Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, зазначивши у позові, що на підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.03.2015 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. на кожну дитину. Позивач самостійно не має змоги утримувати двох дітей, оскільки не може знайти постійну роботу, перебивається тимчасовим заробітком працюючи неофіційно реалізатором на ринку, заробітну плату отримує не регулярно та не в повному обсязі, діти часто хворіють, потребують додаткових витрат на лікування, на оплату репетитора, тому просить суд змінити розмір стягуваних аліментів, встановлених судовим рішенням у твердій грошовій сумі, - із 500 грн. на кожну дитину до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що діти знаходяться на її повному утриманні, проте її коштів та коштів, які сплачує відповідач на утримання дітей не вистачає та не забезпечує належне утримання дітей. З жовтня 2017 року вона втратила постійне місце роботи, на даний час вона періодично працює на ринку реалізатором без офіційного оформлення і отримує 2200-2300 гривень щомісячно. Відповідач займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, виготовленням меблів, має добрий заробіток, який приховує від неї, тому просить суд задовольнити позов. За час спільного проживання вони займалися удвох вирощуванням та реалізацією сільськогосподарської продукції і за результатами отримували дохід 15-20 тисяч гривень щоденно. Матеріальне становище відповідача не змінилося, він продав спільну машину, придбав трактор, продає продукцію на ринку і спроможний сплачувати їй по 1500 гривень аліментів на кожного з дітей щомісячно. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, суду пояснив, що у позивача на утриманні є троє дітей, з яких двоє - спільні з відповідачем. Через втрату постійної роботи вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, відповідач заборгував по аліментах і не погашає борг. Позиція відповідача, тому позивачу не вистачає коштів на утримання трьох дітей, а оскільки відповідач займається вирощуванням сільськогосподарських культур та має добрий заробіток, тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він не працевлаштований,в центрі зайнятості на обліку не перебуває, проживає разом із матірю у батьківському будинку, яка є пенсіонеркою, та знаходиться на його утриманні. Він має тимчасові заробітки, виготовленням меблів не займається і ніколи не займався, заборгованість по аліментах частково погасив, сплативши 6000 гривень. Вважає, що зазначений у позові розмір аліментів є завищеним, оскільки він зможе сплачувати не більше , ні по 600 гривень на дитину. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір*ю позивача [PERSON] Під час шлюбу її дочка з відповідачем удвох займалися вирощуванням сільськогосподарської продукції, мали непоганий заробіток. Після розірвання шлюбу відповідач продовжує займатися вирощуванням сільськогосподарської продукції та реалізацією її на ринку. Позивач офіційно не працевлаштована, має мінливий дохід, утримує троє дітей. Відповідач зовсім не цікавиться життям дітей, не приїжджає до них, має заборгованість по аліментах. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, реалізує її на ринку. Крім того, їй відомо, що відповідач займається виготовленням меблів і має постійні замовлення. Позивач працює не офіційно, має невеликий заробіток, якого недостатньо для утримання трьох дітей. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.03.2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 18.12.2014 року і до досягнення дітьми повноліття, щомісячно(а.с. 5). У звязку із тим, що вказаний розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів з визначенням щомісячного розміру по 1500 гривень на кожного з дітей. Відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після шлюбу позивач відновила своє дошлюбне прізвище «Коваленко» (а.с. 15). Відповідно до довідки Державної фіскальної служби України у [PERSON] за період з третього кварталу 2017 року по четвертий квартал 2017 року інформація про доходи відсутня (а.с. 29). Записи про офіційне працевлаштування відповідача у трудовій книжці відсутні (а.с. 36). Відповідно до довідки Виноградівської сільської ради № 132 від 16.05.2018 року у гр. [PERSON] земельної частки (паю) та інших земельних ділянок немає (а.с. 30). Відповідно до відповіді на запит головою Виноградівської сільської ради [PERSON] №702/02-27 від 09.07.2018 року повідомлено, що гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], власником житлового будинку є померлий [PERSON]. Обстежена земельна ділянка за вищевказаною адресою розміром 0,35 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства. На земельній ділянці посаджені сільськогосподарські культури: перець, кукурудза, які зі слів матері відповідача [PERSON] посаджані нею. Про реалізації відповідачем на ринку продукції і не відомо (а.с. 57). Відповідно до трудової книжки на ім*я [PERSON] останній не працевлаштований з 28.05.2009 року (а.с.36). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 183 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину може бути стягнуто у розмірі однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на двох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом \~зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~правової позиції,\~викладеної у\~постанові Верховного\~Суду України\~від 05\~лютого 2014\~року по\~справі №\~143\~цс 13,\~з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, оскільки визначений рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.03.2015 року розмір аліментів в сумі 500,00 гривень на кожну дитину є недостатнім для утримання дітей, є меншим за визначений законом мінімальний розмір та враховуючи те, що сторони мають рівний обовязок по утриманню дітей, у звязку зі змінами мінімального розміру аліментів, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», та мінливим і нерегулярним доходом у відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зміну розміру стягуваних аліментів підлягають частковому задоволенню Так, в судовому засіданні позивачем не зазначено докази на підтвердження свого доходу та доходу відповідача. Обоє із сторін офіційно не працевлаштовані, Показання свідків в цій частині судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки їх показання свідчать лише про допустимі доходи сторін, є неконкретними і не відповідають дійсності. Разом з тим, суд вважає за можливе збільшити розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій ставці , виходячи із положень закону. Так, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6-и до 18-и років становить 1492,00гривні, тобто 50% становить 746,00 гривень. Прожитковий мінімум з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року становив 1860,00гривень, 50% від якого - мінімальний розмір аліментів по 930,00 гривень щомісячно на кожного з дітей зазначеного віку, з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року прожитковий мінімум для дітей вказаного віку визначено у розмірі1944 гривні по 972,00 гривні щомісячно на кожного з дітей, і з 01.12.2018 року прожитковий мінімум встановлено у розмірі 2027 гривень, що становитиме по 1013,00 гривень на кожного з дітей, щомісячно. Тобто, саме такий розмір аліментів, який відповідає мінімально встановленому законом суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача Витрати у справі по сплаті судового збору віднести на відповідача.

Outcome: partial