Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області [PERSON], про визнання неправомірними дії державного виконавця Горошенко Я.А., Шевченко П.П., та акту опису і арешту майна від 14.08.2014 року, та про зобовязання повернення речей, які були виключені з акту опису та арешту майна від 14.08.2014 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.08.2014 року, за адресою: [ADDRESS], державним виконавцем Горошенко Я.А., було складено акт опису та арешту майна від 14.08.2014 року. Описане та арештоване майно: пральна машина LG, монітор LG, телевізор Samsung «CS 21K3MLQ, серійний номер 39TWB00890K», системний блок компьютера, клавіатура до компютера, мишка до компютера, комплект проводів для компютера, БФП - Epson Stylus № NX230/SX235W, магнітофон GVC «RC - W210 В/E/G», колонки Trast 2.1 SP3920, серійний № JHW 026885 (в комплект Trast входять: дві колонки, саббуфер, підсилювач) було вилучено і передано на зберігання [PERSON] Відповідно до акту опису та арешту майна від 14.08.2014 року, майно прийняв на зберігання [PERSON], який був попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. 31 жовтня 2014 року, Краматорський міський суд Донецької області, суддя Сухоручко Ю.О., у справі № 234/7937/14-ц визнав право власності за [PERSON] на монітор «LG», системний блок компютера, акустичні колонки «Trast» (в комплект Trast входять: дві колонки, саббуфер, підсилювач), сканер-принтер «Epson», телевізор марки «SAMSUNG» серійний номер 39TWB00890K, пральну машину марки «LG». Також зазначеним рішенням знято арешт з рухомого майна: монітор «LG», системний блок, акустичні колонки «Trast», сканер-принтер «Epson», телевізор марки SAMSUNG», пральну машину марки «LG». 22 січня 2015 року Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області, Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2014 року по цій справі залишено без змін. Рішення набрало законної сили 22 січня 2015 року. 16 вересня 2015 року, видано виконавчий лист по справі № 234/7937/14-ц, провадження № 2/234/36/06/14. 30.11.2015 року, була подана заява про повернення вилученого, описаного та арештованого майна, начальнику відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції [PERSON] Добровільно державний виконавець Горошенко Я.А. і [PERSON] відмовилися повернути вивезені до [PERSON] за його ж ініціативою речі, які належать позивачці. Численні звернення про повернення майна до ВДВС і [PERSON] - ігноруються, не надається навіть тимчасовий доступ до речей. [PERSON] продовжує нещадно використовувати речі. Просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Горошенко Я.А., Шевченко П.П. та акт опису і арешту майна № 4-16-14427 від 15.08.2014 року, як бездіяльність по факту не повернення речей за адресою вул. Паркова 6.95, кв.80., їх власнику, [PERSON]. Зобовязати державного виконавця Горошенко Я.А., Шевченко П.П. повернути речі, які були виключені з акту опису та арешту майна від 14.08.2014р., на попереднє місце знаходження, за адресою вул. Паркова 6.95, кв.80. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити у повному обсязі. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник ВДВС Краматорського МУЮ [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та суду пояснила, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №1/0528/40/12, виданим Краматорським міським судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 62000 грн. Державним виконавцем проводяться виконавчі дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження. 14.08.2014 року у присутності понятих та дільничного інспектора, були проведені виконавчі дії щодо примусового входження до квартири боржника [PERSON] Складено акт про проникнення до квартири шляхом вибивання дверей у звязку з тим, що боржник відмовився добровільно надати доступ до свого майна. 14.08.2014р. було описано майно боржника та складено акт опису та арешту майна, в присутності двох понятих, дільничного інспектора та стягувача - [PERSON] Усе описане майно прийняте на відповідальне зберігання - [PERSON] Оскільки на період проведення опису позивача не було, то вона не знала яке майно належить особисто боржникові, а яке належить іншім особам. Після отримання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31.10.2014 року щодо виключення з акту опису та арешту від 14.08.2014 року монітора LG, системного блоку Нs?, акустичних колонкиок Trаust, сканер-принтеру ЕPSОN, телевізора марки SАМSUNG, пральної машини марки LG, державним виконавцем було викликано сторони виконавчого провадження та запропоновано [PERSON] добовільно повернути зазначене майно. [PERSON] неодноразово зверталась до ВДВС Краматорського МУЮ зі скаргами та заявами про повернення зазначеного майна за попереднім місцем знаходження, а також з клопотаннями про надання тимчасового доступу до майна. Однак згідно чинного законодавства державний виконавець не має таких повноважень. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вимоги позивача вважає безпідставними, такими що не відповідають діючому законодавству та не підлягають задоволенню. Арешт, вилучення та передача на зберігання майна, яке згідно рішення суду пізніше було визнано власністю позивачки, було здійснено в рамках виконавчого провадження, відкритого за вироком суду по обвинуваченню сина позивачки [PERSON] у вчиненні злочину відносно [PERSON], в частині задоволення цивільного позову, який був розглянутий в кримінальному провадженні. При цьому позивачка не є стороною виконавчого провадження, в рамках якого були вчинені оскаржувані діі. Оскільки судове рішення що до цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, то оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця при виконанні вироків, що стосується вирішення цивільних позовів у кримінального провадженні, відповідно до ст.181 КАСУ підлягає розгляду за правилами адмінистративного судочинства. Таким чином, вимоги позивача до державного виконавця з приводу оскарження його дій та забов'язання вчинити певні дії не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю з підстави, передбаченої п.1ч.1ст.205ЦПК України. Оскількі вилучення та передача майна позивачки проводилася державним виконавцем в законний спосіб, на підставі Закону України Про виконавче провадження в рамках відкритого виконавчого провадження, то і повернення майна після набрання законної сили рішенням суду про виключення з опису та арешту, повинно відбуватися в порядку, який визначений Законом України Про виконавче провадження. Таким чином, згідно законодавству саме державний виконавец вирішує питання про повернення майна позивачці і саме до нього повинна позиватися позивачка, якщо вважає що її права порушені, в порядку адмінистративного судочинства. На підставі вищевизначеного просить в задоволенні позивних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити, в частині позивних вимог [PERSON] до державного виконавця провадження закрити на підставі п.1ч.1ст.205ЦПК України. [PERSON] у судовому засіданні підтримав пояснення свого представника [PERSON], проти задоволення позову заперечував. Вислухав пояснення сторін, перевірив надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України Про виконавче провадження сторони виконавчого провадження мають право брати участь у провадженні виконавчих дій. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України Про виконавче провадження боржник зобов'язаний, у тому числі утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, дії державного виконавця відповідають вимогам закону. Також чинним законодавством не передбачено обов'язку державного виконавця особисто повернути речі, які були виключені з акту опису та арешту майна, на попереднє місцезнаходження за вказаною адресою у зв'язку з неможливістю власника майна самостійно забрати речі. А тому вимога позивача щодо зобовязання державного виконавця Горошенко Я.А., Шевченко П.П. повернути речі, які були виключені з акту опису та арешту майна від 14.08.2014р., на попереднє місце знаходження, за адресою: вул. Паркова 6.95, кв.80 задоволенню не підлягає. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача [PERSON] про те, що вимоги позивача до державного виконавця з приводу оскарження його дій та забов'язання вчинити певні дії не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю з підстави, передбаченої п.1ч.1ст.205ЦПК України, оскільки згідно Постанови Судової палати в цивільних справах ВСУ від 24 лютого 2016 року №6-3077цс15, Верховний Суд України дійшов наступного висновку. За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України). Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України). Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed