Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради (третя особа ВДВС [PERSON] МУЮ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та показала, що вона зробила грошові вклади до кредитної спілки «Мрія» м.Краматорська. По закінченню терміну договорів КС «Мрія» належній їй гроші не повернула, у звязку з чим вона звернулася до суду та на підставі судових рішень Краматорського міського суду від 14.10.2014 року та від 28.11.2014 року на її користь з кредитної спілки було стягнуто всього 42875 грн. Однак до теперішнього часу КС «Мрія» стягнуті судом гроші їй не виплатила та у примусовому порядку відділ ДВС [PERSON] МУЮ судові рішення не виконав, перерахувавши на її користь лише 517,96 грн. За вказаних обставин вважає, що погашення існуючої заборгованості слід провести за рахунок держави в особі органу місцевого самоврядування [PERSON] міської ради, з якої просить стягнути безпосередньо суму заборгованості в розмірі 42875 грн. та на підставі ст.625 ЦК України інфляційні в розмірі 73344,74 грн. та 3% річних в розмірі 1814,34 грн., а всього 118034,58 грн. А також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 59017,29 грн., яку визначила у виді 50% від суми майнового стягнення, що завдана душевними хвилюваннями з приводу неможливості користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] проти позову заперечувала та показала, що позивачка [PERSON] добровільно вступила у правовідносини з КС «Мрія», самостійно обравши саме цю кредитну спілку для укладення договору грошового внеску, погодилася з умовами цього договору. Наявними судовими рішеннями про стягнення з кредитної спілки грошових коштів поновила свої права та отримала виконавчі листи для примусового виконання. Питання примусового виконання, яке здійснюється відповідним ВДВС, до компетенції [PERSON] міської ради не відноситься. ВДВС не є структурою органу місцевого самоврядування, а є складовою Мінюсту. Місцева рада не відповідає по боргам кредитної спілки та безпосередньо не завдала матеріальної або моральної шкоди позивачці. КС «Мрія» не заснована [PERSON] міською радою, рада не укладала ніяких договорів про переведення боргів кредитної спілки на себе. Просить в позові відмовити. У судове засідання представник третьої особи ВДВС [PERSON] МУЮ [PERSON] не зявився, надав письмові заперечення на позов. Згідно письмовим запереченням, з 2014 року на виконанні у ВДВС [PERSON] МУЮ перебуває зведене виконавче провадження щодо боржника КС «Мрія», по якому приєднання останнього виконавчого документу відбулося 21.04.2016 року. За період виконавчих дій державним виконавцем було вчинені заходи по виявленню рахунків та майна боржника, їх арешту, здійснювалися виходи за місцем знаходження юридичної особи, при цьому встановлено, що боржник своєї діяльності не веде, приміщення зачинені. За рахунок списання грошей з арештованих рахунків боржника та їх перерозподілом між стягувачами, на користь [PERSON] було перераховано 517,96 грн. Звернення стягнення на нерухоме майно, належне боржнику, на даний час неможливе, оскільки відповідно до затвердженого Порядку «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів» (із змінами) реалізація майна проводиться в усіх областях України, окрім Донецької (в тому числі м.Краматорськ) та Луганської областей. Також, згідно перевірки журналів вхідної кореспонденції жодного звернення стягувачки [PERSON] з приводу виконання виконавчих листів або щодо неотримання документів виконавчого провадження до відділу ДВС [PERSON] МУЮ не надходило. В задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази копії судових рішень, копії листів ГТУЮ у Донецькій області, копії матеріалів зведеного виконавчого провадження, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Питання відшкодування майнової та моральної шкоди врегульовані ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за невиконання грошового зобовязання. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачка [PERSON], висуваючи позовні вимоги до [PERSON] міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не довела, що цю шкоду завдано саме з вини відповідача, а також не довела існування причинно-наслідкового звязку між виниклою шкодою та діями або бездіяльністю відповідача. По суті позову позивачка [PERSON] зазначила, що не задоволена заходами державного виконавця під час примусового виконання судових рішень про стягнення на її користь заборгованості з КС «Мрія», вбачає в діях державного виконавця певну бездіяльність, однак з цього приводу до ВДВС [PERSON] МУЮ з заявами чи скаргами, а також до суду, не зверталася, предявила позов до [PERSON] міської ради, тобто обрала неналежний спосіб захисту своїх прав. На підставі наведеного, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.3 ч.2 п.13 Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed