Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , 3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 14 квітня 2016 року. Сторони разом не проживають, дитина проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Добровільної згоди щодо розміру та порядку надання матеріальної допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що на даний час з відповідачем разом не проживають, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини надає, але не регулярно та в незначному розмірі. Просить задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що надавав допомогу на утримання дитини, але оскільки офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не отримує, а тому допомога на утримання дитини надавалась не регулярно. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 квітня 2016 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану Рівненського міського управління юстиції. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, батьками в якому вказано сторони (а.с.3). Дитина проживають разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 15.09.2020 року Теслугівською сільською радою (а.с.13) Як роз`яснено в п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. У ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У відповідності до\~ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2\~статті 182 СК України). Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів дітей, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим та працездатним, суд приходить до висновку, що він може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що на утриманні відповідача знаходяться інші діти та непрацездатні члени сім`ї, а також доказів щодо неспроможності сплачувати кошти на утримання дитини, відповідачем, суду не представлено. Під час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідно до змісту ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Враховуючи всі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання сина, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дитини поданий до суду 16 вересня 2020 року, тому стягнення аліментів необхідно розпочати з вказаної дати. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 840,80 гривень (в розмірі, встановленому на день подання позову до суду) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved