Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дочку [PERSON], [INFO]. В позові вона посилається на те, що 11.06.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. В позові вказано, що на протязі останнього року спільного проживання сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої, сприятливої, морально психологічної атмосфери. Між ними постійно виникають сварки навіть при їх спільній дитині, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Позивач зазначає, що з відповідачем вона неодноразово намагалася говорити про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, але ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося. Тому вона вирішила, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їх дочки, оскільки вважає, що примирення між ними не можливе. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено з серпня 2016 року. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, оскільки як і у неї, так і у відповідача, на грунті сімейно побутових проблем та діаметрально протилежних погляді в на сімейне життя, виникла неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Їх дочка [PERSON] проживає разом з нею. Добровільної угоди про розірвання шлюбу та сплату аліментів між ними не досягнуто. На цих підставах вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення повноліття.\~\~ Позивач [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись при цьому на те, що 08.07.2017 року набрали чинності зміни до ст. 182 СК України. Згідно ч.2 вказаної статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При стягненні аліментів з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмір ? частини заробітку (доходу) мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. В заяві також зазначено, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлений про місце, дату та час проведення судового засідання, в судове засідання не з'явився. Проте, подав до суду письмову заяву від 17.07.2017 року (вх. № 14728), в які просив суд справу розглядати без його участі. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 11.06.2011 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 139669, що видане 13 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 631), в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що сторони на примирення не погоджуються, збереження сімї є неможливим та суперечитиме інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки шлюб існує формально. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 3332 від 12.06.2017 року, виданої КП «Уманське РЕУ №3», [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала [INFO] в період з 03.04.2014 року по 02.10.2015 року разом з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно акту від 19.06.2017 року жителів будинку по вул. Комарова,13а, м. Умань, зазначено що [PERSON] та її дочка [PERSON] дійсно проживають за адресою: [INFO], без реєстрації з періоду 02.10.2015 року по теперішній час (а.с.10). Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишиться проживати з матірю [PERSON] Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~ Згідно з положеннями\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 в редакції Законів\~№ 2901-IV від 22.09.2005,\~№ 2037-VIII від 17.05.2017). Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обовязок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дитини, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обовязків щодо дітей. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно систематично не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, позовні вимогив частині стягнення аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а в разі їх несплати судові витрати стягуються на користь держави. Тому, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів і на користь позивача в частині вимог про розірвання шлюбу та витрат за оплату надання правової допомоги . \~\~\~\~

Outcome: approved