Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Ізяславської міської ради Хмельницької області про визнання недійсним та скасування розпорядження відділу приватизації та свідоцтва про право власності на житло. Позов обґрунтовує тим, що згідно розпорядження відділу приватизації Ізяславської міської ради № 1384 від 10 лютого 1999 року видано свідоцтво про право власності на житло квартиру № 16 житлового будинку № 106-Г по вул. Жовтневій у м. Ізяслав Хмельницької області, згідно якого квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] у рівних частках та складається із трьох кімнат, загальна площа квартири становить 61,1 м. кв., житлова -38,1 м.кв. На момент приватизації квартири позивач була малолітньою, мала прізвище Прокопюк, а тому в її інтересах виступали батьки. В звязку з укладенням шлюбу, позивачка змінила прізвище з Прокопюк на [PERSON]. На момент подання позову позивач перебуває у шлюбі, від якого виховує малолітню дитину. Вважає, що розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на житло видані з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача, а тому має бути визнане недійсними, оскільки вона проживає з сімєю із трьох осіб на жилій площі, яка не відповідає нормам житла на одну особу, виділити в натурі свою ? частину без порушення прав інших співвласників неможливо. Під час приватизації порушено принцип добровільності, а саме обмежено її на даний час скористатись правом приватизації, окрім того, створеного спеціального органу приватизації, передбаченого законодавством, не існувало. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на квартиру № 16 житлового будинку № 106-Г по вул. Жовтневій у м. Ізяслав Хмельницької області. Відповідачі [PERSON], [PERSON] представник Ізяславської міської ради [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник КП «Ізяславське РБТІ» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася 30 серпня 1985 року в м. Ізяслав, що підтверджується ксерокопією паспорта. Згідно розпорядження відділу приватизації Ізяславської міської ради від 10 лютого 1999 року № 1384 видано свідоцтво про право власності на житло квартиру № 16 житлового будинку № 106-Г по вул. Жовтневій у м. Ізяслав Хмельницької області, згідно якого квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках по ? частині та загальною прощею по 61,1 кв. м., що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло, технічним паспортом на квартиру № 16 житлового будинку № 106-Г по вул. Жовтневій у м. Ізяслав Хмельницької області. 13 червня 2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 13 червня 2013 року серії 1-БВ № 111957, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя 30 листопада 2013 року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 212635, виданим 17 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницької області. Згідно положень ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 2 ст. 8 вищезазначеного Закону передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 ЦК України (в ред. 1963 року, який діяв на момент укладення угоди) передбачено, що для вчинення правочину обовязковою ознакою є волевиявлення особи, яке направлене на досягнення бажаних для учасників правочину юридичних наслідків встановлення, зміну або припинення відповідних правовідносин. Судом встановлено з пояснень відповідачів [PERSON], [PERSON], що вони, діючи в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] (після одруження - [PERSON]О.), на момент вчинення правочину не могли передбачити наслідки даної приватизації, які суттєво впливають на права та обовязки їх доньки. Згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved