Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В позові зазначено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень 00 копійок, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач сплачує аліменти. Однак, аліментів, що стягуються за рішенням суду, не вистачає на утримання дитини, а відповідач має змогу матеріально допомагати дитині. Позивач просить суд змінити розмір стягнених з відповідача аліментів за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року, стягнувши з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, оскільки має невеликий дохід, та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 12 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 12 березня 2005 року зроблено відповідний актовий запис № 15. Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду набрало законної сили 21 листопада 2015 року. Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає в будинку № 17/2 по вул. Дмитра Донцова (Профінтерна) в м. Мелітополі Запорізької області, разом з нею мешкає неповнолітня донька [PERSON]. Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, однак жодної іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, проходить військову службу за контрактом в лавах Збройних Сил України та має можливість надавати допомогу на утримання дочки. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, немає. Також судом встановлено, що відповідач дійсно має певний дохід, отримуючи винагороду за військову службу за контрактом. Тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки. Разом з цим, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, є дещо завищеним, а тому вбачається, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб неповнолітньої дитини, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його неповнолітньої дочки. Таким чином, судом було встановлено, що є підстави збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, оскільки це буде відповідати вимогам ст. 192 СК України та, перш за все, інтересам неповнолітньої дитини і не погіршить матеріального стану платника аліментів. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та збільшення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial