Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначено, що сторони перебували в шлюбних відносинах, які були припинені 06 червня 2003 року. У шлюбі [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Повнолітня донька є студенткою денної форми навчання, не працює, стипендії не отримує та не має власного заробітку чи доходу, повністю знаходиться на утриманні позивача, якій одній вкрай важко матеріально утримувати доньку та забезпечити її всім необхідним. У своїх додаткових поясненнях позивач зазначила, що крім витрат на оплату навчання вона допомагає дитині з оплатою житла, надає кошти на харчування, купівлю підручників. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини на період її навчання, тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення із заявою до суду на період навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку. 01.07.2019 у даній справі відкрито провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним у позові та просила її вимоги задоволити. Додатково пояснила, що дитина [PERSON] є повнолітньою, а тому договір між нею і Лодзинським Університетом уклала самостійно від свого імені. З тих же причин і вносила грошові кошти за навчання від свого імені, оскільки вона є стороною зазначеного вище договору, але оскільки вона не має власного заробітку, грошові кошти для оплати навчання були надані позивачем та її батьками. Представник відповідача адвокат Юрцев В.С. проти задоволення позову заперечував, надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в розмірі 1/4 частки доходу не підтверджені належними доказами, оскільки вона не довела, що витрачає грошові кошти саме на дитину: на її навчання; проживання за місцем навчання, забезпечення підручниками. Договір про умови оплати за освітні послуги, які надаються Лодзинським Університетом студентам-іноземцям, які навчаються на платній основі на денному відділенні №/DLTR(14)_№2018/2019 та квитанції підтвердження виконання банківської оплати за навчання [PERSON] та проживання в гуртожитку є неналежними доказами та недостовірними. Ці докази підтверджують, що договір про навчання з Лодзинським Університетом був підписаний особисто з [PERSON] , за навчання в Університеті платила сама ж [PERSON] , а позивач жодного відношення до оплати навчання своєї доньки немає і жодним чином не підтверджує, що саме вона оплачує навчання доньки, допомагає дитині з оплатою житла, надає кошти на харчування, купівлю підручників. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 04 червня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис №1310 (а. с. 3). Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06 червня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] 06 червня 2003 року розірвали шлюб, про що зроблено запис за №737, [PERSON] залишила прізвище - [PERSON] (а. с. 7). Згідно з довідкою Лодзинського Університету від 02 жовтня 2019 року [PERSON] , [INFO] , яка має українське громадянство, прийнята від 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2021 року на навчання першого рівня, денне відділення на факультеті «Туризм і відпочинок» на контрактному навчанні і продовжує навчання на 3 семестрі. Навчання на стаціонарній формі навчання почалося 01 жовтня 2018 року (а.с. 55). Відповідно до договору про умови оплати за освітні послуги, які надаються Лодзинським Університетом студентам-іноземцям, які навчаються на платній основі на денному відділенні №/DLTR(14)_№2018/2019 та квитанції підтвердження виконання банківської оплати за навчання [PERSON] та проживання в гуртожитку, оплата на навчання становить 3750,00 євро за весь період навчання, оплата вноситься кожного семестру у сумі 625 євро за семестр (параграф 3 пункт 1 підпункт 1 вказаного договору) (а.с. 84-87), згідно підтвердження виконання банківської оплати SEPA 10.02.2019 сума оплати за 2 курс навчання становила 1251,18 євро (а.с. 79, а.с. 84-87). Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНЛАДА» від 22.10.2019 р. за вих. №2/10 [PERSON] за період з 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року отримала чистий дохід за останні 6 місяців 21075 гривень 52 копійки (а.с. 49). Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого із медичної установи ВОКЛ ім. М. І. Пирогова, [PERSON] страждає на гіпертонічну хворобу 11 ст. (а.с. 63). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина,\~які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання),\~виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою,\~сином віку,\~який перевищує\~18,\~але є\~меншим 23\~років;\~2)\~продовження ними\~навчання;\~3)\~потреба у\~зв`язку\~з цим\~у матеріальній\~допомозі;\~4)\~наявність у\~батьків можливості\~надавати таку\~допомогу (батьки\~самі мають\~бути працездатними\~та мати\~такий заробіток,\~який дозволив\~би їм\~утримувати себе\~та свою\~повнолітню дитину). Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги як з боку позивача, так і з боку відповідача, оскільки вона не має самостійного доходу, згідно інформації ГУ ДПС у Вінницькій області (а.с. 92-93). Будь-яких доказів, про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружину та доказів які б свідчили про таке матеріальне становище відповідача, яке унеможливлює надання утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись, матеріали справи не містять. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я відповідача, а саме, що він згідно виписки із медичної карти асбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 63) має гіпертонічну хворобу 11 ст. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 24.06.2019 р., до закінчення донькою навчання у Лодзинському Університеті, тобто до 31.10.2021 р., але не більше як до досягнення останньою 23 років, що відповідає вимогам статті 199 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки позивач пред`явила позов до суду 24.06.2019 р., аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто з 24.06.2019 р. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 24 червня 2019 року по 24 липня 2019 року допустити до негайного виконання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 672,64 грн., так як у відповідності до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved