Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 червня 2008 року було укладено шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 22. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останнім часом виникли непорозуміння, різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Сімейні стосунки з відповідачем перервані з серпня 2015 року, внаслідок втрати почуттів поваги та любові один до одного, сварок, що виникали в сім'ї. З того часу вони не підтримають подружніх звязків та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально та зберегти його неможливо. Отже, фактично шлюб вже припинено, хоча формально він ще триває. Але формальне продовження шлюбу суперечить насамперед інтересам дитини, тому що в постійних сварках створюється поганий емоційний фон в середовищі, в якому вона виховується, і тим самим їй завдається шкода. Для їхньої спільної дитини було б краще, якщо б вона підростала у спокійній, гармонічній обстановці. Формальне продовження шлюбу суперечить і її інтересам також, адже для неї формальне існування шлюбу загрожує можливими претензіями з боку відповідача на набуте нею в майбутньому майно. Вважає, що в інтересах дитини та її власних інтересах шлюб має бути розірвано. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, але відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. З питання щодо проживання, утримання та виховання дитини, спору також немає. Дитина залишається проживати з нею. Збереження шлюбу вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. З того часу, коли вони припинили проживати однією сім'є, дитина залишилася проживати з нею. Відповідач дитину матеріально не забезпечує та відмовляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу на дитину в належному розмірі. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй матеріальну допомогу, але він постійно відмовляв їй у цьому, мотивуючи тим, що всі гроші, які він заробляє йому дуже потрібні. Відповідач вважає, що вона повинна дитину забезпечувати самостійно. На теперішній час вона не працює, позбавлена можливості належним чином утримувати самостійно дитину, оскільки у неї відсутні кошти, які необхідні для її належного забезпечення продуктами харчування, ліками, одягом. Відповідач офіційно не працевлаштований, але фактично він працює та отримує щомісячний дохід, і отже, може надавати їй належну матеріальну допомогу. Крім того, з відповідача ніяких стягнень не утримується, він не має інших дітей, а також батьків, які потребують матеріального утримання. Просила розірвати шлюб. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону. Судові витрати покласти на відповідача. 14.11.2016 року позивачка частково змінила позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій зазначила, що частково змінені позовні вимоги до [PERSON] вона підтримує у повному обсязі. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з серпня 2015 року, з цього часу вони не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Спору про поділ майна і по вихованню дитини немає. Строк на примирення не потрібний, оскільки вона проживає з іншим чоловіком. Просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Вовк. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій зазначив, що частково змінені позовні вимоги [PERSON] до нього про розірвання шлюбу та стягнення аліментів він визнає. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2015 року, з цього часу вони не мають спільного бюджету та не ведуть сумісне господарство. Спір про розподіл майна та виховання дитини відсутній. Час на примирення не потрібний, оскільки він проживає з іншою жінкою. Він працює механізатором в ПП «Батьківщина» в с. Конські роздори Пологівського району Запорізької області, та отримує заробітну плату у розмірі 3500 грн. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Просив справу розглянути за його відсутності. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача і відповідача. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 червня 2008 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 22 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Фактично шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем припинені з серпня 2015 року. З цього часу вони спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Причиною розпаду сімї стало непорозуміння між подружжям, відсутність любові, взаємної довіри та поваги. Спору про поділ майна і по вихованню дитини між сторонами немає. Сторони зазначили, що строк на примирення не потрібний. Згідно зі ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому вимоги позивачки про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON], за її вибором, необхідно залишити прізвище Вовк. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який працює механізатором у ТОВ АФ «Батьківщина», добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп., та на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Outcome: approved