Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В ході розгляду справи позов доповнено вимогами про реальний поділ вказаного будинку між співвласниками та визначення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги про реальний поділ будинку в подальшому змінені на вимоги про визначення порядку користування житловими приміщеннями будинку стягнення грошової компенсації за перевищення частки в сумі 27480,00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 20.09.2013 р. сторони зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.07.2014 р. За час спільного проживання подружжя у шлюбі було придбано житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності на який було оформлено на відповідача. Зазначений будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому позивач просить визнати за нею право власності на вказаний будинок. З урахуванням того, що реальний поділ будинку згідно висновку експерта є неможливим необхідно визначити порядок користування житловими приміщеннями будинку та земельною ділянкою. Позивач просить виділити їй в користування в будинку літ. «А»: кімн. 1-1 площею 4,9 кв.м., кімн. 1-4, площею 13,5 кв.м., кімн. 1-5 площею 7,8 кв.м., приміщення І в будинку літ. «А» залишити у спільному користуванні сторін, а також визначити порядок користування земельною ділянкою з урахуванням варіанту №1 висновку експерта №41/2015 та виділити їй в користування земельну ділянку, що згідно висновку експерта пропонується для виділу першому співвласнику. На думку позивача такий порядок користування є справедливим та враховує інтереси сторін. Також пояснила, що за пропонованим порядком користування частка позивача на 7/100 є меншою від ідеальної, а тому відповідач має сплатити компенсацію за перевищення частки в сумі 11773,00 грн., крім того, сарай літ. «В» вартістю 15707,00 грн. фактично на земельній ділянці відсутній, оскільки був знесений позивачем, а тому відповідач має сплатити на її користь компенсацію, що дорівнює вартості цього сараю. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і ця обставина відповідачем не оспорюється. З висновку експерта вбачається неможливість реального поділу будинку між співвласниками, а тому можливим є визначення порядку користування житловими приміщеннями. Проти запропонованого позивачем варіанту порядку користування приміщеннями заперечив оскільки не дотриманий принцип пропорційності. Вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації так як частки співвласників не змінюються. Надав суду також письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2013 р. сторони зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14.07.2014 р. За час спільного проживання подружжя у шлюбі за договором купівлі-продажу від 21.10.2013 р. було придбано житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності на який було оформлено на відповідача. Зазначене підтверджується рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області про розірвання шлюбу від 14.07.2014 р., договором купівлі-продажу від 21.03.2013 р. Відповідно до положень частин першої та другої ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] право власності на який зареєстровано за відповідачем, слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки його було придбано сторонами у період перебування у шлюбі, підстав для визнання зазначеного майна об'єктом особистої власності відповідача, згідно зі статтею 57 СК України, судом не встановлено. Отже, позовні вимоги про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, частки сторін є рівними та підлягають реальному поділу між ними. З роз'яснень, що надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 р., вбачається, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. З висновку експерта №41/2015 вбачається відсутність технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири без зведення прибудов для збільшення житлової площі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Оскільки реальний поділ будинку є неможливим, співвласники не дійшли згоди про порядок користування спільним майном, то такий порядок може бути визначений в судовому порядку. При цьому суд вважає за можливе визначити порядок користування спірним житловим будинком наступним чином: виділити позивачу в користування в будинку літ. «А»: кімн. 1-4, площею 13,5 кв.м., кімн. 1-5 площею 7,8 кв.м., та виділити відповідачу в користування в будинку літ. «А»: кімн. 1-2, площею 9,0 кв.м., кімн. 1-3 площею 9,8 кв.м. При цьому загальна площа виділених сторонам в користування житлових приміщень 21,3 кв.м та 18,8 кв.м. (різниця площ становить 2,5 кв.м.) є адекватною розміру часток співвласників, необхідність відійти від відповідності реальних часток ідеальним виникла у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Приміщення І та 1-1 в будинку літ. «А», слід залишити у спільному користуванні сторін оскільки через них здійснюється вхід до будинку та прохід до виділених в користування приміщень. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою оскільки визначений висновком експерта варіант №1 порядку користування, на якому наполягав позивач, передбачав облаштування відповідачу окремого входу через приміщення І в буд. Літ. «А». Зазначений варіант судом відхилений у зв'язку з неможливістю реального поділу будинку між співвласниками. Позивач відмовився від проведення експертизи щодо визначення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням зміни позовних вимог та запропонованого порядку користування приміщеннями будинку. За таких обставин прибудову «а», літню кухню «Б», сарай «В», погріб «п/г», колодязь трубчатий №1, огорожу №2 (40,3 п.м.) слід залишити у спільному користуванні сторін до визначення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги про стягнення грошової компенсації не підлягають задоволенню оскільки у даному випадку спірні правовідносини стосуються не реального поділу будинку, а встановлення порядку спільного користування ним. При цьому право спільної часткової власності сторін в результаті визначення порядку користування конкретними приміщеннями будинку не припиняється, ідеальні частки не змінюються, а тому відсутні підстави для стягнення компенсації. Судові витрати по сплаті судового збору та за витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial