Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності та просить визнати недійсним договір дарування від 14 грудня 2016 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,094 га. за адресою [ADDRESS] в частині ? частки; визнати за нею право власності на ? земельної ділянки площею 0,094 га., що за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку. На обґрунтування своїх вимог вона вказала, що 19 лютого 1957 року відповідно до умов договору купівлі-продажу одного житлового будинку, укладеного між продавцем [PERSON] та [PERSON], останньою було придбано житловий будинок з надвірними прибудовами, який знаходився на земельній ділянці площею 925,38 кв.м. за адресою [ADDRESS]. На момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу одного житлового будинку, покупець - [PERSON] (її мати) перебувала у шлюбі із [PERSON] (її батьком), а тому придбаний будинок став їхньою спільною власністю, набутою у шлюбі. Відповідно до рішення міськвиконкому Хмельницької міської ради за №291 від 09.03.1995 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,094 га. за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, було видано державний акт на право приватної власності на землю від 16.08.1999 року. 29 квітня 2005 року між її батьками [PERSON] та [PERSON] було укладено договорі про поділ нерухомого майна,що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до умов цього договору сторони домовились про поділ спільного будинку на рівні частки по ? кожному із батьків. Поділ земельної ділянки, на якій знаходився будинок, не проводився. [INFO] помер їх батько [PERSON] Відповідно до заповіту, залишеного батьком, його частка ? житлового будинку по [ADDRESS] успадкована в рівних частках, його двома доньками [PERSON] і [PERSON] 02 червня 2015 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на ім'я спадкоємців, [PERSON] та на ім'я її сестри [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом кожній по ? від ? житлового будинку, тобто тепер частка кожної із них становить ? житлового будинку. 14 грудня 2016 року договором дарування, укладеним між [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка площею 0,094 га за адресою [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, була подарована її сестрі [PERSON] Також 14 грудня 2016 року договором дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ? житлового будинку за адресою [ADDRESS], матір'ю була подарована її сестрі [PERSON] Таким чином, станом на сьогодні [PERSON] на праві власності належить ? житлового будинку та 1/1 земельної ділянки площею 0,094 га, на якій розташовано будинок за адресою [ADDRESS]. Їй належить на праві власності ? житлового будинку по [ADDRESS], однак договором дарування земельної ділянки від 14 грудня 2016 року її позбавлено права власності на ? земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Таким чином, уклавши договір дарування [PERSON] розпорядилась земельною ділянкою, набутою у шлюбі, ? якої за законом належала її померлому чоловікові [PERSON] В подальшому ? цієї земельної ділянки фактично була успадкована разом із будинку [PERSON], а інша ? земельної ділянки разом із ? будинку була успадкована нею [PERSON] Відповідно до ст.. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. В силу вимог ст. 120 ЗК України - з моменту укладення договору про поділ нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя від 29.04.2005 року право спільної сумісної власності на земельну ділянку розміром 0,094 га. у [PERSON] припинено виникло право спільної часткової власності на земельну ділянку пропорійно частці кожного у будівлі. Таким чином, [PERSON] протиправно розпорядилась всією земельною ділянкою, порушивши її право на ? частку цієї земельної ділянки. Разом із набуттям нею права власності на ? житлового будинку відповідно до ст. 120 ЗК України вона набула права власності на ? земельної ділянки розміром 0,094 га для обслуговування житлового будинку. Таким чином, договором дарування від 14 грудня 2016 року, земельної ділянки площею 0,094 га. за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, в частині ? земельної ділянки порушено її права, як власника ? будинку внаслідок чого її позбавлено можливості користуватися і розпоряджатися ? земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 19 лютого 1957 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними прибудовами, який знаходився на земельній ділянці площею 925,38 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення міськвиконкому Хмельницької міської ради за №291 від 09.03.1995 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,094 га. за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, було видано державний акт на право приватної власності на землю від 16.08.1999 року. 29 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ нерухомого майна,що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до умов цього договору сторони домовились про поділ спільного будинку на рівні частки по ? кожному. Поділ земельної ділянки, на якій знаходився будинок, не проводився. [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON] і [PERSON] та чоловіком [PERSON]. Відповідно до заповіту, залишеного [PERSON], його частка ? житлового будинку по [ADDRESS], успадкована в рівних частках, його двома доньками [PERSON] і [PERSON] 02 червня 2015 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на ім'я спадкоємців, [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом кожній по ? від ? житлового будинку. 14 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,094 га за адресою [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку та ? частини житлового будинку за адресою [ADDRESS]. На даний час [PERSON] на праві власності належить ? житлового будинку та земельна ділянка площею 0,094 га, на якій розташовано будинок за адресою [ADDRESS]. [PERSON] на праві власності належить ? житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 120 ЗК України - після набуття права власності або права користування нерухомим майном до нового власника переходить право власності або користування земельною ділянкою на якій вони розташовані, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду, розташовані на цій ділянці, і не залежить від волевиявлення третіх осіб. У випадку невизнання або порушення прав на земельну ділянку нового власника нерухомого майна, такі права підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,094 га. за адресою [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, оскільки вона є власником ? частини житлового будинку. Вирішуючи позовну вимогу про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,094 га., яка знаходиться за адресою [ADDRESS], який укладений між [PERSON] та [PERSON] 14 грудня 2016 року, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суду не надано доказу тому, що на час укладення договору дарування 14 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було порушено цивільне права [PERSON] Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved