Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 16.07.2011 року у відділі ДРАЦС Золочівського районного управління юстиції Львівської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У цьому шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, сімейні обов`язки, у зв`язку з чим між ними часто виникали сварки та конфлікти. Так, з грудня 2019 року, після чергового скандалу, відповідач переїхав проживати у квартиру своїх батьків і по даний час сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що втратила до відповідача усі почуття любові та поваги, кожен з них живе своїм самостійним життям, намірів відновлювати стосунки немає. Вважає, що шлюб між ними суперечить її інтересам та порушує її право на особисту свободу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив задоволити його клопотання про надання терміну на примирення, оскільки має намір зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували такий 16.07.2011 року року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 97. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Щодо клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення суд зазначає наступне. Як встановлено з доводів позовної заяви та пояснень сторін, такі проживають окремо з грудня 2019 року. В судовому засіданні відповідач не зміг пояснити, які дії, спрямовані на примирення із позивачем та збереження їх сім`ї, були ним вчинені з часу окремого проживання. Окрім того, в клопотанні, поданому ним до суду 05.03.2020 року, він зазначив, що має намір впродовж трьох місяців перебувати за межами території України, що в принципі виключає можливість примирення сторін. Відповідно до ч. 3, 4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на зазначене, суд вважає, що надання сторонам строку на примирення в певній мірі буде обмежувати право позивача на особисту свободу, що є неприпустимим. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси неповнолітнього сина сторін, оскільки його повноцінний розвиток та виховання у сім`ї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння, є неможливим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у зв`язку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задовольнити.Водначас, суд звертає увагу сторін, що у випадку, якщо після розірвання шлюбу сімейні відносини між ним налагодяться, вони мають право повторно зареєструвати шлюб. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved