Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій в остаточних позовних вимогах просила встановити факт припинення трудових відносин між нею та Стаханівською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №10 Стахановської міської ради Луганської області за власним бажанням, у зв'язку з переїздом на нове місце проживання, відповідно до ст. 38 КЗпП України. В обґрунтування своїх доводів [PERSON] зазначила, що вона з 1993 року перебувала у трудових відносинах зі Стаханівською середньою школою №10 Стахановської міської ради Луганської області. З 01 вересня 1993 року була прийнята на роботу вчителем історії в порядку переведення та з 01 вересня 2001 року призначена на посаду заступника директора школи з навчально-виховної роботи. З 26 березня 2003 року середня школа №10 була перейменована в середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №10 та з 01 березня 2005 року вона іменується як Стаханівська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №10. Працюючи в школі вона постійно проживала за місцем своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS]. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Стаханов Луганської області вона була вимушена переїхати до смт. Рогань Харківського району, де була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа з жовтня 2015 року. При виїзді з м. Стаханова вона забрала свою трудову книжку, але не змогла звільнитись в установленому законом порядку, оскільки Стаханівська міська рада Луганської області та належні їй навчальні заклади були вже непідконтрольні державі Україна. [PERSON] посилається на те, що нею в порядку п. 4 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зроблена нотаріально посвідчена заява від 15 серпня 2016 року про звільнення її з посади заступника директора школи з навчально-виховної роботи у Стаханівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №10 за власним бажанням у зв'язку з переїздом, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України. Дана заява не була надіслана нею роботодавцю у зв'язку з тим, що місце перебування школи залишилось у м. Кадіївка Луганської області, яке належить до району проведення антитерористичної операції і куди пошта не відправляється. З вказаною заявою вона звернулась до Харківського обласного центру зайнятості. Проте центр зайнятості не може вчинити запис у трудовій книжці про звільнення її з роботи в Стаханівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №10. З 01 вересня 2016 року вона працевлаштувалась до Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №118 вчителем історії за сумісництвом, про що зроблено запис у трудовій книжці, однак, через те, що запису про звільнення з попереднього місця роботи немає, вона позбавлена можливості оформитись на посаду та працювати на новому місці як за основним місцем роботи. [PERSON] посилається на те, що встановлення факту припинення трудових відносин необхідно їй для подальшого її працевлаштування за основним місцем роботи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 серпня 2017 року, вищевказану заяву було залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків. В установлені законом строки заявник усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року провадження по справі відкрито. [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи уточненої заяви підтримала. Представник заінтересованої особи Стаханівської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №10 Стахановської міської ради Луганської області в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) заявника [PERSON] [ADDRESS], що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Стахановським МВУМВС України в Луганській області 26 жовтня 1996 року /а.с. 6/. Відповідно до розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Кадіївка включено до переліку таких населених пунктів. Також встановлено, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції в Луганській області, не можливістю там проживання, заявник покинула своє постійне місце проживання та працевлаштування в Луганській області та переїхала до смт. Рогань Харківського району Харківської області, у зв'язку з чим [PERSON] було взято на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації №6324006898 від 27 жовтня 2015 року /а.с. 11/. Згідно якої фактичне місце проживання [PERSON] [ADDRESS]. [PERSON] з 1993 року перебувала у трудових відносинах зі Стаханівською середньою школою №10 Стахановської міської ради Луганської області. З 01 вересня 1993 року була прийнята на роботу вчителем історії в порядку переведення та з 01 вересня 2001 року призначена на посаду заступника директора школи з навчально-виховної роботи. З 26 березня 2003 року середня школа №10 була перейменована в середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №10 та з 01 березня 2005 року вона іменується як Стаханівська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №10, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] /а.с. 8-10/. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 15 серпня 2016 року [PERSON] до керівника управління освіти і виховання Стахановської міської ради, вона просить звільнити її з посади заступника директора школи з навчально-виховної роботи у Стаханівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №10 відповідно до статті 38 КЗпП України (у зв'язку із переїздом) /а.с. 12/. Однак, як встановлено судом, заявник вищезазначену заяву роботодавцю рекомендованим листом не надсилала, посилаючись на відсутність такої можливості, у зв'язку з тим, що поштові відправлення на територію проведення АТО не приймаються. Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами),УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти на окремі території Донецької та Луганської областей. Разом з тим, положеннями ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено гарантії прав і свобод громадян України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території, визначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Суд, зважаючи на вищевикладене, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що для реалізації у подальшому особистих немайнових прав необхідно встановити факт припинення трудових відносин, тому у суду не має сумнівів, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви в повному обсязі. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного і

Outcome: approved