overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву та просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 20 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 131. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя і місця проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву та просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 24 грудня 2011 року Новомар'ївською сільською радою Братського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя і місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 175,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав заяву та просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 04 червня 2010 року виконкомом Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, судові витрати просив залишити за ним. У судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. 30 квітня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Братського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, шлюбні відносини фактично припинені. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Витрати, понесені при сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. 03 листопада 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 41. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, фактично припинені шлюбні відносини. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 08 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 40. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя і місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 21 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 07. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя і місця проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд встановив. 17 липня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Новокостянтинівською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис 02. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньок Кароліну, [INFO] та Маріанну, [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя та місця проживання дитей між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. 28 серпня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 32. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося, через розходження поглядів на сімейні та подружні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору відносно поділу майна подружжя між сторонами на час розгляду справи не має. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved