Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини, мотивуючи його тим, що 26 вересня 2015 року вона [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, про що 26.09.2015 року складено відповідний актовий запис за № 112, що доводиться свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження Серія [NUMBER] . Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя з [PERSON] стало неможливим, що слугувало причиною фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем з травня 2017 року та звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. На даний час малолітня донька [PERSON] проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 13 червня 2017 року № 1056. Позивач, [PERSON] знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки змушена самостійно матеріально забезпечувати нормальний фізичний та духовний розвиток їхньої дитини. На сьогодні, позивач не має можливості працювати, оскільки з 25.02.2016 по 05.01.2019 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, відповідно до Наказу № 5 від 22.02.2016 року головного лікаря Хорольської ЦРЛ (довідка Хорольської ЦРЛ № 702 від 13.06.2017 року). Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Хорольської РДА № 01-59/3655 від 13.06.2017 року, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Хорольської РДА та отримує допомогу при народженні дитини, на [PERSON] , [INFO] , згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Відповідач є батьком їхньої спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , але добровільно матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини та утримання позивача, як його дружини не надає, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також вимоги ч. 2 ст. 84 СК України, згідно якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Угоди про добровільну сплату аліментів на дитину, а також на утримання позивача між сторонами не досягнуто. З огляду на викладене, позивач змушена звертатися до суду з даною позовною заявою, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Ухвалою суду від 17.05.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та якому роз`яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, протягом строку, встановленого судом, до суду подав відзив, в якому позовні вимоги визнав частково. Відповідно до ч. 5,6 ст.263ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Відповідно дост. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно дост.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цьогоКодексу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження Серія [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач працездатний, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.79 ч.1СК Україниаліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 14.05.2019 року. Оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, підлягають до повного задоволення, а позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку - до відмови повністю, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1-3 статті 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 14 січня 2016 року Відділом ДРАЦС Хорольського РУЮ у Полтавській області, актовий запис №5, спільна дитина сторін - донька [PERSON] народилася [INFO] в місті Хорол Полтавської області. Оскільки [INFO] малолітній дочці [PERSON] виповнилось три роки, а її мати [PERSON] звернулась до суду 14.05.2019 року з даним позовом після сплину трирічного віку дитиною, підстави для задоволення позову, передбачені ч. 2 ст. 84 СК України, у цій частині відсутні та з урахуванням того, що спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , не має вади фізичного або психічного розвитку, відсутні підстави для задоволення позову, передбачені ч. 3 ст. 84 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами 1 та 3 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Крім того судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу. З метою отримання правової допомоги щодо попередньої консультації про характер спірних правовідносин та підготовки процесуальних документів, а саме позовної заяви про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини, позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги № 30/17 від 19.06.2017 року. У відповідності з ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката становлять 853,33 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 30/17 від 19.06.2017 року, актом приймання-передачі виконаних робіт, детальним описом робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи, попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, квитанцією про оплату послуг адвоката. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. та витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката у сумі 853,33 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial