Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про поділ майна подружжя- житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS] , з визнанням за обома права власності по Ѕ частині вказаного житлового будинку. Земельна ділянка, надана для обслуговування житлового будинку ,надвірних будівель та споруд не приватизована. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 лютого 1992 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем, від якого мають дочку, яка досягла повноліття. Під час шлюбу 24.12.1992 року на спільні кошти придбали житловий будинок по [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за відповідачем. Вказаний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в будинку вона не проживає, просить визнати за нею та відповідачем право власності по Ѕ частині вказаного житлового будинку в ідеальних частках, питання про стягнення з відповідача судових витрат не ставить. У підготовче судове засідання позивач, її представник , а також відповідач подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач подала заяву про підтримання позову. Відповідач подав заяву про повне визнання заявленого до нього позову, при цьому просив суд не враховувати подане ним раніше заперечення на позов, оскільки вони з позивачем дійшли згоди щодо поділу спільного майна подружжя. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи,оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.02.1992 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Подо-Калинівської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області , актовий запис №03(а.с.17). Шлюб сторін було розірвано рішенням Цюрупинського районного суду від 21.08.2000 року від повідного КПШС України, однак жоден із подружжя не зареєстрував розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, тому шлюб не вважається розірваним. За час шлюбу сторонами набуто спільне майно - житловий будинок з надвірним будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] , який на підставі нотаріально посвідченого договору від 24.12.1992 року, реєстр №2-1670, зареєстрований на ім`я [PERSON] , право власності на його ім`я в ХДБТІ зареєстровано 30.12.1992 року за №236 (.с.15-16) . З тексту договору купівлі - продажу ( п.1) вбачається, що предметом купівлі- продажу є саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами і будинок розташовано на земельній ділянці , належної радгоспу «Маяк», відомості про приватизацію земельної ділянки відсутні. Відповідно до технічного паспорту площа земельної ділянки за фактичним користуванням становить 3034 кв.м., самочинне будівництво відсутнє (а.с.12). Питання про розділ сумісно нажитого майна - житлового будинку сторони добровільно не вирішили, в будинку після фактичного припинення подружніх стосунків проживає відповідач, позивач залишається зареєстрованою за вказаною адресою. Відповідно до звіту про оцінку від 08.11.2018 року вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами становить 70395,00 гривень. Відповідно до ст. 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, що виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Розмір часток майна у випадку спору між подружжям є рівними відповідно до положень ст.70 СК України. Таким чином, суд вважає, що оскільки житловий будинок згідно до зазначеного у позові, що визнано відповідачем повністю і підтверджено належними письмовими доказами, сторонами набуто під час шлюбу, зазначений житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і належить їм в рівних частинах. Тому з цих підстав за кожним із подружжя належить визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, проти чого відповідач не заперечує. Тому позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню Крім того, судом на задоволення клопотання позивача ухвалою від 03.01.2019 року у якості забезпечення позову було накладено арешт на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак враховуючи те, що у підготовчому судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і судом позовні вимоги [PERSON] задоволено, то підстав для подальшого забезпечення позову суд не вбачає і арешт, накладений на житловий будинок підлягає скасуванню. Судові витрати у справі, понесені позивачем, суд покладає на неї відповідно до її заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved