Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на її утриманні перебуває син [PERSON] , батьком якого є відповідач, рішенням суду від 21.01.2016 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн. щомісячно. За весь час проживання сина разом з нею відповідач жодного разу не відвідував дитину, не цікавився станом здоров`я, розвитком, матеріально не підтримував, рішення суду про стягнення аліментів не виконував у зв`язку з чим утворився борг. Всі батьківські обов`язки виконує лише позивачка, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач усунувся від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, позивачка надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи надав письмові пояснення та просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.01.2016 року розірвано шлюб між сторонами у справі, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2014 року народження, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 09.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки державного виконавця заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 22.06.2021 року складає 54400 грн. Відповідно до довідок загальноосвітньої школи № 71 Харківської міської ради від 17.06.2021 року та КНКП «Центр первинної медичної допомоги № 4 Харківського району» від 17.06.2021 року [PERSON] , 2014 року народження, є учнем 2-А класу, навчається у школі з 01.09.2020 року, мешкає з матір`ю, батько [PERSON] не відвідує батьківські збори, дитину зі школи не забирає. Станом здоров`я сина батько [PERSON] не цікавився, профілактичні медичні огляди не відвідував, до медичного закладу не супроводжував сина, рекомендації медичних фахівців не виконував. Згідно висновку виконавчого комітету Роганської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1975 року народження, від 13.09.2021 року № 709, мати [PERSON] належно виконує батьківські обов`язки по моральному та духовному розвитку сина, матеріальному забезпеченню дитини, підтриманню його фізичного розвитку, здоров`я. Факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків може бути підтверджений наведеними доказами - актом обстеження житлово - побутових умов сім`ї Конопкіних, інформацією АЗСПМ с. Хроли, інформацією ЗДО № 272, рішення суду від 21.01.2016 року, довідкою Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова про наявність заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. В Постанові Верховного Суді від 26.12.2018 року по справі №404/6391/16-ц зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, дослідженими матеріалами справи достовірно встановлено факт ухилення та свідомого нехтування відповідачем виконання обов`язків батька, а відтак, враховуючи права і інтереси дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved