Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі посилаючись на те, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вони з чоловіком не підтримують сімейні відносини, разом не проживають шість років, позивачка з донькою проживає окремо та орендує житло, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в судовому порядку на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 500 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття а також розірвати між ними шлюб зареєстрований 24 травня 2002 року Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 47. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, пояснивши, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона хоче щоб кожного місяця була присуджена фіксована сума, а також розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки шість років разом не проживають, збереження шлюбу не можливе. Просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу та сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн.. Не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Суд, вислухавши позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 травня 2002 року Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 47 (а.с.5); [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4); Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що причини, які побудили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, так як шість років сторони сімейні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї неможливо. Суд вважає, що сторони втратили відчуття любові і поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливо. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює, інших доходів не має, стан здоров'я позивачки та дитини нормальний, інших утриманців у позивачки не має. Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивачки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її долею не цікавиться, та оскільки неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, її батько зобов'язаний надавати матеріальну допомогу дитині, за таких обставин, та враховуючи факт неспроможності позивачки самостійно забезпечити дитину всіма необхідними матеріальними благами, необхідними для її належного фізичного та духовного розвитку, та згоди відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття в судовому порядку. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved