Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Третя особа: Служба у справах дітей Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням В обґрунтування свого позову вказала, що вона перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON]. Шлюб було зареєстровано відділом РАЦС Надимського району, Ямало-Ненецького автономного округу 21 квітня 2007 року. Рішенням Київського суду м. Харкова від 7 жовтня 2014 року по справі №640/12256/14-ц шлюб між нами було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Подружжя зареєстроване за адресою: Харків, [ADDRESS]. [PERSON], як власник житла чинить перешкоди у реєстрації дитини за цією адресою, не зважаючи на те, що дитина мешкає там з моменту народження. На звернення позивачкидо органу реєстрації за місцем проживання щодо реєстрації дитини за місцем проживання її батьків та її фактичного проживання, їй реєстрації було відмовлено з причини відсутності згоди [PERSON] Іншого житла а ні у позивачки, а ні у дитини не має. 9 лютого 2015 року Відповідач звернувся до мене з вимогою про виселення з вищевказаної квартири. На підставі ст. 401, 405 ЦК України, ст.. 180 СК України, ч. 1 ст.. 156 ЖК України, ч.2,3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», абз. 1 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 20 Міжнародної конвенції з прав дитини, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, просить суд визнати за нею та за спільною з відповідачем дитиною [PERSON] право проживання та вселити за місцем реєстрації у квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; зобов'язати Київський районний у м. Харкові відділДМСУкраїнизареєструвати спільну дитину [PERSON] [INFO], за вказаною адресою; стягнути витрати за правову допомогу в розмірі 15000 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав, представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував з наступних підстав. Так, відділом РАЦС Надимського району, служби РАЦС Ямало-Ненецького автономного округу 21 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], було зареєстровано шлюб. [PERSON], як дружина [PERSON], зареєструвала своє місце проживання у квартирі, яка належала [PERSON] на праві приватної власності та розташована за адресою: [ADDRESS]. фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] було припинено у червні 2014 року. З цього часу [PERSON] був вимушений залишити місце свого проживання, тобто виїхати з квартири [ADDRESS], адже сумісне проживання з [PERSON] було неможливим, бо в сім'ї встановилася вкрай несприятлива та напружена атмосфера. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2014 року по справі №640/12256/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після припинення шлюбу, [PERSON] вирішив не проживати у квартирі [ADDRESS] та здійснити її відчуження у спосіб, передбачений чинним законодавством України. В зв'язку з чим, звернувся до [PERSON] з вимогою про виселення з житлового приміщення. 29 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Серветник А.Г. та зареєстровано в реєстрі за №640. Оскільки [PERSON] не є членом сім'ї нового власника квартири [ADDRESS], вона не має підстав для проживання у вказаній квартирі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, які за змістом відповідають запереченням [PERSON] Представник відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради, який був залучений позивачем в якості належного відповідача через зміну законодавства, проти позову заперечував в частині вимог, заявлених до Департаменту, оскільки Департамент не порушував прав позивача і виконає рішення суду. Третя особа Служба у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання свого представника не направила, надали заяву про слухання справи за його відсутності з урахуванням інтересів дитини. Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано відділом РАЦС Надимського району, Ямало-Ненецького автономного округу 21 квітня 2007 року. Позивачка зареєструвалася у квартирі відповідача [PERSON] і мешкала з ним. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка від народження проживала з батьками за тією ж адресою. Рішенням Київського суду м. Харкова від 7 жовтня 2014 року по справі №640/12256/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Відповідач заявив вимогу про виселення позивачки і заперечує її право на проживання та вселення у квартиру, перешкоджає реєстрації спільної дитини у квартирі. Крім того, 29.04.2015 року [PERSON] подарував спірну квартиру батькові [PERSON] Проте, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.11.2015 року, яке було залишено в силі ухвалою АСХО від 23.12.2015 року, даний договір дарування визнаний недійсним. Отже власником спірної квартири є колишній чоловік позивачки та батько їх спільної дитини. Згідно ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР «Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.» Відповідно до ч. 2 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР «На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до абзацу 1 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, позов в частині визнання права позивачки та дитини на проживання та вселення у квартиру відповідача [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь позивача підлягають витрати на судовий збір та частково витрати на правову допомогу. Так, відповідно до договору про надання правової допомоги від 04.09.2015 року між позивачкою та представником [PERSON] сторонами встановлено, що оплата здійснюється з розрахунку 375 гривень за відпрацьовану годину. З урахуванням участі представника в 13 судових засіданнях по даній справі , суд стягує відповідну суму у 4875 грн. Решту суми позивачем та її представником не було обґрунтовано та доведено належним чином. Крім того, у позові до Департаменту реєстрації Харківської міської ради суд відмовляє, оскільки Департаментом не було вчинено дій або допущено бездіяльності, які б порушували права позивача або її дитини. Департамент відповідно до Закону має обов'язок щодо реєстрації дитини разом з батьками, а також обов'язок виконати рішення суду, тому в окремому рішенні про зобов'язання виконати обов'язок щодо реєстрації дитини в квартирі разом з батьками, немає потреби. На підставі викладеного,

Outcome: partial