Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою доБільо Б.О. про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 листопада 2008 року і до їх повноліття. Позивач просить змінити розмір аліментів на 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку на кожну дитину з 1 січня 2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачами є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2008 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 листопада 2008 року і до їх повноліття. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. На підставі положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини. Крім того, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 192 СК України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 ПП ВСУ «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Пунктом 17 цієї ж постанови встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи, що відповідач є працездатним, у зв'язку чим може надавати допомогу на утримання своїх дітей, а розмір аліментів, які він сплачує не відповідає мінімальному розміру аліментів визначеному законом, суд дійшов висновку про задоволення позову, та необхідність стягнення з відповідача аліментів 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку на кожну дитину . Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, приймаючи до уваги те, що аліменти були вже присудженні рішенням Піщанського районного суду від 5 грудня 2008 року, а предметом судового розгляду є збільшення розміру аліментів, то в даному випадку збільшений розмір аліментів повинен стягуватись від дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», його згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704, 80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial