Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого в них народилися діти, двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року вони з чоловіком припинили сумісне проживання, відповідач пішов із сім'ї, а діти залишилися з нею. Вона займається вихованням дітей та їхнім матеріальним забезпеченням. Вона працює продавцем в магазині «[INFO]» ПП «[PERSON]» та її заробітна плата складає 1147,00 грн. Відповідач працює у ТОВ «Укрпродукт - Логістікс», отримує щомісячну заробітну плату, розмір якої їй невідомий. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання синів, але її недостатньо для їхнього забезпечення. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно письмовими заявами сповістили про свою неявку, позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідачем було подано письмову заяву про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 22.09.2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, з січня 2013 року сторони припинили сумісне проживання, діти залишилися проживати з позивачкою, яка займається їхнім вихованням та матеріальним забезпеченням. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інших осіб на утриманні відповідач та позивач не мають. Відповідно до ст. 183 СК України в випадку, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, має постійне місце роботи, та регулярний і стабільний заробіток, що підтвердив заявою про визнання позову, позовні вимоги визнав, як батько зобов'язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і наявність законних підстав для їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved