Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 4 672,00 грн. відсотків за користування позикою від 03.12.2009 року в період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 року; стягнення 20 039,86 грн. інфляційних втрат за період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 року, стягнення 768,40 грн. судового збору, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.11.2016 року у справі №344/6550/16-ц задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення 70 431,30 грн. боргу та 704,31 грн. сплаченого судового збору. 01.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до [PERSON] перейшли всі права кредитора у вищевказаному зобов`язанні. Стягненню підлягають 3% річних від боргу в сумі 71 135 грн. за період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 рік, що становить 4672 грн. Крім того, стягненню підлягають інфляційні втрати від суми боргу в сумі 71135 грн. за період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 рік, що становить 20039,86 грн. Так, загальна сума, яка підлягає стягненню становить 24711,86 грн., з них: 4672 грн. - проценти за користування позикою в період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 рік, 20039,86 грн. - інфляційні втрати за період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 рік. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила позов задоволити(а.с.35). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особамає право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини ,що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Судом встановлено, що Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.11.2016 року у справі №344/6550/16-ц задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення 70 431,30 грн. боргу та 704,31 грн. сплаченого судового збору(а.с.4,5). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24.01.2019 року у справі №344/6550/16-ц замінено стягувача [PERSON] , на її правонаступника [PERSON] у виконавчому провадженні №53745071 по виконанню виконавчого листа №344/6550/2016 виданого 01.02.2017 року про стягнення з [PERSON] 70 431,30 грн. боргу та 704,31 грн. сплаченого судового збору(а.с.6-8). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлена певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, відповідачкою не спростовано розрахунок поданий позивачкою, а тому за період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 рік стягненню підлягають 3% річних від боргу в сумі 71 135 грн., що становить 4672 грн. Крім того, стягненню підлягають інфляційні втрати від суми боргу в сумі 71 135 грн. за період з 23.11.2016 року по 31.01.2019 рік, що становить 20039,86 грн.(а.с.9,10). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved