Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач зазначила, що 27.04.2002 року уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 286. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , державна реєстрація народження якої проведена Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що 14.08.2007 року складено відповідний актовий запис № 483, та сина [PERSON] , [INFO] , державна реєстрація народження якої проведена Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що 14.08.2007 року складено відповідний актовий запис № 482. Діти на теперішній час проживають разом з мамою, позивачем по справі. Питання про утримання дітей, буде вирішуватися сторонами за їх обопільною згодою з урахуванням їх батьківських обов`язків. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися уже тривалий час. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причина розпаду сім`ї полягає в тому, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини. За таких обставин, позивач прийшов до остаточного висновку, що їх з відповідачем шлюб необхідно розірвати й подальше його збереження вже на його думку неможливе і недоречне та суперечить їх інтересам. Тому, просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити, розірвати шлюб та залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 27.04.2002 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.04.2002 року, про що складено відповідний актовий запис за № 286. Від шлюбу подружжя мають дітей: [PERSON] , [INFO] , державна реєстрація народження якої проведена Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що 14.08.2007 року складено відповідний актовий запис № 483, та сина [PERSON] , [INFO] , державна реєстрація народження якої проведена Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що 14.08.2007 року складено відповідний актовий запис № 482. Сімейні відносини між сторонами фактично припинилися уже тривалий час, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причина розпаду сім`ї полягає в тім, що між [PERSON] та [PERSON] спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини, що спричинило відсутність взаємопорозуміння й вони втратили почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як це передбачене ч. 4 вказаної статті. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Судом було встановлено, що подружжя не підтримує сімейних (шлюбних) стосунків, проживають окремо, що свідчить про те, що сім`я розпалася та існує формально. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне позивачці [PERSON] залишити її дошлюбне прізвище» [PERSON] », оскільки остання зверталася до суду із клопотанням про зміну її прізвища на дошлюбне після розірвання шлюбу. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні залишитись за позивачем так як питання щодо їх стягнення [PERSON] не заявлялись. На підставі викладеного,

Outcome: approved