Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 02 березня 2006 року. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, почуття поваги та любові. Між ними припинені сімейно-шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Вважає, що сімя розпалась остаточно. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю не виникає. Згоду по утриманню дочки між ними досягнуто. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Афанасьєва». Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилися. Позивач, в наданій до суду письмовій заяві та телефонограмі просить розглядати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками про виклик своєчасно та належним чином за адресою, вказаною в позовній заяві яка співпадає із адресою його місця реєстрації, повідомленою Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області. За цією адресою йому направлялися також копії позовної заяви з додатками, ухвали суду про відкриття провадження. За правилами ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. По телефону відповідач повідомив що проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, зі згоди позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Справа розглядається за відсутності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 02 березня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області. Актовий запис №10 (а.с.4). Сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені. 30 червня 2006 року у них народилася донька [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про її народження(а.с.7). Із довідки виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області від 04.09.2015 року №2317 вбачається, що [PERSON] проживає [INFO] та має такий склад сімї-чоловік [PERSON], донька [PERSON], та син [PERSON] (а.с.8). [PERSON] є громадянкою України про що свідчать фотокопія її паспорту (а.с.5). Спору по поділ майна, яке є їх сумісною власністю, не виникає. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у звязку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем «Афанасьєва», про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище Афанасььєва . Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. А тому,

Outcome: approved