Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування належним їй на праві власності житловим приміщенням [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі є колишньою дружиною її сина [PERSON] та онуком, зареєструвалися та проживали в даному помешканні як члени сімї, але вже понад 10 років залишили будинок, мешкають за іншою адресою, хоча продовжують бути зареєстрованими в її домоволодінні, чим порушують її права власника житла. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав; в разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в друкованому органі (ч.9 ст.74 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» за №81 від 29.04.2017р., але в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подали. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. За змістом положень ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; в разі відсутності члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік він втрачає право користування даним житлом. З показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON], [PERSON] у будинку їх матері [PERSON] (позивачки по справі) не проживають понад 10 років, вибувши за невідомою адресою, комунальними послугами не користуються, будинок приходить в занепад. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником 1/2 частини жилого будинку по вул. Миру, 1 м. Борзна Чернігівської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Борзнянською державною нотаріальною конторою від 27.12.1994р. (в користування набувача переходить квартира №3). Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] з 29 листопада 1995 року значаться зареєстрованими за даною адресою, але фактично там не проживають понад 10 років, комунальними послугами не користуються, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу житлового будинку, домової книги, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.04.2017р., довідками КП «Ніжинське МБТІ» №166 від 11.04.2017р., Борзнянської міської ради №429 від 24.01.2017р., УДМС в Чернігівській області від 18.04.2017р., матеріалами дослідженої інвентаризаційної справи №3492 Відповідачами всупереч положенням ст.60 ЦПК України не надано суду жодних доказів поважності причин їх тривалого непроживання у житловому помешканні позивачки. Таким чином, оскільки [PERSON] не має наміру надати належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку для проживання відповідачам, а останні в ньому не проживають без поважних причин понад один рік (близько 10 років) і в добровільному порядку не бажають вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачці використовувати всі правомочності власника житла, порушуючи цим самим її законні права та інтереси, то суд вважає вимоги [PERSON] обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved