Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що 25 травня 2004 року між нею - [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що складено актовий запис за №8. Вказує, що за час перебування у шлюбі, у них з відповідачем народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося. Подальше спільне життя стало неможливим, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Стверджує, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає з огляду на відсутність і в неї, і у відповідача прагнення до примирення, відтак, сім`я фактично розпалася остаточно і не може бути збережена, а їхнє подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 жовтня 2019 року. У підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, 25.10.2019 року її представник - адвокат Ковач І.В. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. У підготовче засідання відповідач не з`явився, однак, 25.10.2019 року його представник - адвокат Ільницький С.М. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. В заяві зазначив, що вони визнають позовні вимоги позивачки, просять шлюб розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2004 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ), було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Чумалівської сільради Тячівського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації про одруження 25.05.2004 року зроблено запис за № 8, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.05.2004 року. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.09.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved