Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 31 березня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось з причини несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на життя. З вересня 2016 року сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги, що суперечить її інтересам. Також позивачка в своєму позові зазначила, що з вересня 2016 року відповідач добровільно покинув квартиру, де вони спільно мешкали, залишивши їх дитину проживати з позивачкою, що не звільняє відповідача від спілкування з дитиною та обовязку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Незважаючи на те, що відповідач працює другим механіком на судах іноземних судновласників у компанії «АВС Maritime» де отримує заробітну плату у розмірі 10000 доларів на місяць, що у перерахунку на українську гривню складає 270 000 гривень, він долею сина не цікавиться, участі у вихованні дитини не бере, та на протязі 6 місяців грошові кошти на його зміст та харчування позивачці не виділяє. У звязку з тим, що дитина мешкає разом з матірю, потребує матеріального утримання з боку обох батьків, але тягар утримання дитини несе тільки позивачка, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду, уточнивши який просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований відділом ДРАЦС у Приморському районі ОМУЮ, актовий запис №317; стягнути з відповідача на її, [PERSON] користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO],\~ у розмірі 30 000 гривень у місяць, починаючи з дати надходження позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка свій уточнений позов підтримала та пояснила суду, що сімейне життя не склалося, з вересня 2016 року вони проживають окремо, з цього ж часу чоловік долею дитини не цікавиться. [PERSON] категорично заперечувала проти надання часу для примирення, так як вважала недоцільним збереження сімї. Обґрунтовуючи розмір аліментів, які просила стягнути на утримання дитини, звертала увагу суду, що [PERSON], останні роки постійно працевлаштований, працює за контактами у іноземних судновласників, отримує дохід, що підтверджується як наданими до суду контрактами, так і інформацією з банку, з якої вбачаються суми, перераховані на його рахунок. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився. До канцелярії суду надані письмові заперечення відповідача в яких він не заперечує проти розірвання шлюбу між ним, [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований відділом ДРАЦС у Приморському районі ОМУЮ, актовий запис №317; визначити до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень, в іншій частині позову відмовити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечуючи проти стягнення аліментів саме у розмірі 30\~000 гривень, вказував, що ця сума є цілком безпідставна та необґрунтована. Так, відповідач вказує, що твердження позивачки щодо того, що він, [PERSON] нібито участі в утриманні та вихованні сина не приймає, не відповідає дійсності, оскільки він любить свого сина та бажає для нього найкращого. [PERSON] ніколи не відмовлявся від реалізації батьківських обовязків стосовно дитини та готовий брати участь в утриманні дитини у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства України з врахуванням його можливостей та реальних потреб дитини. Крім того, позивачка перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною та на пропозиції вирішення питання по утриманню дитини у мировому порядку не погоджується. Дійсно, в нього, [PERSON] була робота з кінця 2014 року по 2017 рік в ТОВ «АВС Maritime», але невідомо чи буде робота в майбутньому. Як вже зазначалося, позивачка просить стягувати на свою користь 30000 гривень у якості аліментів на дитину. Однак, враховуючи солідарний обовязків батьків в рівних частинах утримувати дитину, взагалі не зрозуміло, що невже позивачка витрачає на дитину щомісячно 60000 гривень. Відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини та не заперечує проти участі в утриманні дитини та участі у здійснені додаткових витрат на дитину, але в розумних та адекватних межах. Законом «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з січня 2017 року становить 1355 гривень, але враховуючи реалії сьогодення, обовязок обох батьків в рівних частинах утримувати дитину, внесок кожного з батьків на дитину у розмірі 2500 гривень буде достатнім та обґрунтованим. Суд, вислухавши позивачку, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає повному задоволенню, а позов про стягнення аліментів частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2012 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №317. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №398258, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №7880. Судом також встановлено, що з вересня 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинились, спільного господарства не ведуть, син проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №11 від 01.02.2017 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Виступаючи у судових дебатах, представник відповідача зазначив, що суд має встановити час припинення шлюбних відносин між сторонами по справі з січня 2017 року, а не з вересня 2016 року. Позивачка просила розірвати шлюб з підстав викладених у позовній заяві. Суд, проаналізувавши письмові документи, що знаходяться в матеріалах справи, зокрема виписку по рахунку приватного клієнта № 403101-2017/0213 за розрахунковий період з 13.06.2016 по 09.02.2017 року, з якої вбачається що з червня 2016 року по 30.01.2017 року грошові кошти з розрахункового рахунку [PERSON] знімалися [PERSON] матірю відповідача, вважає ґрунтовною правову позицію сторони позивачки, що шлюбні відносини між сторонами припинено з вересня 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині. Предявляючи позов про стягнення аліментів [PERSON] вказувала, що відповідач працює моряком на іноземних суднах на протязі багатьох років, отримує достойний дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти в сумі 30000 гривень. В підтвердження надала суду копію посвідчення особи моряка № АВ 435706 на імя [PERSON]; бланк заявки моряка дійсний до 31.07.2019 року. За клопотанням позивачки з АК «Південний» судом була витребувана інформація щодо рахунків відкритих на імя [PERSON] Як вбачається з відповіді директора Департаменту супроводження операцій ПАТ АБ «Південний», на імя [PERSON], виявлено відкриті поточні рахунки № 26252001403101 у дол. США та 26204011622652 у дол. США. Інформація, щодо руху грошових коштів, які знаходилися на вищевказаних поточних рахунках [PERSON] надаються у додатку. Судом досліджені додатки до відомостей ПАТ АБ «Південний», згідно яких на розрахунковому рахунку 26204011622652 належному [PERSON] за період з 02.09.2014 року по 09.02.2017 року знаходилися грошові кошти у загальному розмірі 215\~358,60 доларів США. На розрахунковому рахунку 26252001403101 належному [PERSON] за період з 13.06.2016 року по 09.02.2017 року надходили грошові кошти , а саме 13.06.2016 року 10\~000 доларів США; 21.12.2016 року у сумі 10 036 доларів США. Як вбачається з відповіді директора ТОВ «АВС MARITIME» від 13.02.2017 року вих.№31, ТОВ «АВС MARITIME» є лише посередником у працевлаштуванні моряків за кордоном, та відповідно, не нараховує і не виплачує заробітну плату морякам, не володіє інформацією про розмір заробітної плати, фактично отриманої моряками. [PERSON], [INFO], з 2014 року неодноразово звертався до ТОВ «АВС MARITIME» за послугами з посередництва у працевлаштуванні за кордоном та був працевлаштований на судах іноземних судновласників. Копії трудових контрактів [PERSON] укладені з 2014 року по теперішній час, в яких міститься інформація про посади та заробітну плату, додаються. Судом досліджені: копія трудового договору моряка від 05.09.2014 року згідно якого заробітна плата [PERSON] в місяць складає 10000,00 дол. США; копія трудового договору моряка від 29.12.2015 року згідно якого заробітна плата [PERSON] в місяць складає 10250,00 дол. США; копія трудового договору моряка від 12.06.2015 року згідно якого заробітна плата [PERSON] в місяць складає 10150,00 дол. США; копія трудового договору моряка від 07.09.2016 року згідно якого заробітна плата [PERSON] в місяць складає 10350,00 дол. США. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обов'язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Законодавець дозволяє стягувати аліменти на утримання як дітей так і на утримання дружини, що доглядає за дитиною до трьох років у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Проаналізувавши вищенаведені документи, суд вважає встановленим той факт, що відповідач працює не на постійній основі. З цих підстав суд приходить до висновку, що відповідач працевлаштований не на постійній основі, отримує заробітну плату нерегулярно, має нерегулярний дохід та існують інші обставини, що мають істотне значення, а тому дозволяють стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2017 рік для дітей віком до шести років. Згідно з даним Законом для дітей відповідного віку прожитковий мінімум складає: з 01 січня 2017 року 1355 гривень; з 01.05.2017 року 1426 гривень; з 01 грудня 1492 гривень. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до статті 182 СК України враховує матеріальне становище відповідача, те що він є здоровою працездатною людиною, що за контактами він працює чотири місяці на рік, а тому середній його дохід у гривневому еквіваленті, на час прийняття рішення по справі дорівнюється сумі 90\~000 гривень. Судом приймається до уваги, що розрахунок розміру аліментів залежить від забезпечення малолітній дитині нормального життєвого рівня. Судом також враховується, що на даний час позивачка не працює, доглядає за дитиною, яка не досягла трьох років. З урахуванням досліджених вище документів, суд вважає, що сума аліментів у розмірі 20000 гривень щомісячно буде достатньою на утримання малолітньої дитини [PERSON] та підлягає стягненню з відповідача. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 02.02.2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial