Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, мотивуючи це тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03 листопада 2007 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 100 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подачі заяви і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання за повторним викликом не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У зв'язку з неможливістю вручення відповідачу судової повістки поштою судом було доручено Ізяславській міській раді Ізяславського району Хмельницької області повідомити його про час і місце слухання справи за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З актів про вручення повістки від 01 квітня 2016 року, від 25 квітня 2016 року, від 19 липня 2016 року, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] за адресою його реєстрації у [ADDRESS], вручити повістку не виявилось можливим, оскільки відповідач там не проживає. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року по 13 липня 2015 року, що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області про розірвання шлюбу № 675/962/15-ц від 30 червня 2015 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], матір'ю яких являється позивачка, а батьком - відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи. З пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, встановлено, що сторони спільно не проживають, батько добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач жодних заперечень проти доводів позивачки не надав. Згідно вимог ч. 1 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Неповнолітні діти перебувають на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги з боку батька, що підтверджується поясненнями позивачки, довідкою Комунального Підприємства «Житлосервіс» № 888 від 10 лютого 2016 року. Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дітей та батька, який є здоровим, працездатним, постійного заробітку та стабільного доходу не має, суд знаходить за доцільне встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням думки позивачки. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору.

Outcome: approved