Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк «Промінвестбанк», третя особа ТзОВ «Кредитні ініціативи», в якому просила визнати недійсним договір поруки № 212/212 від 26.02.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком «Промінвестбанк» та [PERSON] (поручитель). Позовні вимоги мотивує тим, що 26.02.2007 року [PERSON], як яким вона на той момент перебувала у шлюбі, уклав з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком «Промінвестбанк» кредитний договір № 212, за умовами якого отримав кредит в розмірі 9833 доларів США для придбання автомобіля марки «Chery Amulet», який згідно з свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] зареєстрував на своє ім'я і поставив на облік у Мукачівському МРЕВ ДАІ з 23.02.2007 року. Для забезпечення кредиту [PERSON], ввівши мене її в оману, залучив як поручителя по кредитному договору, уклавши договір поруки № 212/212 від 26.02.2007 року. Про укладений нею договір поруки дізналася під час розгляду цивільної справи за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] як поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що її чоловік [PERSON] роз'яснив їй, що вона як дружина повинна дати письмову згоду на кредит. В приміщенні банку їй було надано документ, який вона не читаючи, підписала, оскільки була переконана своїм колишнім чоловіком [PERSON], що дає письмову згоду на отримання кредиту, а не підписує якийсь договір. При підписанні не вникла у сутність та назву цього документа і швидко підписала. Це пояснює тим, що перебувала у стані вагітності, почувала себе дуже погано (була нудота, головокружіння). Таким чином вважає, що такими діями [PERSON] створив у неї помилкове уявлення про обставини, що виникли в момент вчинення правочину, а саме підписання договору поруки № 212/212 від 26.02.2007, тобто не розуміла правової природи підписаного нею документа, тому і підписала спірний договір. З огляду на вищенаведене, вказаний договір повинен бути визнаний недійсним як такий, що вчинений під впливом помилки на підставі ст. 229 ЦК України. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з наведених в ньому підстав та долучених до матеріалів справи письмових пояснень. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили та пояснили, що дійсно підчас укладання кредитного договору, [PERSON] вважав, що його колишня дружина дає тільки письмову згоду на укладення кредитного договору, а не укладає договір поруки. Представник відповідача Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк «Промінвестбанк» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що позивачем жодним чином не доведено обставин про ніби «помилкове уявлення про обставини» та «нерозуміння правової природи» при підписанні договору поруки № 212/212 від 26.02.2007 року, оскільки стан вагітності жодним чином не свідчить про не усвідомлення своїх дій і не є хворобою, яка може перешкоджати здійсненню цивільної правоздатності та дієздатності. Також, нічим не підтверджені доводи про не ознайомлення із змістом договору поруки та розумінням його як «надання письмової згоди на отримання кредиту». Натомість, із наданої копії договору поруки вбачається, що підпис позивача поставлено в графі і під чітко написаним словом «Поручитель» та назва документу викладена посередині великими літерами і жирним шрифтом - «ДОГОВІР ПОРУКИ № 212/212». У зв'язку із зазначеним просила суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку безпідставністю вимог. Представник третьої особи ТзОВ «Кредитні ініціативи» вказав на необгрутнованість позовних вимог з аналогічних підстав. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 26.02.2007 року [PERSON] уклав з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком «Промінвестбанк» кредитний договір № 212, за умовами якого отримав кредит в розмірі 9833 доларів США для придбання автомобіля марки «Chery Amulet», який згідно з свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] зареєстрував на своє ім'я і поставив на облік у Мукачівському МРЕВ ДАІ з 23.02.2007 року. Для забезпечення кредиту 26.02.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком «Промінвестбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 212/212, за умовами якого [PERSON] поручилася перед Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком «Промінвестбанк» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 212 від 26.02.2007 року. На момент укладання зазначених договорів, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 09.06.2010 року був розірваний, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.06.2010 року. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Позивач та її представник обґрунтовуючи позовні вимоги вказали, що [PERSON], підписуючи документи в банку, не вникла у їх сутність та назву, не прочитала їх змісту та вважала, що дає письмову згоду на отримання кредиту [PERSON] Це пояснює тим, що перебувала у стані вагітності, почувала себе дуже погано (була нудота, головокружіння), що спричинило до помилкового уявлення про обставини, що виникли в момент вчинення правочину, тобто не розуміла правової природи підписаного нею документа, тому і підписала спірний договір, а відтак такий повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 229 ЦК України, оскільки вчинений нею під впливом помилки. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. За вимогами ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а також волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як на підставу визнання договору поруки недійсним, позивач посилається на ст. 229 ЦК України, яка встановлює правові наслідки вчинення правочину під впливом помилки. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. При цьому, такі обставини, мають мати істотне значення. Як зазначено в ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України у п. 19 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року роз'яснив, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Як вбачається з матеріалів кредитної справи, оглянутої в судовому засіданні, в кредитному договорі № 212 від 26.07.2012 року є дійсно підпис позивача, яким вона надала згоду [PERSON] на укладення кредитного договору. Поряд з тим, в матеріалах кредитної справи міститься також оспорюваний договір поруки, кожна сторінка якого підписана [PERSON] Зазначений договір поруки укладений у письмовій формі, як це передбачено законом, в ньому чітко вказані сторони договору, вказаний обсяг зобов'язань поручителя, зміст і обсяг його відповідальності при невиконанні зобов'язань позичальником, тобто всі зазначено характеристики з ознаками саме договору поруки, що передбачено ст.ст. 547, 553, 554 ЦК України. При укладанні договору поруки, [PERSON] був наданий договір, який вона підписала і жодного питання або незгоди з текстом договору в цілому або з його окремими пунктами нею заявлено не було, діяла вона абсолютно вільно, ніяких зауважень не висловлювала. Як пояснили в судовому засіданні позивач та її представник, що ні вона, ні [PERSON] не мали наміру укладати договору поруки, а [PERSON] мала дати тільки згоду [PERSON] на укладення кредитного договору. А у зв'язку з тим, що перебувала у стані вагітності на момент підписання спірного договору, не вникла у сутність та назву цього документа так як почувала себе дуже погано (була нудота, головокружіння). Зазначене підтверджують висновком про те, що у [PERSON] в період підписання договору був встановлений діагноз гестоз ІІ половини вагітності. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], яка працює лікар-акушер-гінекологом та була залучена до участі у цивільному процесі як спеціаліст, що в особи з діагнозом гестоз ІІ половини вагітності підвищується тиск, можлива головна біль, порушення уваги, сонливість та інші схожі прояви. Поряд з цим, зазначене не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні із врахуванням наступного. В матеріалах кредитної справи міститься узагальнюючий висновок кредитного працівника щодо можливості здійснення кредитної операції від 26.02.2007 року в п.п. 8, 11 якого зазначено, що в забезпечення кредиту пропонується зокрема порука [PERSON] щодо якої проведений аналіз фінансового стану. Також, з витягу з протоколу засідання кредитного комітету від 26.02.2007 року вбачається, що кредит надається під поруку [PERSON] В матеріалах кредитної справи також містяться оцінка фінансового стану поручителя [PERSON], анкета фінансового поручителя, підписана безпосередньо [PERSON], копія трудової книжки, яка завірена установою в якій працювала [PERSON] та довідка про заробітну плату [PERSON], також видана установою в якій працювала [PERSON] Зазначене беззаперечно свідчить, що як банком, так і [PERSON] та [PERSON] проводилася переддоговірна робота, зокрема і щодо укладення договору поруки. Твердження позивача та її представника про те, що [PERSON] не підписувала зазначені вище документи та не подавала їх у банк не підтвердженні жодними доказами. До того ж, сам факт перебування позивача у стані вагітності та встановленого у неї діагнозу гестоз ІІ половини вагітності не спростовують того, що в момент підписання договору у [PERSON] було відсутнє розуміння правової природи документів, які вона підписувала. Невідповідність нумерації пунктів в оспорюваному договорі, на що вказує представник позивача, суд розцінює як технічну помилку, яка не випливає на наявність підстав для визнання договору недійсним. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та враховуючи те, позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк «Промінвестбанк», третя особа ТзОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору поруки недійсним правочином слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed