Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, посилаючись на наступні обставини. Їй на праві приватної власності належить 15/64 частин житлового будинку [ADDRESS] В належному їй будинку крім неї та її сина зареєстровані відповідачі по справі. Реєстрація відповідачів потрібна була для вирішення особистих питань, які за адресою реєстрації не проживали. Неодноразові звернення до [PERSON] та [PERSON] з питань щодо зняття їх з реєстраційного обліку в добровільному порядку не дали позитивних результатів. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] втратившими право проживання в житловому будинку і зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу заслухати за її відсутність на підставі наданих суду доказів, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує (а.с.19). Відповідачі у судове засідання не з'явилася про дату слухання справи були повідомлені належним чином, поштове повідомлення було направлено відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з'явилася, жодних заяв від відповідачів до суду не надходило (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 391 ЦК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 15/64 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8, 12-14). В належному їй будинку крім неї та її сина зареєстровані відповідачі по справі, про що свідчить довідка №101 від 12 лютого 2016 року, видана квартальним комітетом №16 (а.с.10), однак [PERSON] та [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживають (а.с.10). Факт їхнього не проживання підтверджується актом про не проживання від 12 лютого 2016 року, складеного 12 лютого 2016 року квартальним комітетом № 16 м. Нікополя Дніпропетровської області (а.с.11). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах, суд даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідачі створюють позивачці перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком, оскільки вона вимушена нести додаткові матеріальні витрати, а також перешкоджає вільному розпорядженні належним їй майном. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнати особу такою, що втратила права проживання в житловому будинку є підставою для зняття її з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує. Суд не може зобов'язати третю особу вчиняти, які то не було дії. Зважаючи на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: partial