Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому (згідно змін та уточнень в остаточній редакції) просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі 22200,71 грн., яка утворилась з 24 квітня 2007 року по 17 жовтня 2013 року за прострочення сплати аліментів, які відповідач зобовязаний був сплачувати на утримання сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в добровільному порядку не сплачував аліменти на утримання сина з квітня 2007 року, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 23 жовтня 2013 року в сумі 39659,60 грн. Заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, що він фактично визнав, сплативши 31 грудня 2015 року повний обсяг заборгованості по аліментам, що на думку позивача дає їй право на стягнення з нього також неустойки (пені) за своєчасно несплачені аліменти, у звязку з чим позивач і звернулась до суду з вказаним позовом (а.с.26-30). В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги згідно уточненої редакції та просила їх задовольнити (а.с.41). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суду не сповістив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги згідно уточненої редакції та просив їх задовольнити (а.с.37). Представник третьої особи відділу ДВС в судове засідання не зявився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.39), про причини неявки суду не сповістив. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 лютого 2007 року з відповідача [PERSON] на\~\~користь [PERSON]\~стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття, на підставі чого було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду (а.с.8). Відповідач допускав порушення строків щомісячної сплати аліментів, у зв'язку з чим, згідно\~розрахунку розміру заборгованості по аліментам, станом на 23 жовтня 2013 року, мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі\~39659,60 грн. (а.с.9). 31 грудня 2015 року відповідач сплатив на користь позивача заборгованість по аліментам в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 31 грудня 2015 року на суму 42580,00 грн. (а.с.32). Отже, заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, що він фактично визнав, сплативши позивачу повний обсяг заборгованості по аліментам, та у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача також неустойку (пеню) за своєчасно несплачені аліменти. Відповідно до ч.1\~ст.196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком\~\~неустойки (пені)\~\~за прострочення сплати аліментів (а.с.28-29), загальний розмір неустойки\~\~(пені)\~\~за прострочення\~\~сплати\~\~аліментів з 24 квітня 2007 року\~\~по 17 жовтня 2013 року становить 22200,71 гривень. Доказів на підтвердження того, що аліменти\~сплачувались невчасно з поважних причин відповідач не надав,\~а тому\~дана заборгованість виникала по вині\~відповідача, і є всі підстави для застосування\~ст.196 СК України. Згідно з положеннями\~Сімейного Кодексу України,\~аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1\~ст.196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За таких обставин, суд погоджується з розрахунком розміру неустойки (пені)\~за період з 24 квітня 2007 року по 17 жовтня 2013 року, який наведений позивачем в позовній заяві,\~оскільки він є обґрунтованим. Відтак, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 22200,71 грн. Відповідно до положення\~\~ст.88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого\~\~ухвалено рішення, звільнено\~\~від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної\~\~чи відхиленої\~\~частини вимог, тому\~\~витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved