Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 січня 2000 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Проте спільне життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинили у травні 2014 року. Подальше збереження сімї неможливо, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка направила до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказує, що підтримує позовні вимоги та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач 18 січня 2017 року надав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], залишити оплату судового збору за позивачкою та розглянути справу без його участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 14 січня 2000 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаївської області, актовий запис № 8 (а.с. 9). Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача належить витрати по сплаті судового збору в сумі 551.20 грн. (а.с. 1). Враховуючи викладене, та

Outcome: approved