Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстрації за місцем проживання. Від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] викликалась в судові засідання призначені на 08.04.2019 року, 23.04.2019 року, 21.05.2019 року, 20.06.2019 року. За адресою проживання відповідача: [ADDRESS] направлялись виклики на ім`я [PERSON] з повідомленнями про день та час судових засідань. З відділення поштового зв`язку судом були отримані поштові повідомлення про повернення поштових відправлень з викликами відповідача у зв`язку з не проживанням. За відсутність будь-яких повідомлень з боку відповідача, відповідно до ст. 128 ЦПК України повістки з викликами на ім`я [PERSON] вважаються врученими. Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 20.06.2019 року ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області призначено проведення заочного розгляду справи за позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. З позову вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає, проживає окремо та в добровільному порядку відмовляється знятись з вказаного місця реєстрації проживання. Судом з`ясовано наступне. На підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ширяївської селищної ради депутатів трудящихся 18.08.1989 року на підставі рішення виконкому Ширяївської селищної ради депутатів № 104 від 03.08.1989 року та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 18.08.1989 року і записано в реєстрову книгу під № 9 стор. 45 № 2075 будинком за адресою: [ADDRESS] з 1989 року володіє [PERSON] . Відповідно до домової книги [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Актом від 12.09.2018 року, посвідченого комісією Ширяївської селищної ради, зафіксовано не проживання протягом тривалого часу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З позовної заяви та наданих документів можливо зробити висновок, що протягом 26 років разом з позивачем не проживає за вказаною адресую [PERSON] , що підтверджується вказаними документами в стверджується позивачем. Будь-яких документів, які б спростовували твердження позивача та свідчило зворотне не надавались. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що протягом 26 років відповідач відсутня за вказаною вище адресою проживання. Відповідно до ст. 64 ч. 2 ЖК України до членів сім`ї позивача [PERSON] не відноситься Статтею 71 ч. 1 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Однак, відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] понад шість місяців. Даних про наявність підстав передбачених ст. 71 ч. 3 п.п. 1-7 ЖК України також не виявлено. Викладене дає можливість зробити висновок, що за наявності вказаних обставин [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. При цьому, не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування на вільний вибір місця проживання в України», рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття таких осіб з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial