Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), на її користь, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазачає, що 02 грудня 2000 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб у Болградському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 147. З липня 2009 року сімя фактично розпалася, через постійні конфлікти та непорозуміння, спільне господарство не ведеться з того часу. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а донька [PERSON] проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду свої письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що на даний час сторони дійсно проживають окремо, однак він виконує свої батьківські обовязки, в тому числі утримує свою неповнолітню дитину, кожного місяця на користь позивача перераховує певну грошову суму. При цьому позивач просить врахувати стан його здоровя, а також ту обставину, що на його утриманні, крім неповнолітньої дитини, знаходиться непрацездатна мати [PERSON], [INFO], якій він також надає матеріальну допомогу. Відповідач зауважив, що регулярно надавав грошову допомогу на утримання доньки, перераховуючи кошти на банківську карту через банківські сервіси, надавши при цьому суду копії банківських виписок про перекази коштів. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала обґрунтування заявлених позовних вимог в тій частині, що відповідач ухиляється від добровільної сплати коштів на утримання неповнолітньої дитини, навпаки її довіритель неодноразово пропонував позивачці добровільно перераховувати кошти з його заробітної плати, однак [PERSON] наполягала лише на примусовому стягненні аліментів, на підставі відповідного виконавчого листа. Між тим, [PERSON] щомісяця перераховував позивачці по 3000 грн. на утримання своєї дочки [PERSON], попри того, що сам потребував і потребує довготривалого лікування. Таким чином, представник відповідача просила суд, при винесенні рішення, врахувати стан здоровя відповідача, його майновий стан, а також ту обставину, що [PERSON] являється єдиним сином своєї непрацездатної матері, яка теж потребує його матеріальної допомоги. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 02 грудня 2000 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], остання народилася 07 червня 2004 року, її батьками значаться сторони по справі (а.с. 5). У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В розумінні ст.180 СК України обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей є спільним, як матері, так і батька. Судом встановлено, що малолітня дитина, на даний час, проживає разом з матірю, відповідач, будучи військовослужбовцем, проходить військову службу в м.Житомирі, тобто поза межами населеного пункту, де проживає неповнолітня дитина. Судом встановлено, не оспорено сторонами, що момент винесення рішення сторони припилили сімейно-шлюбні відносини, дитина залишилася проживати з матірю. Крім того, судом встановлено, що відповідач систематично надає добровільну допомогу на утримання дитини. На підтвердження встановлених в судовому засіданні обставин до уваги беруться виписки з карткового рахунку відповідача, у відповідності до яких отримувачем певної суми щомісяця являється [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Сторонами, в силу ст.60 ЦПК України, не подано належних доказів щодо стану здоровя та матеріального становища [PERSON]. В свою чергу, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, який має постійне місце роботи, що дозволяє суду, визначити розмір аліментів у частці від його заробітку щомісяця. Крім того, при визначенні саме такого розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя платника аліментів. Відповідач суду надав довідку з центрального військового клінічного санаторію «Хмільник», в якій зазначено, що [PERSON] дійсно проходить реабілітацію в порядку переведення з військового госпіталю, з можливістю подальшого лікування. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні подано епікриз центрального військового клінічного санаторію «Хмільник», у відповідності до якого [PERSON] потребує подальшого нагляду у невролога, потребує подальшого лікування в умовах шпиталю, повторного лікування, з перевідного епікризу вбачаються рекомендації щодо постійного вживання лікарських препаратів. Крім того, суд бере до уваги наявність у відповідача на утриманні непрацездатної матері, на користь якої [PERSON] також щомісяця перераховує певні грошові кошти. Таким чином, позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, тому суд дійшов до переконання, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) [PERSON] буде достатнім, в даній спірній ситуації. Зазначені обставини, що вплинули на розмір аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути на даний час, не позбавляють права в подальшому, як стягувача аліментів, так і платника аліментів, на звернення до суду з позовом про зменшення чи збільшення розміру аліментів, відповідно. У відповідності до ч.2 ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial