Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем з 28 грудня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.07.2009 р.. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надає їй допомогу на утримання дитини щомісячно в розмірі 400 гривень, що є незначною сумою. Вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) та пенсії, оскільки працює та отримує пенсію. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) та пенсії відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач також не з'явився в судове засідання. В підготовче судове засідання, призначене на 10-00 год. 04.06.2018 р., яке було відкладено з 16.05.2018 р. за заявою відповідача, останній не з'явився. Причину неявки суду не повідомив, про день та час підготовчого засідання був повідомлений судовою повісткою, яку отримав 24.05.2018 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. № 28). Про день та час судового розгляду справи, призначеного на 10-00 год. 20.07.2018 р. відповідач був повідомлений судовою повісткою, надісланою йому рекомендованим листом з повідомленням, яку він не виявив бажання отримати в поштовому відділенні у зв'язку з чим лист повернувся не адресу суду з написом на конверті причини повернення «За незапитом», а також через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. № 34). За таких обставин, враховуючи положення ст. 280 ЦПК України та думку позивача, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Під час розгляду справи по суті встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. № 5). У зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 24 червня 2016 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а. с. № 13). Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем донька проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Як вказала в позовній заяві [PERSON], відповідач в добровільному порядку надає їй допомогу на утримання дитини щомісячно в розмірі 400 гривень, але ця сума є незначною. Вивчивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, суд вважає, що вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє в Україні з 27 вересня 1991 року, «… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 1ч. 2 ст. 182 СК України). Позивач в даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною від другого шлюбу до трьох років та отримує державну допомогу при народженні дитини, інших доходів не має. З позовної заяви вбачається, що відповідач працює в ПП «Маріон Про Сервіс», отримує заробітну плату, а також пенсію, інших утриманців, крім дитини, не має. Будь-яких даних, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів на утримання доньки або вплинули на розмір призначених аліментів, останнім суду не надано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів покращить матеріальне становище дитини. Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати: на користь позивача - витрати на правничу допомогу в розмірі 700 гривень, а на користь держави - судовий збір в розмірі 704, 80 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved