Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, та про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO], трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки. Також, позивач посилається на те, що вона не має можливості працювати та отримувати належний дохід для забезпечення достатнього рівня життя себе та дочки, в зв'язку з чим вона також має право на утримання. 05 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні на 06 листопада 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 листопада 2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомляв. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В зв'язку з неявкою належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 березня 2017 року у Зарічному районному у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №120, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] /а.с.11/. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 серпня 2017 року (а.с. 12). Дитина мешкає разом з матір'ю - [PERSON] Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. У ст.150 Сімейного Кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини поданий до суду 22 серпня 2018 року. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст.3 Цивільного Кодексу України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дитини. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідачем не надано. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Враховуючи всі вищевикладені обставини, беручи до уваги рівний обов'язок батьків щодо утримання дочки, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO], трьох років, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 статті 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у твердій грошовій сумі. Позивачем не була доведена та обґрунтована необхідність стягнення аліментів на неї у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409 гривень 60 копійок, який складається з витрат по оплаті судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 704 грн.80 коп., та витрат по оплаті судового збору за позовоними вимогами про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 704 грн.80 коп., суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial