Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу.Свої вимоги мотивувала тим, що 05 липня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у с. Діброва, Тячівського району, сільська Рада народних депутатів, про що зроблений актовий запис № 83, відповідно до свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 05 липня 1994 року. Під час спільного проживання, в останні роки, між ними постійно виникали сварки. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Шлюбні відносини між нимим фактично припинилися з 2015 року і вони проживають окремо. Спору про майно не мають. Враховуючи викладене, просить шлюб укладений між ними розірвати. 10 вересня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка [PERSON] , та її представник [PERSON] , не з`явилися, згідно поданого клопотання, просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] , також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 05 липня 1994 року у сільській Раді народних депутатів с.Діброва Тячівського району, за актовим записом № 83 (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved