Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини вказавши, що з 15 жовтня 2002 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. До травня 2017 року вона разом з чоловіком, донькою та матір'ю чоловіка - відповідачем по справі, проживали в квартирі [ADDRESS]. З травня 2017 року вона припинила шлюбні відносини з [PERSON], почала проживати спільно з іншим чоловіком та перейшла на інше місце проживання. Її малолітня донька [PERSON] проживає разом з бабусею, оскільки батько дитини перебуває за кордоном. Оскільки відповідач добровільно відмовляється передати їй доньку, просить відібрати її малолітню дитину - [PERSON] від [PERSON], яка її незаконно утримує. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали. Відповідач та її представник проти позову заперечили, вказавши, що позивач залишила свою малолітню доньку та перейшла проживати до іншого чоловіка. Протиправно дитину ніхто не утримує, в квартирі [ADDRESS] дівчинка проживає від народження. Крім того, дитина проживає за вищевказаною адресою разом із батьком. Представник служби у справах дітей Чемеровецької районної державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечила. До участі в справі в якості третьої особи залучений [PERSON], який в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Судом встановлено, що з 15.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрований Юрковецькою сільською радою Чемеровецького районну Хмельницької області. Від даного шлюбу у сторін[INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради Чемеровецького районну Хмельницької області. Подружжя [PERSON] та [PERSON] разом з донькою [PERSON] та матір'ю [PERSON] - [PERSON] спільно проживали в квартирі [ADDRESS]. З травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] припинилися шлюбні відносини, позивач перейшла на постійне місце проживання за адресою [ADDRESS], а малолітня [PERSON] залишилися проживати разом з [PERSON] та [PERSON] За висновком органу опіки і піклування Чемеровецької районної державної адміністрації від 07.11.2017року № 27/21-25-2068 визнано недоцільним відібрання дитини [PERSON] від баби [PERSON] Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 24 жовтня 2017 року, сім'я проживає в двокімнатній квартирі, дитина має свій окремий куточок, письмовий стіл, шафу, ліжко, дитина забезпечена одягом; на запитання з ким хоче проживати, [PERSON] відповіла, що з татом та бабусею. Крім того, висновком органу опіки і піклування Чемеровецької районної державної адміністрації від 07.11.2017року № 27/21-25-2131 визначено місце проживання малолітньої [PERSON], разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 163 СК України суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин справи, з врахуванням норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, чинного законодавства, враховуючи, що органом опіки і піклування Чемеровецької районної державної адміністрації визначено місце проживання малолітньої [PERSON], разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що відібрання малолітньої [PERSON] від її бабусі [PERSON] негативно вплине на психоемоційний стан дитини, на її психічний стан та розвиток, а також призведе до порушення інтересів дитини, Разом з тим, суд відзначає, що залишення дитини проживати із бабусею та батьком не розлучає дитину із матір'ю, рішення суду не позбавляє позивача права проявляти турботу та любов до доньки, незалежно від того, з ким із батьків вона проживає.

Outcome: dismissed