Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6793 га, кадастровий № 6325484000:02:000:0255, що розташована на території Коробочкинської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її бабусі - [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6793 га, кадастровий № 6325484000:02:000:0255, яка розташована на території Чкалівської селищної ради, Чугуївського району, Харківської області, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ХР № 061508. 20.09.2005 [PERSON] склала заповіт, за яким право власності на земельну ділянку (пай) площею 3,6793 га, що перебуває у колективній власності СТОВ «Маяк» с. Коробочкине, Чугуївського району, Харківської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 061508 від 02.08.2005, заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено з тих підстав, що, виходячи зі змісту заповіту, спадкодавець заповіла [PERSON] право на земельну частку (пай), а виходячи з документів, які подані спадкоємцем для оформлення спадщини, то це вже визначена земельна ділянка, яка є нерухомим майном. Таким чином, на теперішній час отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивач не може, оскільки під час складання заповіту допущено помилку, в зв`язку із чим вона змушена звертатися до суду із цим позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надана заява про розгляд справи без участі представника та ухвалення рішення у відповідності із чинним законодавством України. За таких обставинах суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] у с. Коробочкине, Чугуївського району, Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 16.09.2019 виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 14). Заповітом від 20.09.2005, копія якого наявна в матеріалах цивільної справи, [PERSON] заповідала земельну ділянку (пай) розміром 3,6793 га, яка перебуває у колективній власності СТОВ «Маяк» село Коробочкине Чугуївського району Харківської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ХР № 061508 від 02.08.2005, позивачу - [PERSON] . Позивач звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 20.09.2005 за р. № 95 Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку із тим, що в даному заповіті майно, яке заповідане спадкодавицею, не відповідає спадковому майну, на яке бажає отримати відповідне свідоцтво спадкоємиця за вищезгаданим заповітом (а.с. 39). З тексту цієї ж постанови вбачається, що, окрім позивача у справі, із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом до нотаріуса 25.02.2020 звернувся онук спадкодавиці [PERSON] та 25.02.2020 звернувся син спадкодавиці [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь онука [PERSON] .. Тобто, спірним майном є земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,6793 га, кадастровий № 6325484000:02:000:0255, що розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ХР № 061508, виданим 02.08.2005 (а.с. 12, 13). Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. ст. 1233-1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. (ст. 1236 ЦК України). З аналізу вказаних норм законодавства слідує, що заповідач має право здійснити розпорядження своїм майном на користь будь-якого учасника цивільних відносин, незалежно від наявності між ними родинних відносин. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За життя [PERSON] зробила розпорядження майном на випадок своєї смерті, заповівши належну їй на праві приватної власності земельну ділянку [PERSON] , про що нею складено заповіт, посвідчений 20.09.2005 за р. № 95 Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області. В тексті заповіту, при зазначенні спадкової маси, щодо якої зроблено розпорядження, вказана земельна ділянка (пай) розміром 3,6793 га, яка перебуває у колективній власності СТОВ «Маяк» село Коробочкине Чугуївського району Харківської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ХР №061508 від 02.08.2005. Однак, з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та з долучених позивачем до позовної заяви документів вбачається, що при складанні заповіту в його тексті, некоректно відображено назву земельної ділянки (її характеристику), оскільки на момент складання заповіту земельна ділянка дійсно вже була визначена як об`єкт нерухомості та не була «земельною часткою (паєм)». При цьому суд враховує ті обставини, що площа земельної ділянки, зазначена в заповіті, тотожна площі земельної ділянки, зазначеній в Державному акті. Крім того, в заповіті наявне посилання саме на Державний акт про право власності на земельну ділянку та зазначені реквізити вказаного Державного акту - його серія, номер та дата видачі, що повністю співпадають із реквізитами Державного акту про право власності на земельну ділянку, який спадкоємцем подано нотаріусу для оформлення спадщини. За інформацією Чугуївської державної нотаріальної контори № 2877/01-16 від 26.10.2020, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців), з заявами звернулися: [PERSON] (онука померлої) з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 20.09.2005 за р. № 95 Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області; [PERSON] (онук померлої) з заявою про прийняття спадщини за законом; [PERSON] (син померлої) з заявою про відмову від спадщини за законом на користь [PERSON] , але можуть бути спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тим, що відповідно до вимог ст. 1268 ЦПК України постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; заведена спадкова справа за № 730/2019; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 54). Також надана Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 62201693 від 26.10.2020, згідно якої заповіт [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , за р. № 95, посвідчений 20.09.2005 виконавчим комітетом Коробочкинською сільською радою Чугуївського району, Харківської області, - чинний (а.с. 55, 56). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові за №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Позасудовий порядок захисту прав позивача вичерпано. Що стосується неточностей у тексті заповіту, їх наявність дійсно встановлена в судовому засіданні, але з урахуванням того, що в тексті заповіту міститься посилання на правовстановлюючий документ, реквізити якого співпадають із реквізитами наявного у спадкоємця правовстановлюючого документу, наявне співпадіння площі спірної земельної ділянки, що зазначена в заповіті та в Державному акті - 3,6793 га, суд приходить до висновку, що припущення в тексті заповіту певних неточностей, не створює перешкод для визнання за позивачем права власності на спадкове майно та не може бути підставою в обмеженні вказаного права. З урахуванням викладеного, та враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги відсутність позасудових способів реалізації права позивача на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved