Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить міськраді та яка є земельною ділянкою загального користування. У позовній заяві позивач вказує, що рішенням тринадцятої сесії шостого скликання Гадяцької міської ради від 07.12.2011 року, земельну ділянку, яка розміщена між її приватизованою земельною ділянкою по вул. Першотравнева, 36 в м. Гадяч та сусідньою по вул. Першотравнева, 36-а в м. Гадяч, власником якої є відповідач [PERSON], визнано землею загального користування, призначену для проходу та проїзду до двох землеволодінь. [PERSON] та її дочка [PERSON] чинять перешкоди у користуванні землею загального користування, а саме забороняють ходити та проїжджати по земельній ділянці загального користування. З цього приводу, між ними неодноразово виникали сварки. Вона не раз зверталась з заявами до Гадяцької міської ради, для врегулювання конфліктної ситуації, але відповідачі не реагували на рекомендації міської ради та її прохання. Більше того, за час її тимчасової відсутності за місцем проживання, вони самочинно знесли з межі належної їй приватизованої ділянки металеві стовпчики, разом з сіткою та фірткою, які відмежовували її земельну ділянку від сусідньої [PERSON] та землі загального користування, а також самочинно поставили металевий паркан по її межі та межі земельної ділянки загального користування, на в`їзді поставили металеві ворота, які замкнули та частково на проході поклали тротуарну плитку. Своїми діями відповідачі незаконно, самочинно приєднали до своєї приватизованої земельної ділянки всю земельну ділянку, яка належить міській раді та була виділена для проїзду та проходу до її будинку і земельної ділянки, чим позбавили можливості проходу до власного будинку. Протягом 2013-2015 років Гадяцька міська рада неодноразово вимагала від відповідачів демонтувати встановлений ними металевий паркан та ворота і відновити межі земельної ділянки загального користування, але [PERSON] та [PERSON] не реагують на вказані вимоги, тому, у зв`язку з неможливістю вирішення вказаного конфлікту у добровільному порядку, позивач звернулась за захистом своїх інтересів до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить міськраді та яка є земельною ділянкою загального користування, в яких просила зобовязати відповідачів відновити самочинно захоплені межі земельної ділянки загального користування проходу та проїзду до двох землеволодінь № 36 та № 36-а по вул. Першотравнева в м. Гадяч, шляхом знесення самочинно встановлених металевих воріт та паркану по межі земельної ділянки загального користування та її земельної ділянки, а також зняти тротуарну плитку, встановити по межі земельної ділянки загального користування та її земельної ділянки самочинно зняту металеву сітку з металевими стовпчиками та не чинити в подальшому перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування, стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати, відповідно до наданих квитанцій. У ході розгляду цивільної справи, позивач [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила зобов`язати [PERSON] та [PERSON] відновити межові знаки по межі земельної ділянки загального користування, яка належить Гадяцькій міській раді та по межі її приватизованої земельної ділянки, а саме: знести металеві ворота шириною 3 м 50 см, встановлені на межі вул. Першотравнева та земельної ділянки загального користування; знести двохметровий суцільний металевий паркан від вул. Першотравнева з межі її земельної ділянки, відповідно до плану ділянки, довжиною 17,83 м та 3,31 м; знести з землі загального користування тротуарну плитку 0,5 кв.м; встановити по межі її земельної ділянки, згідно плану, вказаному у Державному акті на право приватної власності на землю, від вул. Першотравнева три металеві стовпчики висотою 2 м, діаметром 100 мм, натягнути металеву сітку висотою 1 м 50 см, довжиною 5 м 45 см, від цієї сітки встановити зняту фіртку шириною 0,95 см висотою 2 м, виготовлену з металевої сітки та металевих кутиків розміром 50х50 мм, від фіртки встановити чотири металеві стовпчики висотою 2 м, діаметром 100 мм та натягнути металеву сітку висотою 1 м 50 см та довжиною 11 м 43 см; по плану земельної ділянки встановити два металеві стовпчики висотою 2 м, діаметром 100 мм та натягнути сітку висотою 1 м 50 см, довжиною 3 м 31 см. Належний відповідачам металевий паркан позивач просила перенести на межу їх приватизованої земельної ділянки від вул. Першотравнева, довжиною 21 м 20 см та 5 м 10 см, а також зобов`язати відповідачів не чинити їй в подальшому перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування, виділеною Гадяцькою міською радою для проїзду та проходу до будинку позивача. У судовому засіданні позивач [PERSON], викладені в уточненій позовній заяві вимоги підтримала частково та просила задовольнити позовні вимоги, що стосуються: зобов`язання відповідачів відновити межові знаки по межі земельної ділянки загального користування, що належить до фонду земель Гадяцької міської ради та її приватизованої земельної ділянки, розташованої по вул. Першотравнева, 36 м. Гадяч Полтавської області, шляхом знесення суцільного металевого паркану від вул. Першотравнева, з межі її приватизованої земельної ділянки, відповідно до плану ділянки, а також зобовязання встановити металеві стовпчики, фіртку, виготовлену з металевої сітки та металевих кутиків та натягнути металеву сітку по межі належної їй земельної ділянки, згідно плану вказаному у Державному акті на право приватної власності на землю, від вул. Першотравнева, не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування, шляхом замикання металевих воріт, розміщених на ній. Окрім того, просила стягти з відповідачів на її користь понесені судові витрати, які складаються з витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, витрат на правову допомогу та затрат на ксерокопіювання документів, які надавалися нею для вручення усім учасникам процесу. Що стосується позовних вимог, в частині зобовязання відповідача зняти тротуарну плитку з землі загального користування та металевих воріт, встановлених на межі вул. Першотравнева та земельної ділянки, що належить до фонду земель міської ради, а також щодо перенесення металевого паркану на межу приватизованої земельної ділянки відповідача [PERSON] позивач пояснила, що ці питання з відповідачем вирішено у добровільному порядку. Відповідач [PERSON], у судове засідання, призначене на 22.02.2016 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У попередньому судовому засіданні позовні ні вимоги [PERSON] не визнала, посилаючись на те, що вона не є власником сусідньої з позивачем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 36 а, м. Гадяч Полтавської області, а проживає у будинку, який належить матері, іншому відповідачу по справі [PERSON]. Окрім того, відповідач також пояснила суду, що ніякого відношення до знятих парканів, встановлених металевих воріт чи викладеної плитки вона немає, як і не чинить ніяких перешкод позивачу під час проходу та проїзду до її будинку. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 22.02.2016 року також не з`явилась, направила до суду заяву про продовження розгляду справи без її участі. У попередніх судових засіданнях, відповідач визнала позовні вимоги [PERSON] частково, а саме не заперечувала проти знесення металевого паркану, встановленого нею по межі між земельною ділянкою загального користування та приватизованою земельною ділянкою позивача, зобов`язалась відновити огорожу по вказаній межі, а саме: натягнути металеву сітку, встановити металеві стовпчики та фіртку. Що стосується металевих воріт, які встановлені на межі земельної ділянки загального користування та вул. Першотравнева, пояснила, що залишились вони від попереднього власника її домоволодіння, а також запропонувала позивачу вирішити спір у цій частині у добровільному порядку. Разом з тим відповідач не визнала вимог позивача, в частині стягнення судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат понесених позивачем на правову допомогу. Представник третьої особи Гадяцької міської ради [PERSON] у судовому засіданні висловив думку про задоволення позовних вимог позивача в частині знесення металевого паркану, який відповідач зняла та встановили без власника, тобто позивача [PERSON] , а також висловив думку щодо дотримання у подальшому правил добросусідства. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно державних актів на право власності на земельну ділянку від 19.04.2006 року, власниками земельних ділянок, розташованих по вул. Першотравнева, 36 в м. Гадяч Полтавської області, площею 0,0185 га (цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства) та площею 0,1000 га (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку), є [PERSON], яка після укладення шлюбу, змінила прізвище на [PERSON], та [PERSON] по 1/2 частині, кожний. У відповідності до договору дарування від 12.05.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 578, [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] частину приватизованої земельної ділянки, що становить 0,05925 га та знаходиться по вул. Першотравнева, 36, м. Гадяч Полтавської області. Відповідач [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2161, є власником земельної ділянки площею 0,0704 га, за адресою: вул. Першотравнева, 36-а, м. Гадяч Полтавської області. Пунктом 2 рішення тринадцятої сесії шостого скликання Гадяцького міської ради від 07.12.2011 року визначено земельну ділянку, яка розміщена між двома приватизованими земельними ділянками по вул. Першотравнева, 36 та 36-а, як землю загального користування міської ради, що буде використовуватися для проходу та проїзду до двох вказаних домоволодінь. Пунктом 1 ч. 2 ст. 32 ЦПК України визначено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів. Відповідачем в рамках цивільного процесу є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорення її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, аргументована й утілена у відповідній позовній заяві. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не являється власником суміжної з позивачем земельної ділянки по вул. Першотравнева, 36-а в м. Гадяч Полтавської області, тому у даній справі не має відповідного обов'язку перед позивачем. Окрім того, належні докази, крім пояснень самої позивачки, на підтвердження вчинення саме [PERSON] перешкод у проході чи проїзді до будинку позивача та у самовільному знесенні огорожі і фіртки по межі земельної ділянки загального користування також відсутні. Тому суд вважає, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] заявлені позивачем безпідставно, в звязку з чим не підлягають до задоволення. Разом з тим, судом встановлено, що земельні ділянки позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], згідно плану, межують між собою та до них облаштований спільний заїзд, котрий належить до земель загального користування Гадяцького міської ради Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно норм ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно акту членів комісії Гадяцької міської ради від 21.05.2013 року значиться, що відповідач [PERSON], без згоди позивача [PERSON], зняла металеву сітку, яка була встановлена по межі її землеволодіння та встановила свій металевий паркан, про що не заперечувала і сама відповідач [PERSON] у судовому засіданні. Згідно повідомлень Гадяцької міської ради від 16.06.2015 року за № 02-31/515 та від 15.10.2015 року за № 02-31/912, відповідачу [PERSON] направлявся лист з вимогою до 10.07.2015 року демонтувати металевий паркан по межі землеволодіння [PERSON] проте у вказаний термін зазначені вимоги не виконано. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про відновлення відповідачем [PERSON] межових знаків по межі земельної ділянки загального користування, що належить до фонду земель Гадяцької міської ради та її приватизованої земельної ділянки, розташованої по вул. Першотравнева, 36 в м. Гадяч Полтавської області, шляхом знесення суцільного металевого паркану від вул. Першотравнева, з межі її приватизованої земельної ділянки та встановлення по вказаній межі трьох металевих стовпчиків висотою 2 м, діаметром 100 мм, металевої сітки висотою 1 м 50 см, довжиною 5 м 45 см, фіртки шириною 0,95 см висотою 2 м, виготовленої з металевої сітки та металевих кутиків розміром 50х50 мм, встановлення від хвіртки чотирьох металевих стовпчиків висотою 2 м, діаметром 100 мм та металевої сітки висотою 1 м 50 см довжиною 11 м 43 см, встановлення по плану земельної ділянки двох металевих стовпчиків висотою 2 м, діаметром 100 мм та металевої сітки висотою 1 м 50 см, довжиною 3 м 31 см, підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] доведено також факт порушення відповідачем [PERSON] правил добросусідства та вчинення перешкод у користування спільним проходом та заїздом до її будинковолодіння, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача, в частині зобов`язання відповідача [PERSON], не чинити в подальшому перешкод у користуванні земельною ділянкою загального користування, виділеної міськрадою для проїзду та проходу до землеволодіння позивача [PERSON], яка, як було з`ясовано в судовому засіданні, стосується користування металевими воротами, розміщеними на цій земельній ділянці та полягає в зобов`язанні відповідача не замикати їх, так як це створює позивачу перешкоди під час проходу та проїзду до власного будинку. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сплачена сума судового збору позивачем, складає 487 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією № 22 від 24.11.2015 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, фізичною особою, ставка судового збору складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з встановленого розміру мінімальної заробітної плати, який на момент подачі позовної заяви позивачем складав 1218 гривень та із врахуванням позовних вимог позивача немайнового характеру, які підлягають до задоволення, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачена сума судового збору в розмірі 487 грн 20 коп. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України також підлягають до стягнення з відповідача і витрати позивача, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, які складають 500 (п`ятсот) грн, що підтверджується квитанцією № 1477 від 13.11.2015 року. Стаття 79 ЦПК України містить виключний перелік судових витрат. До складу витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, не належать витрати на копіювання документів у справі як для себе, так і для осіб, які беруть участь у справі, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів витрат понесених на ксерокопіювання документів, у розмірі 55 грн, не підлягають до задоволення.

Outcome: partial