшов до висновку про підставність позовних вимог і задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), [PERSON], народилася 19 жовтня 1950 року в с.Вязенка, Путивльського району Сумської області. Її батьки: [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЦ № 332086, виданого 29 листопада 1950 року Вязенським сіль ЗАГС Путивльського району Сумської області, актовий запис № 17 ( а.с.5). У звязку з укладенням шлюбу з [PERSON] позивачка взяла прізвище чоловіка- Панич Н.М., що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БП № 003680, виданим 27.03.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 374 (а.с.6). Батько позивачки, [PERSON], помер 12 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 070289, виданого 12.03.2008 року, актовий запис № 08( а.с.4). Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина на його майно, а саме: житловий будинок, який розташований в селищі Миколаївка( колишня назва Жовтневе) Білопільського району Сумської області, вул. Братів Рябоконь, № 36, та земельну ділянку загальною площею 0,21 га ( в тому числі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована також за вищезазначеною адресою. Відповідно до копії спадкової справи [PERSON], який помер 12.03.2008 року, № 146/12, вбачається, що за заявою [PERSON] заведена зазначена спадкова справа, та їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під номером 36 з надвірними, господарськими та побутовими будівлями та спорудами по вул. Братів Рябоконь в селищі Миколаївка ( колишня назва Жовтневе), який належав спадкодавцю на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області 07.03.2003 року за №267, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали [PERSON], та на грошові суми в АТ «Ощадбанку, які також належали [PERSON]І.( а.с.28-62). В спадковій справі є договір дарування земельної ділянки від 07.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла за дорученням [PERSON], відповідно до якого даритель подарував, а обдарований прийняв у дар земельну ділянку площею 0,21 га, розташовану на території Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії 11-СМ № 015969 на земельну ділянку площею 0,21 га, що розташована на території Жовтневої селищної ради, яку передано для обслуговування житлового будинку 0,15 га, та ведення особистого підсобного господарство- 0,06га( а.с.55,93). Тобто одночасно з укладенням договору дарування житлового будинку, колишня його власниця [PERSON] в цей же день уклала договір про дарування [PERSON] і земельної ділянки для обслуговування житлового будинку 0,15 га, та ведення особистого підсобного господарство- 0,06га. На час укладення договору дарування земельної ділянки діяла редакція ст. 120 Земельного Кодесу України, у відповідності до якої при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. За правовою позицією Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, при застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка прийняла спадщину батька, що підтверджується копією спадкової справи № 146/12, заведеною на підставі заяви позивачки. Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову. Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва (спадкування). Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві (ч.5 ст.1268 ЦК). Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, (спадщина), після смерті батька позивачки перейшли в порядку спадкування позивачці, згідно своєчасного прийняття позивачкою спадщини, тому [PERSON] є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,21 га, що розташована на території Жовтневої ( Миколаївської на даний час) селищної ради, яку передано для обслуговування житлового будинку 0,15 га, та ведення особистого підсобного господарство- 0,06га. Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті її батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved