Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що домовилася з відповідачем про придбання у неї житлового будинку [ADDRESS] із земельною ділянкою. Відповідач запевнила, що є власником нерухомого майна. В рахунок попередньої оплати позивач передала відповідачу 02.02.13 року 8000,00 грн., а також 23.03.13 р. 16000,00 грн.. В підтвердження отримання грошей відповідач видала розписки. Відповідач зобов'язалася переоформити документи та укласти договір купівлі-продажу домоволодіння у жовтні 2013 року. Після отримання грошей відповідач почала ухилятися від укладення договору, припинила спілкуватися та не відповідала на телефонні дзвінки. Просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 24600 грн. (24000,00 грн. - сума боргу та 600 грн. інфляційних за період з 01.11.13 р. по 01.01.14 р.) та три відсотки річних в розмірі 209, 28 грн. (за період з 01.11.13 р. по 17.02.14 р. за 109 днів). В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Додатково пояснила, що на день розгляду справи в суді договір купівлі-продажу не укладений та гроші відповідачем не повернуто. Надала згоду на вирішення справи заочно. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Судом направлено повістки виклики за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Справу вирішено за відсутності відповідача за згоди позивача заочно. Аналізуючи докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попередній договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ст.ст. 655, 657 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530, 1212-1214 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 02 лютого 2013 року [PERSON] передала [PERSON] 8000,00грн.. Про отримання грошей [PERSON] видала розписку, в якій зазначила, що гроші отримана в рахунок продажу нею будинку в [ADDRESS]. В розписці також зазначено про те, що залишок суми в розмірі 40000,00 грн. [PERSON] зобов'язується сплатити в жовтні 2013 року після переоформлення документів. Судом також встановлено, що 23 березня 2013 року [PERSON] передала [PERSON] 16000,00 грн.. В підтвердження отримання грошей [PERSON] видала розписку. Зазначене підтверджується оригіналами розписок, які оглянуто в судовому засіданні. Суд приходить до висновку, що усний договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, оскільки сторонами не було додержано вимог закону про його письмову форму та нотаріальне посвідчення. Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, то передана позивачем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму внесеного авансу в розмірі 24000,00 грн.. В задоволенні вимог про стягнення інфляційних сум та трьох відсотків річних належить відмовити, оскільки зазначений вид відповідальності встановлений за порушення грошового зобов'язання, яке між сторонами не виникло. Судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial