Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Мотивуючи тим, що рішенням Радивилівського районного суду від 20.10.2015 року шлюб з відповідачем [PERSON] розірвано. За час шлюбу у них народилися два сини. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися. Представник подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову суду не надав, відзиву не надходило. З урахуванням того, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Ухвалою суду від 13.08.2018 р. позовну заяву прийнято до провадження із призначенням до судового розгляду. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №029389 виданого 29.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського району Рівненської області та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №103466 виданого 21.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 7, 9). Згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 20.10.2015 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 6). Згідно довідки № 255 від 27.02.2018 року, виданої Бугаївською сільською радою [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] в с.Балки вул.Балки, 38, Радивилівського району, Рівненської області (а.с. 12). Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.02.2018 року встановлено, що до складу сімї позивачки [PERSON] входять: мати [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], сестра [PERSON], племінник [PERSON], та племінниця [PERSON], сімя проживає [INFO] (а.с.11). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне стягувати алімент з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на те, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою та у суду відсутні відомості про досягнення домовленості між нею і відповідачем про способи та обсяг участі матері в утриманні дитини (грошова або натуральна форма, розмір аліментів, першочергові потреби, які необхідні дітям з урахуванням їх віку та рівня розвитку, тощо), а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні дітей, а отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми, з огляду на що, суд вбачає підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі та способі, визначених позивачкою. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, приймаючи до уваги, що батьки несуть рівні обов'язки по утриманню дитини, а також зобов'язані забезпечити належний рівень її проживання та розвитку, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимог. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved