Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею та неповнолітнім [PERSON], [INFO] право користування квартирою №52 у будинку №13 по пр-ту Леніна у м. Южноукраїнську Миколаївської області та вселити її з неповнолітнім сином до даного жилого приміщення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого 05.02.2008 року у них народився син [PERSON]. З відповідачем вони проживали разом у цивільному шлюбі ще до його державної реєстрації у належній відповідачу на праві власності квартирі, тому у спірному жилому приміщені вона зареєструвалась ще 23.08.2006 року як член сімї відповідача, а після народження сина останній також був зареєстрований в даній квартирі. У звязку з тим, що у кінці липня 2015 року відповідач позбавив її з неповнолітнім сином права користування вищезазначеним жилим приміщенням, а іншого місця проживання у неї з дитиною немає, вона звернулася за захистом своїх та неповнолітнього сина прав та інтересів до суду. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач позов визнав, що підтверджується його письмовою заявою (а.с.31). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 19 квітня 2004 року на підставі договору купівлі продажу [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.21), яка належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.22). 16 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №114 (а.с.3). Як вбачається із свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно з довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 03.08.2015 року [PERSON] зареєстрована та проживає у [INFO], як дружина відповідача з 23 червня 2006 року, а неповнолітній [PERSON], [INFO] з 08 квітня 2008 року (а.с.5). Судом встановлено, що іншого жилого приміщення для проживання, окрім як квартири [ADDRESS] позивач із сином немає. За правилами ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач позбавив членів своєї сімї: дружину та сина права проживати у спірному житловому приміщенні, самовільно виселивши їх з нього. За ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Оскільки неповнолітньому сину сторін ще не виповнилось десять років, то місцем його проживання має бути місце проживання сторін. Згідно із ст.18 Закону Про охорону дитинства діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Враховуючи викладене вище суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved