Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2007 року, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. [PERSON] повідомила, що шлюбні стосунки між сторонами припинені 02 серпня 2020 року і більше не поновлювались, відтак подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін, не заперечувала про винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, жодних письмових заяв до суду не надіслав, причин неявки у судове засідання не повідомив. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день вручення судової повістки під розписку. Як вбачається з повідомлення Ізяславської міської ради Хмельницької області № 1499 від 07 вересня 2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] за вказаною адресою судові повістки були отримані особисто [PERSON] , що підтверджується відомостями з поштових повідомлень на 05 жовтня 2020 року, 30 жовтня 2020 року. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст.\~55\~Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати 30 жовтня 2020 року. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Допитавши позивачку, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2007 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовим записом № 72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21 серпня 2020 року, копія якого додана до матеріалів справи. Як вбачається з матеріалів справи, від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] івну, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи і, як пояснила позивачка, проживає та перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] . Матеріали справи не дають підстав вважати, що між сторонами наявний спір про місце проживання дитини. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони тривалий час не підтримують, що, як вбачається з матеріалів справи, об`єктивно нічим не спростовано. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка та відповідач не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи, що відсутні будь-які підстави для примирення сторін, подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved