Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацький районний відділ управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування свого позову зазначила, що вона є власницею будинку за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Енгельса, 62, де вона зареєстрована та постійно проживає. Разом з позивачкою в будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], шлюб між ними було розірвано 20 березня 2014 року. 01.05.2013 року [PERSON] покинув родину і виїхав на інше місце проживання, за місцем реєстрації відповідач без поважних причин не проживає, виїхав на нове місце проживання і не знявся з реєстрації. На даний час, позивачка офіційно одружена з [PERSON], від даного шлюбу є донька. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, у зв'язку з чим, позивачка змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, не має можливості оформити субсидію та не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі, через що змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі пояснила суду, що відповідач з 01.05.2013 року не проживає в житловому будинку по вул. Енгельса, 62 в м. Токмак Запорізької області, його особистих речей в даному будинку не має. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Представник третьої особи Токмацького районного відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд справу розглянути без його участі, проти позову не заперечував. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Енгельса, 62, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії ВАС № 057852, зареєстрований в реєстрі за № 3860. За відомостями адресно-довідкового підрозділу Токмацького районного відділу УДМС України в Запорізькій області відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO]. Згідно довідки про склад сімї, виданої 20.07.2015 року головою комітету мікрорайону «Короленко» м. Токмака Запорізької області [PERSON] не проживає в будинку по вул. Енгельса, 62 в м. Токмак з 31.05.2013 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила доводи позивачки з приводу того, що [PERSON] більш ніж півроку не проживає в житловому будинку по вул. Енгельса, 62 в м. Токмак Запорізької області, виїхав на постійне проживання до іншого місця. Згідно ст. 72 ЖК УРСР особа втрачає право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців там не проживає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком по вул. Енгельса, 62 в м. Токмак Запорізької області. В той же час, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 1.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в України та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року № 1077 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Таким чином, оскільки законодавцем визначено відповідний орган на який покладено повноваження щодо здійснення реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб, врегульовано також процедуру здійснення таких дій, суд не вправі перебирати на себе компетенцію таких органів по здійсненню реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання осіб. За таких обставин, позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial