Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 26 квітня 2012 року, приблизно о 15-10 годині, вона знаходилась за місцем свого мешкання: [ADDRESS], та до неї звернувся [PERSON] з проханням переставити автомобіль в інше місце, для того щоб винести будівне сміття після встановлення євро забору, який їм необхідно винести через задню частину двору [ADDRESS]. Вона виконала прохання [PERSON] та переставила свій автомобіль. Через деякий час, позивач почула зі сторони [PERSON] неприємні висловлювання нецензурною лайкою у свою адресу. Її це дуже здивувало, бо між сторонами ніколи не було ніяких конфліктів, і тому вона вирішила з'ясувати чому її ображають. Оскільки між земельними ділянками був паркан заввишки два метри, позивачу довелося влізти на пригорбок з піску, щоб спитати у чому справа, чому на її адресу непристойно висловлюються, чим принижують її честь та гідність. Знаходячись на пагорбку з піску, вона побачила [PERSON], і коли тільки вирішила спитати його, що трапилося і чому він її лає та ображає, відповідач, побачивши [PERSON], почав ще більше висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, одночасно схопивши частину цегли і кинув в її сторону, однак не влучив, бо вона ухилилася. Тоді [PERSON] схопив ще одну частину цегли і навіть вже замахнувся кинути нею в позивача, але в цей час підійшла його дружина [PERSON] та забрала відповідача, і повела вглибину двору. Поки [PERSON] йшов, то він в її адресу викрикував погрози фізичної розправи. Тільки коли [PERSON] відвела дружина, він припинив свої образи та погрози. Всі ці образливі висловлювання та приниження з боку [PERSON] на адресу позивача, які продовжувалися не менш 20 хвилин, чули сусіді [PERSON] та [PERSON]. 26 квітня 2013 року позивач звернулась до Мелітопольського МВ ГУМВС України Запорізькій області, із заявою про порушення кримінальної справи, у зв'язку із конфліктом, що трапився 26 квітня 2012 року між сторонами. Однак, 12 жовтня 2012 року, постановою в порушені кримінальної справи у відношенні [PERSON] за ст. 296 КК України було відмовлено, та роз'яснено, що для захисту її честі та гідності рекомендовано звернутися до суду. Так, даною постановою було встановлено факт, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки правопорушення ст. 173 КУпАП. Позивач вважає, що умисними діями [PERSON], його образами, нецензурною лайкою, погрозами в її адресу була принижена її честь та гідність. Вищевикладені обставини свідчать про те, що своїм ставленням [PERSON] відчуває неповагу до позивача, не поважає її честь й гідність, чим порушує її права, регламентовані Конституцією та Цивільним кодексом України, на повагу честі й гідності. Внаслідок цього, вважає, що відповідачем [PERSON] було завдано їй моральних страждань. Тобто, способом захисту її особистих немайнових прав, порушених відповідачем, є відшкодування спричиненої моральної шкоди. Від винних дій відповідача, позивачу завдана моральна шкода. Весь цей час вона сподівалася на принесення їй вибачень відповідачем, дуже нервувала з приводу виниклої ситуації, але не дочекалася цього. Вона є жінкою, дружиною та матір'ю, завжди вела пристойне життя, а відповідач безпідставно образив, спотворив її чесне ім'я, тому вона була вимушена неодноразово розповідати членам родини про виниклу ситуацію, давати пояснення та виправдовуватися перед оточуючими та знайомими, яким стало відомо про образи та погрози [PERSON], що спричиняло позивачу нові душевні страждання та переживання, вона втратила спокійне життя та сон. Внаслідок протиправних дій [PERSON] змінився звичайний уклад її життя, оскільки, як вказано вище, вона вимушена була втрачати додаткові зусилля, та свій час для поновлення справедливості, неодноразово звертатися до правоохоронних органів та до суду для надання діям відповідача правової оцінки. Також, зазначає, що за захистом своїх законних інтересів вона вимушена була звернутись за правовою допомогою до юристів, на яку згідно договору від 27.03.2013 р. нею було витрачено 3000,00 гривень. Зниження престижу позивача, суттєвість вимушених змін життєвих стосунків, час та зусилля витрачені нею для поновлення свого попереднього стану через протиправні дії відповідача спричинили позивачці значні моральні страждання, які вона оцінює в 10000,00 гривень, тому вона просить визнати дії [PERSON] такими, що принижують її честь і гідність, стягнути з [PERSON] у якості способу захисту особистих немайнових прав, моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень, та стягнути з відповідача всі судові витрати, та витрати на сплату юридичних послуг в сумі 3000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснивши, що дійсно 26.04.2012 року приблизно о 15-00 год. [PERSON], якій є зятям її сусідки, для виносу сміття з двору будинку [ADDRESS], розташованого поруч її домоволодіння, попросив, щоб вона переставила свою машину в інше місце. Вона виконала його просьбу. Через деякий час, вона почула крики [PERSON]. Він лаявся та крикнув «[PERSON]». Зрозумівши, що він висловлюється в її адресу, вона залізла на пагорбок з піску біля паркану, висотою 2 м, та заглянула до сусіднього двору, спитати, чому [PERSON] висловлюється в її адресу непристойною лайкою. [PERSON] стояв напроти неї з частиною цеглини, яку кинув в її сторону, але не попав, тому що вона відвернулася. При цьому він висловлювався нецензурною лайкою. Після того, як відповідач знову підняв частину цеглини, його забрала його дружина та відвела додому. До неї він ні по імені, ніяк не звертався. Вона впевнена, що [PERSON] кричав на неї, оскільки він викрикнув «[PERSON]». Вона вважає, що діями відповідача їй заподіяно моральної шкоди, оскільки весь цей час вона сподівалася на принесення їй вибачень відповідачем, дуже нервувала з приводу виниклої ситуації, але не дочекалася цього. Вона є жінкою, дружиною та матір'ю, а відповідач безпідставно образив, спотворив її чесне ім'я, образив її при сусідах, які були свідками сварки. Зараз вибачень вона не бажає, тільки просить відшкодувати їй моральну шкоду та витрати, які вона понесла при зверненні до суду та витрати на сплату юридичних послуг. В судовому засіданні адвокат [PERSON] підтримавши позов, пояснив, що згідно ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, тому вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно 26.04.2012 року біля 15-10 годин він зі своєю дружиною, знаходячись у дворі будинку [ADDRESS], який належить його тещі, після встановлення європаркану вбирав будівельне сміття, яке вирішив викинути за паркан на вулицю, де ходить сміттєва машина. В домоволодінні, який знаходиться на сусідній земельній ділянці, мешкає відповідач [PERSON] зі своєю сім'єю, яку він знає на протязі майже 50 років, оскільки вони з його дружиною та з [PERSON] навчалися в одному класі, і його дружина раніше дружила з [PERSON] Оскільки на тому місці, де він збирався складати сміття, за парканом на вулиці, сусідка - [PERSON], постійно ставить свою машину, тому він пішов та попросив її переставити автомобіль. [PERSON] переставила машину. Ніяких образ ні з його сторони, ні зі сторони [PERSON] не було. Він повернувся, та продовжив вбирати сміття. Він начав перебирати цеглини: цілі - збирав в одну частину, поламані - скидав в кучу під паркан, і в цей час вони з дружиною стали сперечатися, куди складати цегли, та викидати сміття. В ході сварки, він став кричати на дружину, висловлювався на неї по різному, в тому числі назвав «баранихою», сперечався з нею. Ходячи по двору, він збирав частини цеглин, та скидав їх в кучу біля паркану. В цей час через двометровий паркан до них заглянула сусідка [PERSON] і стала кричати на нього, за що він її ображає. Він їй сказав, щоб вона не лізла до них в сім'ю, вони самі розберуться. Він не ображав [PERSON], не оскорбляв її, не звертався до неї взагалі, крім того, вони зовсім з нею не сперечалися, коли він попросив її переставити машину. Він ніякими діями та висловлюваннями ніколи не принижував честі та гідності [PERSON], не розповсюджував про неї негативну інформацію, тому вважає, що позов не підлягає задоволенню. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивачем не доведено той факт, що відповідач принизив честь та гідність [PERSON], згідно нормативного обґрунтування позову, позивач сама не може відповісти яка негативна інформація, поширена про неї, вважається недостовірною, і яка, на її думку, порушує її право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона мешкає за адресою [ADDRESS], через паркан від [PERSON]. З 1989 року знайома з [PERSON]. 26.04.2012 року біля 15-30 годин вона почула, що [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою. Вона побачила, що [PERSON] стояла на кучі з піском, і зрозуміла, що [PERSON] кричить на неї. Оскільки із свого двора їй не було видно що коїться, вона вийшла на вулицю та підійшла до європаркану [PERSON] і заглянула в щілину європаркану, через яку побачила [PERSON], який замахувався на [PERSON] чимось. Вона чула, що щось б'ється о шиферний паркан, стверджувати що [PERSON] щось кидав у [PERSON] вона не може. Дружина відповідача стояла біля нього і мовчала. Після цього, мати дружини [PERSON] покликала їх в будинок. Після цього вона повернулася в свій двір. Вона чула, як [PERSON] кричав «[PERSON]». Зі свого двора вона через паркан - сітку бачила спину та ноги [PERSON], так як та стояла на кучі чи щебеню, чи піску. Вона не пам'ятає, чому вона в цей робочій день була дома, а ні на роботі. Не пам'ятає, скільки часу тривав скандал між сусідами. На вулиці, в момент скандалу вона нікого не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її будинок знаходиться через вулицю. Через вікно будинку їй добре видно двір та огород [PERSON], [PERSON] та частину двору [PERSON]. Вона була в спальні, в будинку і почула, як [PERSON] на початку четвертого часу дня став висловлюватися нецензурною лайкою в адресу [PERSON]. Голосу [PERSON] вона практично не чула. Вона бачила [PERSON] та його дружину на їхньому огороді через 2-метровий європаркан, оскільки її будинок стоїть вище, і їй все видно. Вона бачила, як [PERSON] брав камені та кидав до шиферу. Вона чула як [PERSON] кричав «[PERSON]». Хоча те місце, на якому стояла [PERSON], заглядаючи до [PERSON], знаходиться напроти її вікна, вона [PERSON] не бачила. Вона бачила, що під час сварки, по вулиці йшов [PERSON], більше нікого на вулиці не було. Сварка продовжувалася мінут 15. При дачі пояснень працівнику міліції вона казала, що [PERSON] висловлювався на [PERSON] нецензурною лайкою, чому він цього не записав, їй не відомо, вона з поясненнями знайомилася та підписувала їх. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він раніше навчався в одній школі №6, на декілька класів молодше, з [PERSON], його дружиною та [PERSON]. Він іноді вітається з [PERSON], якій приїжджає до своєї тещі, і коли він йде по 2-пров. Воровського до своєї матері. 26.04.2012 року - в день Чорнобиля, він йшов до матері в гості мимо будинку тещі [PERSON], та почув його крик. Образ відносно кого-небудь він не чув. Чув сварку на протязі хвилин 2-3, поки йшов мимо будинку [PERSON]. На вилиці він в цей час нікого не бачив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона раніше із своїм чоловіком та [PERSON] навчалася в одному класі. З [PERSON] сиділа за однією партою, підтримувала приятельські стосунки. 26.04.2012 року, після встановлення європаркану навколо будинку її матері, вони з чоловіком стали вбирати будівне сміття. Із-за вбирання території у них с чоловіком сталася сварка. [PERSON] стала заглядати до них у двір через європаркан та влазити в їхню з чоловіком суперечку. Із вікон будинку [PERSON] їхній двір не може бути видно, оскільки їхній двір з її сторони огороджений 2-метровим євро парканом, та між дворами проходить вулиця. В судовому засіданні також був досліджений Відмовний матеріал №2634/12, а саме: - протокол огляду та вилучення від 01.06.2012 року, згідно якого предметом огляду є бетонний паркан, виготовлений з 4 секцій (європаркан), кожна з якої складає 0,5 м, загальною висотою 2 м, якій огороджує територію домоволодіння [ADDRESS] від домоволодіння [PERSON] З пров. Воровського видимість обмежена, що знаходиться та що відбувається за парканом - не видно (а.с.5), - фото таблиця до протоколу огляду (а.с.6), - пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно яких вони не чули нецензурні висловлювання зі сторони [PERSON] в адресу [PERSON], - позитивні характеристики на [PERSON], [PERSON], - постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.10.2012 року відносно [PERSON] за ст.296 КК України, інші матеріали справи. Вислухав сторони, адвокатів, свідків, дослідивши матеріали справи, Відмовного матеріалу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вищевказаної статті предмет доказування - це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір. Необхідно врахувати, що обставини, які мають значення для справи, але щодо яких спору немає, не підлягають доведенню, оскільки визнані сторонами. Забороняється здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення. Як встановлено в судовому засіданні, 26 квітня 2012 року, приблизно о 15-10 год., коли позивач [PERSON] знаходилась за місцем свого мешкання: [ADDRESS], до неї звернувся відповідач [PERSON] з проханням переставити автомобіль в інше місце, для того щоб викинути будівне сміття після встановлення європаркану, який йому необхідно винести через задню частину двору [ADDRESS]. Вона виконала прохання [PERSON] та переставила свій автомобіль. Ч.11 Постанови Пленуму ВС України №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» наголошує, що суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 15 Постанови Пленуму СВ України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії, суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В судовому засіданні позивачем не доведено той факт, що відповідач поширив негативну інформацію стосовно неї; що дана інформація, на яку вказує позивач стосується її, оскільки він до неї не звертався, ні окликав її, не доведено, що відповідачем була поширена недостовірна інформація, тобто така, яка не відповідає дійсності. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON], яка пояснила, що вона підходила до європаркану, розташованому навколо [ADDRESS] та бачила, як [PERSON], висловлюючись нецензурною лайкою в адресу [PERSON], замахувався чимось на неї, оскільки вона сама не змогла пояснити з чого вона вирішила, що ці образи стосувалися [PERSON] Крім того свідки [PERSON], [PERSON], які, згідно їх пояснень, нікого не бачили на вулиці. Суд також критично ставиться до показань [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона бачила через 2-метровий європаркан, що відбувається за ним, оскільки цей факт спростовується протоколом огляду з відмовного мате рвала, згідно якого крізь європаркан зі сторони вулиці нічого не видно. Крім того, раніше, даючи пояснення працівникам міліції, вона вказувала, що [PERSON] лаявся, але нецензурну лайку вона не чула. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи «Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгес проти Австрії» (1986 рік) Європейський суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Постановою від 12.10.12 року, в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину передбаченого ст. 296 КК України, в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України (1960 року). Згідно мотивувальної частини, в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак сплив строк накладення адміністративного стягнення за ст.38 КУпАП. Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження за ч.3 ст.38 КУпАП, оскільки в разі відмови в порушенні кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адмінправопорушення, стягнення може бути накладене не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи. Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст.173 КУпАП не складався, отже суд не визнає факт притягнення [PERSON] за ст.173 КУпАП за дрібне хуліганство. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] зрозуміла, що [PERSON] звертався до неї, оскільки вона почула вигук «[PERSON]». Але відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію»,оціночними судженнями, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Відповідно до ч.5 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні не встановлено, якими діями заподіяна шкода позивачу, наявність причинного зв'язку між шкодою та діями відповідача. Не підтверджений факт заподіяння позивачеві моральних страждань, тому вимога позивача щодо відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не доведено позивачем, що діями відповідача їй спричинено моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Outcome: dismissed