Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 24.07.2010 року, що зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 334. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. [PERSON] зазначає, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, з 2013 року вони не ведуть спільного господарства. Позивачка вважає, що зберегти їх шлюб вже неможливо. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України неодноразово повідомлявся судом про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача неодноразово повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній з 2013 року , сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки тривалий час, втратили один до одного почуття любові . Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «Красіля » на прізвище чоловіка «Решетова ». При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про залишення її шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити\~ її шлюбне прізвище - «Решетова».

Outcome: approved