Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства над малолітньою [PERSON], [INFO], внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на малолітню дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2009 року по 2013 рік вона з [PERSON] проживали разом однією сім'єю. За період спільного проживання вони і мають малолітню дитину, яка на теперішній час проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Дитина була зареєстрована відповідно до ст. 135 СК України, про що у актовому записі про народження батько дитини був вказаний зі слів матері. На теперішній час вони з відповідачем проживають окремо один від одного. Більше того, відповідач не цікавиться долею дитини, не надає матеріальну допомогу на її утримання, про що між ними також не досягнуто угоди. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач не заперечує проти визнання його батьком малолітньої дитини та стягнення з нього аліментів на дитину та її матір. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень, провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини значиться - [PERSON], тобто за вказівкою матері [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно з ч.1 ст. 128 Сімейного Кодексу України, за відсутності заяв батьків, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Відповідно до ст. 128 Сімейного Кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. З урахуванням того, що відповідач не заперечує факт свого батьківства щодо дитини і повністю погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] щодо встановлення батьківства. Крім того, у порядку ст. 217 ЦПК України, суд вважає за необхідне зобов'язати Державний відділ реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області внести зміни до актового запису № 10 про народження дитини, без зміни прізвища дитини. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує на те, що резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства (материнства) має містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Отже, відповідно до діючого законодавства орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов'язаний внести відповідні зміни на підставі рішення суду. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька, або в твердій грошові сумі і виплачуються щомісячно. Дитина - дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №137 від 23.01.2014 року, що видана виконкомом Томаківської сільської ради. Відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на те, що відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вимоги щодо стягнення з відповідача на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд вважає також можливим задовольнити та стягувати 200 гривень щомісяця, оскільки в сукупності розмір стягуваних коштів з відповідача буде прийнятним. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача суму сплаченого під час подання позову до суду судового збору в розмірі 243,60 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved