Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку за вказаним місцем проживання м. Сміла Черкаської області, вул. Героїв Небесної Сотні, №11, кв.№138. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Окрім неї у вищевказаній квартирі зареєстрована донька та колишній чоловік [PERSON], який з 2015 року в квартирі не проживає та особистих речей не має, місце проживання його невідоме. Враховуючи те, що [PERSON] не проживає в квартирі більше року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визнати його таким, що втратив право на право на користування квартирою №138 по вул. Героїв Небесної Сотні, №11 в м. Сміла Черкаської області та зняття з реєстраційного обліку за вказаним місцем проживання. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву в якій справу просить розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу [PERSON] позивач є власником квартири №138 по вул. Петровського ([PERSON] Сотні) №11 в м. Сміла Черкаської області (а.с.3). Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] ([PERSON] Сотні) у м. Сміла Черкаської області зареєстровано 5 липня 2003 року Смілянським виробничим підрозділом Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації (а.с.4). Як вбачається з форми №17 в квартирі №138 по вул. Петровського ([PERSON] Сотні) №11 в м. Сміла Черкаської області з 30 липня 2003 року зареєстрований [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з 17 вересня 2004 року та [PERSON], [INFO] з 17 вересня 2004 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СР №025397 виданого 20 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Згідно довідки ОСББ «Каштан» від 30 березня 2017 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрований та не проживає [PERSON] протягом 14 місяців(а.с.27). Відповідно до акту голови правління ОСББ «Каштан» від 30 березня 2017 року в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає протягом 14 місяців та особистих речей за даною адресою немає(а.с.28). Згідно ст. 41 Констиції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи повязані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 ЗУ №1382 - IV від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин відповідач перешкоджає позивачу у вільному користуванні спірною квартирою, так як не сплачує за комунальні послуги та квартирну плату та змушує її нести додаткові витрати по їх сплаті, а тому має бути визнаний в судовому порядку таким, що втратив право на користування квартирою №138 по вул. Героїв Небесної Сотні (Петровського), 11 в м. Сміла Черкаської області та знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою проживання. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved