Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія»» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 186016, виданого на підставі розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 16 червня 2009 року № 445, вона є власницею земельної ділянки площею 5,5800 га, розташованої на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. В червні місяці 2016 року нею було отримано копію позовної заяви з доданими документами за позовом ТОВ ім. газети «Ізвєстія» до неї про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якій відповідач вказує, що 21 грудня 2011 року між ними укладено договір оренди земельної ділянки, підписано акт визначення меж земельної ділянки від 21 грудня 2011 року та акт приймання передачі земельної ділянки від 29 листопада 2013 року. [PERSON] вказує, що вищезазначені документи укладено з порушенням законодавства, так як вона їх не підписувала. Позивачем надано до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформований 11 грудня 2013 року, де зазначена реєстрація договору оренди земельної ділянки між нею та товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія». Реєстрація проведена реєстраційною службою Близнюківського районного управління юстиції Харківської області за заявою уповноваженої особи [PERSON] за довіреністю, посвідченою секретарем виконавчого комітету Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області [PERSON], але вона довіреність не підписувала, на зазначених документах поставлений підпис незнайомою їй особою. Посилаючись на вказані обставини, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить позов задовольнити, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,58 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, укладений між від її, [PERSON], імені та товариством з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія», зареєстрований у реєстраційній службі Близнюківського районного управління юстиції Харківської області 27 листопада 2013 року. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та вказав на наступне. Між [PERSON] та ТОВ імені газети «Ізвєстія» було укладено договір оренди землі від 21 грудня 2011, згідно умов якого [PERSON] передала, а ТОВ імені газети «Ізвєстія» прийняло в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,5800 га, у тому числі ріллі 5,5800 га, яка знаходиться на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. 27 листопада 2013 року реєстраційною службою Близнюківського районного управління юстиції Харківської області за ТОВ імені газети «Ізвєстія» було зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки. 29 листопада 2013 року [PERSON] та ТОВ ім. газети «Ізвєстія» було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки до Договору. Факт підписання позивачем та виникнення між нею та відповідачем правовідносин щодо оренди належної їй земельної ділянки підтверджується наступними доказами: видатковим касовим ордером № 146 від 18 липня 2013 року на суму 2\~945,24 грн., видатковим касовим ордером № 517 від 20 жовтня 2014 року на суму 3\~483,10 грн., видатковим касовим ордером № 765 від 28 жовтня 2015 року на суму 2\~641,76 грн. та квитанцією про поштовий переказ № 7/39 від 30 грудня 2015 року на суму 1\~631,86 грн., які свідчать про те що позивач отримувала від ТОВ імені газети «Ізвєстія» орендну плату за вказаним договором оренди землі; листом з додатком від 06 червня 2013, поданим до Адміністрації Президента України, в якому позивач та ще 151 фізична особа зазначають, що ТОВ імені газети «Ізвєстія» порушує вимоги чинного законодавства та договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення; заявою [PERSON] від 21 грудня 2011 року, згідно якої вона просила укласти з нею договір оренди землі; заявою [PERSON] від 21 грудня 2011 року до відділу Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області щодо державної реєстрації укладеного договору оренди землі; копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 186016 та копією паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача, які вона надала ТОВ імені газети «Ізвєстія» для заповнення зазначеного договору оренди землі. Крім того, до матеріалів справи долучено письмові пояснення [PERSON] та протокол її допиту від 06 червня 2016 року, згідно якого слідчий СВ Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016220730000008 допитав в якості потерпілої [PERSON], яка зазначила, що кожного року отримувала орендну плату за вищезазначену земельну ділянку та підписи в договорі оренди земельної ділянки від 21 грудня 2011 року та в акті прийому-передачі земельної ділянки здійснено нею власноруч. Стосовно тверджень позивача щодо довіреності від 22 серпня 2013 року виданої на імя [PERSON] зазначає, що вона підписана [PERSON] в присутності секретаря виконавчого комітету, особу позивача було встановлено, дієздатність перевірено. Вказані докази свідчать про вільне волевиявлення [PERSON] на укладення спірного договору та відповідність такого волевиявлення її внутрішній волі. Посилаючись на вказане, просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від серії ЯЛ 186016, виданого на підставі розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 16 червня 2009 року № 445,зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 632068551000118, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 5,5800 га кадастровий номер 6320685500:04:000:0284, розташованої на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. (а.с. 117) 21 грудня 2011 року між [PERSON] та ТОВ імені газети «Ізвєстія» укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідачу передана в оренду земельна ділянка кадастровий номер 6320685500:04:000:0284, загальною площею 5,5800 га строком на 7 років. В цей же день, 21 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем був складений та підписаний акт визначення меж земельної ділянки в натурі.(а.с.6-8, 10). 27 листопада 2013 року Реєстраційною службою Близнюківського районного управління юстиції Харківської області за ТОВ ім. газети «Ізвєстія» було зареєстровано право оренди вищевказаної земельної ділянки (а.с.5). 29 листопада 2013 року між [PERSON] та TOB імені газети «Ізвєстія» було складено акт приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 21 грудня 2011 року. (а.с. 11) Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За правилами ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.10 ЦПК України. Суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Натомість заперечуючи проти позовних вимог, відповідач надав докази на підтвердження факту підписання позивачем та її обізнаності щодо договору оренди землі від 21 грудня 2011 року, зареєстрованого 27 листопада 2013 року реєстраційною службою Близнюківського районного управління юстиції Харківської області: видаткові касові ордери №146 від 18 липня 2013 року, №517 від 20 жовтня 2014 року, № 765 від 28 жовтня 2015 року та квитанцію про поштовий переказ №7/39 від 30 грудня 2015 року, які підтвердили факт отримання позивачем орендної плати за даним договором; лист, поданий 152 громадянами, у тому числі [PERSON] до Адміністрації Президента України (вх.№22/056716-20 від 06 червня 2013 року); звернення до Державної інспекції сільського господарства України; заяву [PERSON] від 21 грудня 2011 року директору TOB імені газети «Ізвєстія» щодо укладення договору оренди землі; заяву позивача від 21 грудня 2011 року до відділу Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області, щодо державної реєстрацію оспорюваного договору; довіреність від 22 серпня 2013 року на імя [PERSON], посвідчену секретарем виконавчого комітету Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області [PERSON]; (а.с. 14, 105-116, 154-157). Представник позивача в судовому засіданні заперечував факт підписання [PERSON] вищевказаних документів. Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом неодноразово було розяснено представнику позивача його обовязок щодо надання доказів на підтвердження вимог позивача та право заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Однак представник позивача не скористався своїм процесуальним правом щодо надання доказів, у тому числі не звернувся з клопотанням про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення факту порушення права позивача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, за недоведеністю позовних вимог. При цьому, суд не приймає доводи відповідача про застосування позовної давності по цій справі, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю. Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed