Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивований тим, що з 07.03.2019 р. вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2019 р. сторони спільно не проживають, дитина проживає разом з позивачкою у її батьків та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач, вказуючи, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, єдиним доходом є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 860 грн., що зважаючи на постійне підвищення цін на продукти харчування, товари першої необхідності, медикаменти, комунальні послуги, їй важко самостійно забезпечувати потреби сина, а відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, отримує постійний дохід, на утриманні інших осіб не має, позивач просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 07.03.2019 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10). Дитина проживає разом з позивачем (а.с. 12). Визначаючи розмір\~стягуваних аліментів,\~суд відповідно\~до вимог\~ст.ст.\~180,\~182\~СК України\~бере до\~уваги те,\~що обов`язок\~утримувати дитину\~покладається рівною\~мірою на\~матір і\~батька, відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, отримує постійний дохід, на утриманні інших осіб немає, позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу в розмірі 860 грн. (а.с. 13), якої не вистачає для належного забезпечення й утримання дитини. З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 182, 184, 191 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, відповідач, реалізувавши передбачене ст. 206 ЦПК України право, визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору - 420 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved