Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.06.1993 року Краснокутським районним відділом ЗАГСу Харківської області, актовий запис №22, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги мотивує тим, що з 05.06.1993 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований Краснокутським районним відділом ЗАГСу Харківської області, актовий запис №22. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, часто виникали непорозуміння та суперечки, протягом десяти років разом не проживають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява від 16.07.2021 року про розгляд справи у без її участі, позовну заяву підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява від 01.10.2021 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.1993 року у Краснокутському районному відділлі ЗАГСу Харківської області, актовий запис №22 сторонами було укладено шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Краснокутським районним відділом ЗАГСу Харківської області 05.06.1993року /а.с.5/. Неповнолітніх дітей немає. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони на розірванні шлюбу наполягали, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і її збереження неможливе. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved