Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позову до суду. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні, про що надала відповідну письмову заяву (а.с. 16). Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог у попередньому судовому засіданні, про що надав відповідну письмову заяву (а.с. 17). Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-21), приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції м Полтава, про що зроблено відповідний запис № 1522. Від цього шлюбу, сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], 10.07. [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії I-КЕ № 032904 від 21 липня 2006 року(а.с. 6) В попередньому судовому засіданні встановлено що відповідач [PERSON] на даний час працює на посаді чергового помічника Божківської виправної колонії № 16 та щомісячно отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, відповідачем порушені права малолітньої дитини на належне утримання до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, які передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, вважає за можливе у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України позовні вимоги позивачки щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) задовольнити повністю. При визначенні суми стягнення аліментів у частці від доходу суд, враховує потреби дитини вище вказаного віку, матеріальну можливість позивачки, щодо належного утримання дитини, матеріальне становище відповідача. При цьому, суд враховує можливість відповідача утримувати самого себе, а також те, що утримувати свою дитину зобовязана також й мати. На думку суду з урахуванням всіх вище зазначених обставин, існуючого на час розгляду справи прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, реальною для платоспроможності відповідача будуть аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання дитини. Даний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам дитини відповідного віку. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, суд виходить із засад справедливості, виваженості, розумності, відповідно до вимог ст. 3 ч.1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved