Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №881, посилаючись на те, що з останнім часом через різні погляди на життя та виховання дітей між ними постійно виникають конфлікти. Сторони разом не мешкають, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спір про майно відсутній. Подружжя має двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактичне припинення шлюбних відносин сталось внаслідок погіршення відносин з чоловіком, втратою почуття любові один до одного. Вважаючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, моральним засадам суспільства, в продовженні формальних шлюбних відносинах немає сенсу, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнає їх в повному обсязі, справу просить розглядати за його відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 22.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 881. (а. с. 9). Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 177 та копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 61. (а. с. 7, 8). Діти проживають та залишаються проживати разом із позивачем. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, сімейно-шлюбні відносини припинені, сім`я існує формально, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про спільне майно немає, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved