Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка, свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 червня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя та сімейні цінності і пріоритети. Останній час сторони проживали в квартирі як чужі люди. Після припинення шлюбних стосунків відповідач переїхав на нове місце проживання до своїх батьків, де наразі і проживає. За таких обставин позивачка вважає, що сімейне життя та збереження сім`ї не можливе, тому просить суд шлюб між ними розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2020 року, справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою судді від 26 листопада 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Сторони в підготовче судове засідання з`явились. Позивач наполягала на своїх позовних вимогах. Відповідач проти позову заперечував. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року сторонам надано термін для примирення строком на шість місяців. Наступний розгляд справи призначено на 09 серпня 2021 року. Оскільки, 09 серпня 2021 року суддя Ковальчук Т.А., якій передано на розгляд зазначену справу, перебувала в черговій відпустці, розгляд справи перенесено на 04 жовтня 2021 року. У підготовче судове засідання позивач з`явилась, наполягала на позовних вимогах та просила суд розірвати шлюб. Відповідач у підготовче судове засідання з`явився, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Таким, чином у підготовчому судовому засіданні було встановлено, що сторони не примирилися та бажають розлучитися. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази та заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 45 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 грудня 2017 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1399. (а.с.7). Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Не дивлячись на тривале окреме проживання, часу знаходження позову в суді, а також вжитих судом заходів щодо примирення подружжя, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини сторін припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 2 ст.104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача надалі іменуватися цим прізвищем відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved