Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 червня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 45. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалось, у зв`язку із розбіжністю характерів і погляду на виховання дитини з особливими потребами. З 2018 року сторони проживають окремо. Можливості примирення немає. Тому, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , актовий запис № 45; після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » не змінювати. Ухвалою суду від 17.06.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження, призначено судове засідання на 13.07.2020 року на 09-00 годину. До канцелярії суду 01.07.2020 року відповідач подав заяву з проханням перенести розгляд справи по причині його відсутності до 16.07.2020 р. Клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 10.08.2020 р. Позивачка у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь в справі, чи у разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. В зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.06.2008 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 45. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] (а/с 4-5). Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, на виховання дитини з особливими потребами, втрата почуття любові та взаємної поваги. За заявою відповідача сторонам було надано строк для примирення. Враховуючи, що примирення між сторонами не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі аналізу наданих позивачкою доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених у позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст.ст. 110,112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Згідно ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved