Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 18.05.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними. Між ними виявились супротивні психологічно несумісні характери та вкрай суперечливі погляди на подружнє життя, на взаємні права та обовязки подружжя, відповідальність за долю сімї та з інших питань спільного життя. Позивачка з [PERSON], припинили подружні відносини, проживають окремо, кожен вирішує свої життєві проблеми самостійно. Від подружнього життя вони мають неповнолітню дитину [INFO]. З відповідачем по справі [PERSON] досягла усної домовленості, що син буде проживати з нею. [PERSON] стверджує, що їхня сімя з [PERSON] розпалася, примирення неможливе. В судовому засіданні позивачка відсутня. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте в шлюбі « Чорна ». Відповідач в судовому засіданні відсутній. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує, щоб дитина проживала з матірю, позов визнає та просить його задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 травня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві , про що зроблено відповідний актовий запис № 497. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. \~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені нею при зверненні до суду, а саме: судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved