Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору дарування від 30.03.1993 вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку разом з нею зареєстровані донька [PERSON] , онук [PERSON] та [PERSON] , який не є родичем позивачки. Відповідач фактично в будинку не проживає з червня 2010 року. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивача, на підставі ст. 280-289 ЦПК України, розглянув справу в заочному порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 30.03.1993, зареєстрованим у Скадовському БТІ 19.04.1993 (а.с.8-9). З довідки Олександрівської сільської ради Скадовського району Херсонської області №575 від 08.10.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає на території Олександрівської сільської ради з 2010 року (а.с.10). Актом обстеження домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] , складеного 15.10.2020 встановлено, що у зазначеному домоволодінні згідно облікових даних Олександрівської сільської ради значиться зареєстрованим [PERSON] , 1974 р. н., який дійсно не проживає у будинку, відсутні його особисті речі, зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] не проживає у будинку з червня 2010 року (а.с.11). Відповідно до довідки Олександрівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 08.10.2020 №574 за адресою [ADDRESS] , житловий будинок належить [PERSON] , за даною адресою зареєстровані особи: [PERSON] , 1970 р. н., голова господарства; [PERSON] , 1990 р. н., донька; [PERSON] , 2009 р. н., онук; [PERSON] 1974 р. н., не родич (а.с.12). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013«Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідач не є членом сім`ї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідача будинком, в якому він не проживає понад десять років, та який належить на праві власності іншій особі, при цьому відповідач не є членом сім`ї власника будинку. Та обставина, що відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованим у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у\~ зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами. На підставі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved