Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з 11 березня 2008 року є власником будинку [ADDRESS] та є матір`ю-вихователькою дитячого будинку сімейного типу. На підставі розпорядження голови П`ятхаської районної державної адміністрації від 21.11.2018 року [PERSON] , як дитину-вихованця, у зв`язку із досягненням повноліття, було виведено зі складу дитячого будинку сімейного типу. [PERSON] з 01.09.2018 року в вищевказаному будинку не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив/а.с.20/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.8/, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно/а.с.7/. Згідно копії розпорядження голови районної державної адміністрації № Р-469/0/364-18 від 21.11.2018 року повнолітнього [PERSON] виведено зі складу дитячого будинку сімейного типу [PERSON] /а.с.9/. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Комісарівської сільської ради П`ятихатського району № 453 від 21.10.2019 року [PERSON] , [INFO] з 01.09.2018 року у будинку сімейного типу по [ADDRESS] не проживає/а.с.10/. Згідно акту депутата Комісарівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак з 01.09.2018 року у вказаному будинку не проживає /а.с.11/. Відповідно до ч. 4, 5 ст.\~9\~Житлового Кодексу\~Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст.\~150\~Житлового Кодексу\~Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із частиною третьою статті 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 71\~ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У силу ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72\~ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутності поважних причин такого непроживання. При цьому дані положення застосовуються до наймачів житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, та членів їх сімей. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не з`являється понад два роки, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком по [ADDRESS] є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved