Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2500 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. Даний позов обґрунтовано тим, що 21 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, однак їх сімейне життя не склалося і в провадженні Бершадського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про народження. Більше року відповідач проживає окремо та сторони не підтримують стосунків. Син знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. До початку розгляду справи по суті позивачка надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач, [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак їх сімейне життя не склалося і в провадженні Бершадського районного суду перебуває справа про розірвання шлюбу. У даному шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Син на даний час проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 884 від 21.09.2018 року. Відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітніх дітей. Зі змісту позову вбачається, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їх сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 ч. 3 СК). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved