Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду зі зазначеним позовом до ПАТ «АС», ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». В обґрунтування позовних вимог посилалася, що її чоловік [PERSON] працював на посаді техніка по обслуговуванню повітряних суден інженерно-авіаційної служби ПАТ «Ас». 15 листопада 2011 року між ПАТ «Ас» та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» був укладений договір № 09/11 з обов'язкового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу, за яким серед інших співробітників ПАТ «Ас» був застрахований і [PERSON] 30 листопада 2011 року під час виконання авіаційних робіт з патрулювання газопроводу населеного пункту Гриценково Сумської області сталося падіння вертольоту Мі-2 бортовий номер [NUMBER]. Після зіткнення з землею вертоліт загорівся. Авіаційний технік [PERSON], який перебував на борту повітряного судна, отримав велику ступень опіків, від яких помер. Відповідно до акту про нещасний випадок форми Н-1 від 22 листопада 2012 року вищезазначена авіаційна катастрофа є нещасним випадком, що пов'язаний з виробництвом. 30 серпня 2013 року вона звернулася до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про отримання страхової виплати, яка до теперішнього часу в порушення вимог чинного законодавства їй не виплачена. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на її користь страхову виплату у розмірі 100 000 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили їх задовольнити. Вважали авіаційну катастрофу страховим випадком, а обставини за яких стався нещасний випадок форс-мажорними, у зв'язку з попадання вертольоту в зону фронтального туману. При цьому зазначали, що авіатехнік [PERSON], як застрахована особа вимог договору не порушував, а тому відмова у виплаті страхового відшкодування є безпідставною. Представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити. При цьому пояснив, що з огляду на системність порушень з боку службових осіб ПАТ «Ас» та членів екіпажу вертольоту Мі-2 Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна, відповідно до положень п.6.1 ст. 6 Договору страхування у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачу. Відсутність порушень з боку авіатехніка [PERSON] принципового значення для даного випадку не мають, оскільки сторонами договору страхування були ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ПАТ «Ас», якою і були допущені порушення умов зазначеного договору. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, при цьому зазначили, що відмовляються від страхового відшкодування на користь матері [PERSON] Представник ПАТ «Ас», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено судом та визнано сторонами, що [PERSON] з 01липня 2011 року на підставі трудового контракту №11/11-58 знаходився у трудових правовідносинах з ПАТ «Ас» та працював техніком по обслуговуванню повітряних суден . /т.1 а.с. 3-5/ 15 листопада 2011 року між ПАТ «Ас» та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» був укладений договір ОАСЕ № 09/11 з обов'язкового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу, відповідно до якого страхова сума на кожного із 2-х членів екіпажу повітряного судна складала по 100 000 грн. Строк дії договору з 21 листопада 2011 року по 20 листопада 2012 року. За п.п.1.1,1.2 договору страховик, відповідно до Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженого постановою КМУ від 1 жовтня 2002 року № 1535, надає послуги зі страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу, в межах, у термін і на умовах цього договору. Предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з життям і здоров'ям членів екіпажу та іншого авіаційного персоналу, які знаходяться на борту повітряного судна Кременчуцького льотного коледжу та інших авіапідприємств та внесені в завдання на політ. Договір укладається на користь третіх осіб. Застрахованими за цим Договором є працівники Страхувальника, які погодилися з умовами цього Договору та визначені у списках застрахованих осіб. Вигодонабувачем при настанні з застрахованою особою страхового випадку виступає при умові її усної згоди застрахована особа або спадкоємці. Згідно Додатку № 1 до страхового сертифікату серії ОАСЕ № 09/11, який є невід'ємною частиною договору, авіатехнік ПС [PERSON] є застрахованою особою за Договором ОАСЕ № 09/11 від 15 листопада 201 року. Згідно з п. 4.1 зазначеного договору, страховим випадком за договором вважається подія, внаслідок якої заподіяна шкода життю і здоров'ю (смерть, інвалідність, тимчасова втрата працездатності) членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу, при виконанні своїх службових обов'язків (з початку перед польотної підготовки до закінчення після польотних робіт) ./а.с. 18-27/ 30 листопада 2011 року о 14-38 годині під час виконання авіаційних робіт з патрулювання газопроводу біля населеного пункту Жовтневе Конотопського району Сумської області сталося падіння вертольоту Мі-2 бортовий номер [NUMBER]. Авіаційний технік [PERSON], який перебував на борту повітряного судна, отримав велику ступень опіків, від яких помер./а.с. 15/ Смерть [PERSON] сталась внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що підтверджується актом № б/н про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затвердженим 22 листопада 2012 року начальником територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Київській області та м. Києві. Відповідно до вказаного акту, нещасний випадок стався за таких обставин: 30 листопада 2011 року згідно наказу від 28 листопада 2011 року №55/2 Президента ГІрАТ «АС» «Про відрядження працівників та завдання на політ», яке підписано віце-президентом з авіаційній діяльності підприємства, командир повітряного судна вертольоту Мі-2 [PERSON] зобов'язаний був здійснити переліт за маршрутом: населений пункт Олішевка Чернігівської області - населений пункт Гриценково Сумської області. Вертоліт Мі-2 бортовий номер [NUMBER] направлявся для виконання авіаційних робіт з патрулювання газопроводу населеного пункту Гриценково Сумської області. На борту вертольоту знаходився технік [PERSON] Після зльоту командир вертольоту [PERSON] запросив диспетчера Центру польотної інформації і отримав відповідні дані про атмосферний тиск та температуру повітря, ввів їх на прибор висотоміру вертольоту. О 14 годині 38 хвилин біля населеного пункту Жовтневе Сумської області трапилося падіння вертольоту Мі-2. Як встановлено спеціальним розслідуванням, проведеним спеціальним підрозділом Міністерства надзвичайних ситуацій, вертоліт потрапив в зону сильного туману і командир повітряного судна [PERSON] прийняв рішення здійснити посадку на майданчик, який він вибрав з повітря. Під час зниження вертоліт зіткнувся з землею, що призвело до його руйнування і пожежі. При цьому [PERSON] отримав велику ступінь опіків, від яких помер. Зазначеною комісією також встановлені причини настання нещасного випадку, зокрема: виконання посадки повітряного судна на майданчик підібраний з повітря в умовах короткочасної втрати візуального контрою з земною поверхнею, невиконання посадових обов'язків працівниками ПАТ «Ас» про дотримання вимог законодавства щодо рівню підготовки пілота, який не відповідав допуску його до польотів у складних метеорологічних умовах, не врахування погодних умов перед вильотом вертольоту, порушення польотно-інформаційного обслуговування та інші порушення правил безпеки польоту та охорони праці та встановлені відповідальні особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: командир вертольоту Мі-2 [PERSON], директор літньої служби ПрАТ «ДС» [PERSON], президент ПрАТ «АС» [PERSON] /т.1 а.с.6-14/ Згідно висновку про катастрофу Відділу незалежного розслідування Державної авіаційної служби України, затвердженого головою Державіаслужби21 лютого 2012 року, фактором, що обумовили авіаційну катастрофу, є намагання командира повітряного судна виконати посадку на майданчик підібраний з повітря в умовах короткочасної втрати візуального контролю з земною поверхнею (фактор людський - екіпаж). Супутній фактор - організаційна та адміністративна діяльність: рівень професійної підготовки пілота не відповідав допуску його до польотів у складних метеоумовах; командир повітряного судна та директор льотної служби, аналізуючи прогноз погоди Gamet по Київському РПІ на період дії 12.00-18.00 UTC перед вильотом, не врахували прогнозованого утворення ізольованих зон туманів, обхід яких міг би стати неможливим; польотне-інформаційне обслуговування здійснювалося з відхиленням від вимог п. 4.7.5 Правил польотів, затверджених наказом Мінтрансу України від 16 квітня 2003 року № 293. /т.1 а.с. 127/ Крім цього, під час розгляду справи, ухвалою суду від 27 квітня 2015 року від ПАТ «Ас» були витребувані наступні докази: копія додатку № 1 до Договору ОАСЕ № 09/11 від 15 листопада 2011 року, копія керівництва з льотної експлуатації повітряного судна, відомості щодо наявності у [PERSON] посвідчення другого пілоту, відомості щодо обладнання вертольоту МІ2 подвійним штурвалом, відомості щодо наявності у пілота [PERSON] посвідчення інструктора. Судом вживалися заходи щодо виконання ухвали, проте вказана ухвала ПАТ «Ас» виконана не була, зазначені докази суду не надані. Разом з тим, в матеріалах справи міститься додаток № 1 до Договору ОАСЕ № 09/11 від 15 листопада 201 року, а також копія керівництва з льотної експлуатації повітряного судна. Сторонами визнаються обставини, що [PERSON] є застрахованою особою за договором, не мав посвідчення другого пілоту та не порушував вимог Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна під час вказаної авіаційної катастрофи, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] у встановлені законом строки з заявою про прийняття спадщини звернулися його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] 15 лютого 2013 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцям майна [PERSON], а саме: дружині [PERSON], сину [PERSON] та доньці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вклад з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходиться в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0326 м. Харкова є [PERSON] /т.2 а.с.104, 105,106/ Свідоцтво про право на спадщину за законом на страхову виплату спадкоємцям померлого видано не було. Згідно відповіді ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» №295 від 19 квітня 2012 року, що міститься в матеріалах спадкової справи, станом на 19 квітня 2012 року у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхова сума на ім'я [PERSON] відсутня. З відповіді ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія» № 216-ю від 26 березня 2015 року, яку отримала позивачка на своє звернення, вбачається, що відповідач не визнав право позивача на отримання нею суми страхової виплати, у зв'язку з чим остання звернулась за захистом своїх прав до суду. Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок-подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно ч.1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Частиною 1 ст. 991 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. За ст. 6 Договору ОАСЕ № 09/11 з обов'язкового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу причинами відмови у страховій виплаті є, зокрема, використання для зльоту чи посадки аеродрому, що не відповідає вимогам Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна, за винятком форс-мажорних обставин, виконання повітряним судном польоту з порушенням Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна. Як встановлено судом, відповідальними особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є командир вертольоту Мі-2 [PERSON], директор літньої служби ПрАТ «ДС» [PERSON], президент ПАТ «АС» [PERSON] За актом про нещасний випадок, пов'язаного з виробництвом, вину [PERSON] в порушенні вимог Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна під час вказаної авіаційної катастрофи не встановлено. В матеріалах справи також відсутні дані про притягнення пілота та посадових осіб ПАТ «Ас» до кримінальної відповідальності. Таким чином, виходячи із суб'єктного складу договору страхування, за яким суб'єктами страхових правовідносин є сторони договору страхування - страховик та страхувальник, а також учасники страхових правовідносин, які представлені застрахованими особами та вигодонабувачами, суд доходить висновку, що порушення вимог законодавства про охорону праці командиром вертольоту Мі-2 та посадовими особами ПАТ «АС», при відсутності порушень з боку застрахованої особи [PERSON], не є підставою для відмови у виплаті страхової виплати вигодонабувачу, така відмова взагалі суперечить правовій природі договору страхування на користь третіх осіб. Наведене свідчить про те, що в даному випадку авіаційна катастрофа, внаслідок якої загинув [PERSON], в розумінні вимог чинного законодавства та положень договору страхування є страховим випадком, а тому спадкоємці [PERSON], які у встановленому законом порядку спадщину прийняли, мають право на отримання страхової виплати. Натомість, з позовом про стягнення страхової виплати звернувся лише один із спадкоємців - дружина загиблого [PERSON] Діти загиблого [PERSON], [PERSON], залучені до участі як треті особи,правом звернутися з відповідним позовом не скористались, в судовому засіданні зазначили, що відмовляються від страхової виплати на користь матері [PERSON] Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини лише протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Діти загиблого відповідної заяви у встановлений законом строк нотаріусу не подавали, а відмова від прийняття спадщинипо закінченню строків для прийняття спадщини чинним законодавством не передбачена. При цьому слід зазначити, що в подальшому [PERSON], [PERSON] не позбавлені права звернутися з позовом до [PERSON] щодо стягнення на їх користь страхової виплати в розмірі, що відповідає їх частці у спадщині. Що стосується заперечень представника ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія», то суд їх до уваги не приймає, оскільки при страхуванні інтересів третьої особи саме майнові інтереси цієї особи стають предметом договору страхування, вини [PERSON] як учасника страхових правовідносин в порушенні вимог Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна під час вказаної авіаційної катастрофи не встановлено, а тому в розумінні вимог чинного законодавства підстав для відмови в виплаті страхового відшкодування спадкоємцям загиблого на підставі п. 6.1 ст. 6 вказаного договору немає. Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо стягнення на користь позивача з ПАТ «Ас» коштів в розмірі 100 000 грн., оскільки зазначена сума була стягнута судом на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди. Посилання представника відповідача ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія» на невиконання позивачем вимог ст.5 договору ОАСЕ № 09/11 через не подання до відповідача заяви встановленого зразка з повним переліком документів, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Позивачу страховиком відмовлено у виплаті страхової виплати з тих підстав, що авіаційна катастрофа, внаслідок якої загинув [PERSON], не є страховим випадком, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься лист ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» №295 від 19 квітня 2015 року, а тому позивач має право на оскарження відмови у судовому порядку. Що стосується решти позовних вимог, то суд в їх задоволенні відмовляє, оскільки ПАТ «Ас» є неналежним позивачем. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial