Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Мошнівськоїсільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позов тим, що після смерті [PERSON], який помер 13.06.2016 року, відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі на ? частину земельної ділянки, площею 0, 1202 га, що розташована по вул. Ткаліча, 74 в с. Мошни Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За життя спадкодавец склав заповіт, згідно якого заповідав [PERSON] все належне йому на час смерті майно. Наразі даний заповіт не змінений і не скасований.Звернувшись в установлений законом строк до Черкаської райдержнотконтори з заявою про прийняття спадщини, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки в державному акті про право власності на вищевказану земельну ділянку, серії ЯИ № 516948, [PERSON] зазначений як титульний власник, проте в додатку до державного акту власниками земельної ділянки зазначаються [PERSON] та [PERSON]. Крім того в додатку відсутні дані щодо розміру частки у спільній власності [PERSON] та відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. У звязку з вищевикладеним позивач позбавлений можливості реалізувати свої майнові права, а тому звернулася до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, проте через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 11.05.2016 року [PERSON] було складено заповіт на імя [PERSON], згідно якого спадкодавець заповів [PERSON] все належне йому на час смерті майно, а також майнові права і обовязки. Наразі даний заповіт не змінений і не скасований, а тому згідно ст. 1223 ЦК України [PERSON] має\~право на спадкування за заповітом.\~ Відповідно до п. 2.19, 2.21 «Наказу про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» від 22.06.2009 року № 325, якщо земельна ділянка перебуває у спільній сумісній чи спільній частковій власності, державний акт видається особі, уповноваженій співвласниками земельної ділянки. Разом з бланком державного акта на право власності на земельну ділянку заповнюється та видається додаток до нього. У полі «список співвласників земельної ділянки» зазначаються дані про усіх співвласників земельної ділянки. Згідно ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Отже спільна власність може бути двох видів: з визначенням часток учасників (спільна часткова) і без визначення таких часток (спільна сумісна). Відносини спільної сумісної власності можуть мати місце тільки у випадках, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Як вбачається з копії державного акту на земельну ділянку серії ЯИ № 516948 від 13.01.2010 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0, 1202 га, що розташована по вул. Ткаліча, 74 в с. Мошни Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно додатку до державного акту наявний список співвласників земельної ділянки в якому зазначені дані співвласників [PERSON] частка ?, [PERSON] частка ?. На підставі договору дарування частини земельної ділянки від 14.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] подарована [PERSON] ? частини земельної ділянки площею 0, 1202 га, що розташована по вул. Ткаліча, 74 ,спуск Вільшанський,14, в с. Мошни Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер 7124985000:03:004:0164, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.10.2016 року наявні відомості про укладення договору дарування про співвласників земельної ділянки, а саме [PERSON] є власником ? частини, Петрова ? частини, [PERSON] В.О.1/4 частини. Крім того в листі - розясненні з Черкаської районної державної нотаріальної контори щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину від 28.09.2017 року зазначено, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 583/2016 року щодо майна померлого [PERSON] З заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Отже інших спадкоємців які б зверталися з заявами про прийняття спадщини судом не встановлено. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі вище викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є доведеними, підтверджені належними доказами, ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved