Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві заявник просила суд визнати безвісно відсутнім [PERSON] «16» липня [INFO], останнє відоме місце проживання: [INFO]. Початком безвісної відсутності вважати 01 січня 2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні представник заявника [PERSON] [PERSON] \~\~заяву свого довірителя підтримала і просила\~\~задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представники заінтересованих осіб\~в судове засідання свого представника\~\~не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, при вирішенні питання покладались на розсуд суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, заслухавши пояснення\~\~представника заявника, дослідивши матеріали справи, і, оцінюючи все в сукупності вважає,\~\~що заява не підлягає задоволенню з наступних\~\~підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В відповідності до\~ст. 234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 43 ЦК України\~фізична особа\~\~може бути\~\~визнана\~\~судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року\~\~в місці її постійного проживання\~\~немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 1 статті 43 Цивільного кодексу України безвісно відсутньою вважається фізична особа, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Закон не повязує можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою з причинами, в звязку з якими вона відсутня в місці постійного проживання, і відсутні відомості про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Цивільний процесуальний кодекс України не обмежує права будь-якого субєкта звертатися до суду із заявою про визнання фізичних осіб безвісно відсутніми. Проте в заяві до суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено, для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою. Це не виключає звернення субєкта з такою заявою, якщо у заявника відсутній свій власний інтерес у поданні заяви. Заявник може метою визнання фізичної особи безвісно відсутньою назвати охорону майна безвісно відсутньої особи. З урахуванням основної мети визнання фізичної особи безвісно відсутньою - охорони майна цієї особи - визнання особи в судовому порядку безвісно відсутньою доцільно ставити щодо осіб, які досягай віку чотирнадцяти років, хоч закон не перешкоджає визнанню безвісно відсутніми і осіб, що не досягли цього віку. Згідно статті 246 Цивільно-процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. В заяві вказувала, що 05 березня 2007 р. Гагарінським районним судом м. Севастополя було розірвано шлюб між нею, [PERSON] (на той час - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу з [PERSON] вона, [PERSON] має сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖС № 149371, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна від 14.05.2004 р. та зроблений відповідний запис № 248. Після розірвання шлюбу, спочатку вона переїхала з сином проживати до м. Кременчука, а потім в серпні 2013 р. до м. Кременчука переїхав на постійне місце проживання і [PERSON] З серпня 2013 р. по січень 2014 р. [PERSON] проживав за адресою - [ADDRESS]. 14.02.2014 р. заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] 29.05.2015 р. шлюб між сторонами був розірваний, останнє підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-КЕ № 090190, виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 82. З січня 2014 р. і до цього часу вона не мала інформації щодо місця перебування [PERSON]. Після розірвання шлюбу, їхня спільна дитина - син [PERSON] проживає з заявником і не отримує жодної допомоги від свого батька. вона одна утримує та виховує неповнолітнього сина. Її звернення до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку [PERSON] ніяких результатів не дало. За даними адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України в м. Кременчуці, Дніпропетровській, Івано-Франківській. Рівненській, Чернігівській та Херсонській областях [PERSON] зареєстрованим не значиться. Враховуючи, що місце перебування її колишнього чоловіка та батька її неповнолітнього сина, який мешкає разом з нею, невідомо більше двох років, постало питання про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Так, влітку 2015 р. вона з сином збиралась поїхати на відпочинок за кордон, але зіткнулась з проблемою при оформленні документів на виїзд. Для виїзду за кордон неповнолітніх дітей потрібна згода обох батьків, тобто в даному випадку відсутня згода [PERSON]. Надати його письмову згоду не має можливості, оскільки вона не має уявлення про місце його перебування. Таким чином її син до досягнення ним 18 років фактично позбавлений можливості виїхати за кордон як для відпочинку, так і для можливого навчання

Outcome: approved