Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що відповідач по справі [PERSON] є її колишнім співмешканець, з яким вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала, але мешкала в квартирі [ADDRESS], яка належить їй та її дітям [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1999 року. Право власності на цю квартиру було зареєстровано КП «БТІ м. Вільногірська». На цей час у цій квартирі зареєстровані вона, відповідач та її син - [PERSON], а фактично проживає в цій квартирі лише вона. З червня місяця 2012 року вони з відповідачем припили будь-які стосунки між собою, перестали проживати однією сім'єю та відповідач добровільно виселився із зазначеного вище житла, мотивуючи це тим, що він має намір в подальшому постійно мешкати за іншою адресою, окремо від неї. На цей час в зазначеному вище житлі відповідач не проживає вже більше п'яти років, належних йому речей в цьому житлі немає, в інший спосіб інтересу до цього житла відповідач не проявляв та не проявляє, мети проживати в цій квартирі не має. На цей час, відповідач постійно проживає за іншою адресою, яка їй невідома, зв'язку з відповідачем вона не має. Будь-яких угод щодо користування відповідачем зазначеним вище житлом між ними та іншими співвласниками житла та відповідачем не укладалось. Оскільки квартира належить їй та її дітям, а відповідач в ній не проживає та нею не користується вже більше п'яти років, вона вважає, що він втратив право користування цим житлом. На цей час реєстрація відповідача в зазначеному вище житлі, порушує її права та інтереси, а також права та інтереси інших співвласників житла, знятися із реєстраційного обліку добровільно із згаданого вище житла відповідач не бажає з невідомих їй причин, що й змушує її звертатися з цим позовом до суду за захистом свого права спільної сумісної власності з іншими співвласниками на зазначену вище квартиру. Просить в порядку усунення перешкоди в здійснення нею свого права спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], визнати відповідача таким що втратив своє право користування житлом. В судове засідання позивачка не зявилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не зявився вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином,\~про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову не надав. (а.с. 29, 36). Треті особи про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином,\~надали заяви про розгляд справи у їх відсутність (20, 22). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи,\~фіксування судового процесу\~ за допомогою\~ звукозаписувального\~ технічного засобу\~ не здійснювалося. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від\~ якого не надійшло заяви про розгляд справи\~ за його відсутності, суд може ухвалити\~ заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт наявності у позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON], [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] (колишня Леніна) в м.Вільногірську, підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1999 року, видане виконавчим комітетом Вільногірської міської ради на підставі розпорядження від 11.01.1999 року № 396 (а.с.4), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27.11.2015 року (а.с.6) та технічним паспортом на квартиру (а.с.7-8). Факт реєстрації відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 24.01.2000 року по теперішній час підтверджується довідкою № 4024, що видана 29.05.2017 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 6) та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 06.09.2017 року (а.с.13) Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Леніна), в м.Вільногірську, підтверджується актом від 10.07.2017 року № 29, який складено депутатом Вільногірської міської ради [PERSON], відповідно до якого проведено обстеження родини [PERSON] та встановлено, що [PERSON] не проживає за даною адресою близько пяти років, і не відвідає адресу, звязку з ним немає, місце перебування його не відоме. (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], в якій з 24.01.2000 року зареєстрований [PERSON], який на протязі 5 років фактично в даній квартирі не проживає і не користується вказаним житлом, членом сімї позивачки не являється, а наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі створює перешкоди позивачці у користуванні належним їй житлом, тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці та третім особам, що відповідно, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 350 грн., (а.с. 3,9) то в її задоволенні слід відмовити, оскільки суду позивачем не надано договір про надання правової допомоги адвокатом, копії свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, тобто доказів того, що правова допомога позивачу дійсно надавалась у справі тією особою, яка одержала за це плату, немає, крім того, адвокат в судових засіданнях по справі за позовом [PERSON] участі не брав, розрахунку понесених позивачкою судових витрат також не надано. На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved