Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 25% від усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня предявлення позову до закінчення дитиною навчання, які будуть витрачатися на утримання їх спільної доньки [PERSON] на період її навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та [PERSON] 20.01.1996 року був зареєстрований шлюб. Перебуваючи в шлюбі 13.04.1999 року у них народилася спільна дочка [PERSON]. 18.04.2008 року між ними шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу їх донька постійно проживає з нею. По рішенню Крюківського районного суду з [PERSON] стягувались аліменти на утримання їх доньки через бухгалтерію Кременчуцької дистанції сигналізації та зв'язку, так як він не приймав участі в її утриманні. 13.04.2017 року їх доньці виповнилося 18 років і виплата аліментів за попереднім рішенням суду закінчилась, боргів не має. Після закінчення сплати аліментів по виконавчому листу [PERSON] сплачував аліменти добровільно по заяві по серпень місяць 2017 року. З вересня місяця [PERSON] з невідомих причин відмовляється матеріально допомагати утримувати спільну доньку, хоча має таку можливість. В даний час їх донька навчається на денній формі навчання, державній основі в регіональному центрі професійно-технічної освіти № 1 м.Кременчука та потребує матеріальної допомоги. Всі витрати по утриманню доньки лежать на ній, а в неї невелика заробітна плата і інших доходів вона не має, тому змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився з невідомих суду причин. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та третьої особи, та ухвалити по справі заочне рішення. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 20 січня 1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18 квітня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ №039378. Від вказаного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №035028, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної ради м.Полтави 19.05.1999 року. Повнолітня дочка сторін [PERSON] на даний час навчається на денній формі навчання в Регіональному центрі професійно технічної освіти №1 м.Кременчука і термін навчання складає з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою, виданою Регіональним центром професійно технічного освіти №1 м. Кременчука 28.08.2017 року за вих..№43/2. Згідно довідки про склад зареєстрованих осіб, виданої ТОВ «Добробит» 21.08.2017 року за вих..№2984/32, [PERSON] проживає з матірю позивачкою по справі. Відповідно до ст.. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, між сторонами в справі виникли правовідносини, щодо реалізації батьківських обовязків з утримання їх повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст. 188 Сімейного кодексу України від обовязку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка навчається і потребує в звязку з цим допомоги, є порушенням батьківського обовязку, передбаченого ст. 199 Сімейного Кодексу України. Згідно ст..200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 Цього кодексу. Відповідно до ст..182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.. Приймаючи до уваги викладене, матеріальний стан позивачки, відповідача та дитини, встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст..88 ЦПК України на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved