Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила визнати за неї право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 07 червня 2001 року, будучи у шлюбі, але не проживаючи разом, нею була придбана кв. [ADDRESS], загальною вартістю 10657 грн. в якій вона прописалась разом зі своїми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що вказана квартира, купувалась за власні кошти, які вона отримала після продажу своєї власної 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належала на праві спільної сумісної власності в рівних долях позивачці, її матері та рідному брату. 11 червня 1998 року вони продали вищевказану вище вказану квартиру, на загальну суму 11233 грн.00 коп. Відповідно до договору купівлі-продажу серія ААТ №313909 від 11 червня 1998 року частка позивачці з вказаного правочину складала 4943 грн. 00 коп. На час здійснення відносин купівлі - продажу квартири, позивачка вже була одружена з відповідачем та мала двох дітей, які були приписані зі нею по [ADDRESS], старший син від першого шлюбу, а молодша донька - від відповідача. 15 липня 1998 року, відповідно до договору купівлі-продажу №1881, позивачка з відповідачем придбали сумісно квартиру [ADDRESS]. за загальною сумою 6200 грн. 00 коп., з якої, як вважає позивачка, особисті кошти позивачки складали 4943 грн. 00 коп. що пропорційно 79,73% загальної вартості квартири, кошти відповідача [PERSON] - складали 1257 грн. 00 коп. що пропорційно 20,27% загальної вартості квартири. З договору купівлі-продажу витікає, що позивачка та відповідач мають рівні частки, але це не так, оскільки відповідач на той час не працював та не мав доходів, позивачка тільки отримала гроші за продажу своєї частки сумісної квартири. Позивачка вважає, що даний факт є доказом не рівнозначності вкладів в купівлю сумісної квартири. 27 квітня 2001 року, вищевказана сумісна квартира по [ADDRESS] була продана, відповідно до договору купівлі - продажу №9077 за загальну суму 6916 грн. 00 коп., з яких відповідачу належало 20,27%, що складало 1402 грн. 00 коп., а позивачці належало 79,73% - 5514 грн. 00 коп. Далі позивачка вказала, що на момент продажу сумісної квартири, ми з чоловіком дуже часто сварилися, на підставі систематичного споживання їм алкоголю, що призвело до порушення його психічного стану про що свідчать довідки надані до суду. Позивачка мешкала зі дітьми у квартирі своєї матері, оскільки іншого житла вона не мала, а відповідач не допомагав. Оскільки вся ця ситуація була не зручна для сім'ї позивача, то рідний брат позивачці [PERSON], запропонував зайняти їй не визначений термін грошову суму, якої [PERSON] не вистачало для придбання власної житла. 07 червня 2001 року, будучи у шлюбі, але не проживаючи разом з чоловіком, позивачкою була придбана відповідно до договору купівлі-продажу №2-1770 квартира [ADDRESS], загальною вартістю 10657 грн. 00 коп., в якій вона прописалась разом зі своїми дітьми: [PERSON]. [INFO], та [PERSON], [INFO]. Для купівлі вищевказаної квартири позивачці не вистачало 5500 грн. 00 коп., їх позичив рідний брат [PERSON], які на даний час позивачка ще не віддала. Позивачка вважає, що свої ж гроші після продажу сумісної квартири відповідач частково витратив придбання автомобілю ВАЗ-21043, загальною вартістю 1993 грн. 00 коп. Після того, як [PERSON] придбала квартиру, відповідач почав знову приходити до неї і вона надала йому другий шанс. [PERSON] довго прожили у квартирі, належній [PERSON], але відповідач не виправився: продовжував пиячити, не піклувався про достаток сім'ї та не оплачував комунальні послуги. Вони постійно сварились та позивачка виводила його с алкогольного сп'яніння. У 2012 році, коли сторони по справі розірвали шлюб, відповідач пішов з квартири, але систематично продовжував приходити п'яним та доводити позивачку та їх спільну доньку до нервового стресу.. На даний час, відповідач не дає [PERSON] та дітям спокійно проживати у вказаній квартирі, маючи ключі, відповідач систематично втручається в їх життя та доводить нашу сім'ю до нервових зривів, погрожуючи, що забере всю квартиру а вони підуть на вулицю. В судовому засіданні [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] підтримали позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказав, проте, що спірна квартира були придбана на спільні кошти, він надавав половину вартості грошей на придбання квартири по [ADDRESS]. Суд, вислухав пояснення сторін, перевірив матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення. Сторони по справі позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклади шлюб 23 березня 1996 році / а. с. 50 / Згідно договору купівлі - продажу від 11 червня 1998 року позивачка по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали [ADDRESS]. Продаж вказаної квартири здійснено за 11233 грн. 00 коп., при цьому позивачці по справі [PERSON] сплачено 4943 грн. 00 коп. / а. с. 13 / 15 липня 1998 року на підставі договору купівлі продажу відповідач по справі [PERSON] та позивачка [PERSON] придбали в рівних частках [ADDRESS]. Цей продаж вчинено за суму 6200 грн. / а. с. 14 / 27 квітня 2001 року подружжя [PERSON] та [PERSON] продали в рівних частках кожний кв. [ADDRESS]. В даному договорі / п.2 / вказано, що вказана квартира належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному / а. с. 15 / 07 червня 2001 року на підставі договору купівлі - продажу позивачка [PERSON] придбала спірну [ADDRESS] / а. с. 16 / Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано / а. с. 51 / На підставі ст. 60 СК України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. На момент укладання вищевказаних договорів купівлі продажу - квартир діяв Кодекс законів про шлюб та сім'ю в редакції 1969 року. На підставі статті 28 вказаного Закону розмір часток кожного з подружжя при поділі спільного майна в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючі інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю з них. Виходячи зі змісту позовних вимог, [PERSON] вважає, що спірна квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, оскільки вона була куплена за її особисті гроші та гроші які позичив їй рідний брат. В порядку ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з вимог вказаної статті позивачкою в судовому засіданні не надано будь - яких доказів, проте що їй рідний брат надав кошти в сумі 5500 грн. 00 коп. на придбання спірної квартири. Не має ніяких доказів, що брат надав позивачу 5500 грн. і вказані гроші пошли безпосередньо направлені на придбання спірної квартири. Крім цього, з наданих договорів купівлі - продажу кв. [ADDRESS] вбачається, квартира № 6 була придбана 15 липня 1998 року в рівних частках, а далі [PERSON] та [PERSON] 27 квітня 2001 року в рівних частках продали вказану кв. [ADDRESS]. Дані договори купівлі продажу вказаної квартири [ADDRESS] були проведені, коли сторони по справі знаходилися у шлюбі. Вказані договори купівлі продажу не містять ніяких вказівок проте, що хтось з подружжя на придбання квартири вкладав будь які інші додаткові суми грошей. В порядку ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом вищевказані договори купівлі продажу квартир не містять даних проте, що мало місце домовленість про частки квартири, або наявність шлюбного договору. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд не находить підстав відійти від принципу рівності сторін на придбане майно у шлюбі, про що прямо вказано в Сімейному кодексі, а тому у визначенні права власності на усю квартиру [ADDRESS] [PERSON] необхідно відмовити. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed