Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною віку повноліття, а також на її утримання в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем 18 квітня 2015 року зареєструвала шлюб в Андріївській сільській раді Великобурлуцького районну Харківської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змоги працювати. В звязку з чим, просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтвердили обставини викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, судову повістку отримав 16 травня 2017 року (а.с.21). До суду подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.22). Суд вважає можливим розглянути справу без відповідача. Суд, вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ\~(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати свою дитину встановлений державою на законодавчому рівні, а саме:\~ст.180 СК України. Відповідно до вказаної правової норми батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, та незалежним від віку останніх. Відповідно до\~ст.181 СК\~способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до\~ст.182 того ж Кодексу\~повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Як роз'яснено в п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 квітня 2015 року Андріївською сільською радою Великобурлуцького районну Харківської області, актовий запис № 01 (а.с.03). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO](а.с.04). Батьком даної дитини в свідоцтві про її народження записаний відповідач [PERSON] і останній ці обставини не оспорює. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні і це підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 24 квітня 2017 року за вихід. 02/24 № 319 (а.с.05). Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбачений ст.180 СК України. При винесені рішення суд враховує обставини, вказані в ст.182 СК України і визначає їх розмір, відповідно до вимог ст.183 СК України, як цього вимагає позивач. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надав до суду доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При таких обставинах, згідно з ст.ст.180,181,183 СК України, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 26 квітня 2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття. Крім того відповідно до ч.ч.2,4\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з малолітнім сином, який перебуває на її утриманні, на теперішній час не працює, не має іншого доходу, крім виплат на дитину. Син сторін на час розгляду справи ще не досяг трьох років. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру утримання позивача суд виходить з того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу до досягнення сином трьох років, позовні вимоги визнав повністю, а тому з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути аліменти в розмірі 1\~000 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 16 січня 2019 року. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, тому у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Згідно з п.1 ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved