Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №7 по провулку Ударному в м. Кременчуці. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок №7 по провулку Ударному в місті Кременчуці, де вона зареєстрована та постійно проживає. Також, в належному їй будинку зареєстровані та проживають її діти та близькі родичі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В вересні 2007 року до неї звернувся її знайомий [PERSON] з проханням надання йому в оренду для тимчасового проживання терміном на один рік кімнату в належному їй будинку. Вона погодилась, і 06 вересня 2007 року [PERSON] був зареєстрований як проживаючий в [INFO]. Однак, з часу реєстрації [PERSON] до будинку не заселився, в ньому не проживає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, його особистих речей в будинку немає. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначених платежів, то вона змушена сплачувати все сама, а тому їй, як власнику, чиняться перешкоди в користуванні власністю. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користується понад 10 років без поважних причин. Наразі місце перебування відповідача їй невідоме. Отже, за таких обставин, вважає, що [PERSON] втратив право користування належним їй будинком, а відтак, має бути визнаний за судовим рішенням таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, суду пояснила, що відповідач з моменту реєстрації у належному їй на праві власності будинку ніколи не проживав. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується договором купівлі продажу від 18 жовтня 2005 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві власності належить будинок №7 по провулку Ударному в м.Кременчуці Полтавської області. Як вбачається із довідки, виданої 09 липня 2018 року ТОВ «Місто для людей Кременчук» за вих.№39/33, в будинку №7 по пров. Ударний в м. Кременчуці Полтавської області зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та як наймач відповідач [PERSON] Актом про не проживання, складеного працівниками ТОВ «Місто для людей Кременчук» 09 липня 2018 року, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з 06.09. 2007 року по теперішній час. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст..167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно наданих в судовому засіданні позивачем пояснень, відповідач [PERSON] 06.09.2007 року був зареєстрований в [INFO] як наймач, проте з вказаного часу в даному будинку не проживає. Враховуючи те, що як встановлено судом, відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] більше 10 років, а також те, що судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, в звязку з чим позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved