Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що приблизно з вересня 2005 року стали проживать разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] від шлюбних відносин у них народився син [PERSON] . Син проживає разом з нею в квартирі яка належить її батьку та розташована за адресою: [ADDRESS] . З лютого 2014 року позивачка припинила будь які відносини з відповідачем, зв?язок не підтримує. Місцезнаходження відповідача позивачу не відоме, з 15.09.2014 року відповідач перебуває у розшуку за обвинуваченням у вчиненні злочину. Зазначає, що з моменту розлучення з відповідачем дитина постійно проживає з нею та має сталий соціальний зв`язок з матір`ю. Позивачка добросовісно виконує свої материнські обов`язки, створює для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує усім необхідним та піклується про культурний розвиток та належний відпочинок дитини, намагаючись по можливості подорожувати з сином за кордон, що також ускладняється не визначенням місця проживання дитини. Позивачка з відповідачем згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини не дійшли, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з позивачем, його рідною матір?ю [PERSON] , [INFO] . Позивачка та представник позивача адвокат Берзінь С.Л. у судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач про дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Краматорської міської ради Остроушко В.В. до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення просить максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 834, де батьком дитини записаний відповідач [PERSON] , матір`ю дитини - позивачка [PERSON] . Згідно акту ЖБК «Космос-17» від 11.09.2019 року про проживання особи без реєстрації вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір?ю [PERSON] . Згідно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира розташована за адресою [ADDRESS] належить на праві власності батькові позивача [PERSON] . Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , виданої ЗОШ №4, мати [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням, допомагає досягти успіху, приймає активну участь у житті класу та школи, консультується з класним керівником з питань виховання, розвитку задатків хлопчика. Батько дитини [PERSON] шкільний заклад не відвідує, стосунки із дитиною не підтримує, вихованням не займається. Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо. В ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України зазначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживала в фактично сімейних відносинах з вересня 2005 року. Від шлюбних відносин [INFO] народився син [PERSON] . З лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] припинили сімейні відносини. Син [PERSON] остався проживати в сім?ї позивачки. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Мати займається вихованням та утриманням дитини, турбується про її здоров?я, життя та побут, створила всі належні умови для проживання та розвитку дитини. Орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає за доцільне визначити місце мешкання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи відсутність належних заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, з урахуванням того, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини, та вважає за необхідне визначити місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становить 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved