Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши у позовній заяві, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 12.09.2014 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 13. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач дитиною не цікавиться, не провідує та не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. На даний час не працює, зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу. Відомості щодо працевлаштування відповідача відсутні. У відповідача немає інших дітей чи утриманців, і він не являється інвалідом, тому просить стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Вiдповiдач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 12 вересня 2014 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданим 12.09.2014 року (а.с.10). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Син проживає разом з позивачем, перебуває на її повному вихованні та утриманні. Дитина перебуває на повному утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою, наданої виконавчим комітетом Козачелагерської сільської ради Олешківського району Херонської області за № 2478 від 11.11.2016 року (а.с. 8). Батько дитини не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Заявлений позивачем розмір аліментів на думку суду є відповідним та необхідним виходячи із потреб дитини. Витрати по справі віднести на відповідача. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved