Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 01 липня 2000 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 194. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що протягом року сторони систематично конфліктують, в результаті чого склались тривалі неприязні стосунки. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинені з травня 2017, з того ж часу сторони проживають окремо. На теперішній час претензій щодо спільного майна з відповідачем не обговорювали, щодо місця проживання дитини між сторонами згоди не досягнуто. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, оскільки відповідач не вживає жодних заходів щодо примирення, більше того [PERSON] замінив замки на вхідній двері будинку, де родина проживала разом з дитиною з 2013 року, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості вільного доступу до вказаного житла та спілкування з дитиною за місцем її проживання. Також просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Дубовик». Судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на ваикладені у заяві обставини , просила його задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, надавши відповідні письмові заперечення, просив, посилаючись на інтереси дитини, надати строк на примирення . Онак, при цьому в судовому засіданні визнав, що дійсно після з'ясування сімейних відносин з позивачем , ним було замінено замки на вхідній двері будинку, де родина проживала разом, і станом на день розгляду даного позову позивачеві не було передано відповідачем ключі від їх будинку та вона не має вільного доступу до вказаного житла. Ці обставини відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України , не підлягають доказуванню Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач втратила почуття любові до відповідача та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вже не має жодного бажання щодо його збереження. З огляду на вищевикладене, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сімя існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про одруження серіїї IV-ВЛ № 124265, виданого 01.07.2000 Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «Фінченко» на прізвище чоловіка «Дубовик» (а.с. 7). При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про залишення її шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити\~ її шлюбне прізвище - «Дубовик». Відповідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача, понесенні позивачем судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved