Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій в позовних вимогах просить суд визнати за нею право власності на 5/12 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, провулок Станційний, буд. 11, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 22 серпня 2011 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона, є донькою [PERSON] та [PERSON] Усе своє життя позивач разом з батьками проживала та була зареєстрована у [INFO], який її батьки побудували під час шлюбу. Реєстрація місця її проживання у зазначеному будинку була здійснена 28 травня 1984 року, в якому вона проживає по теперішній час. 22 серпня 2011 року померла її мати - [PERSON] Ще за життя її матірю було складено заповіт, який 31 березня 2011 року посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1-335. Відповідно до якого її мати все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, що належатиме їй за законом на день смерті, заповіла позивачу по справі. Оскільки позивач постійно проживала разом зі своєю матірю на момент її смерті і не відмовлялась від прийняття спадщини вона є спадкоємицею, що прийняла спадщину після неї. Враховуючи те, що її батьки спільно побудували спірний будинок під час шлюбу - вони набули на нього право спільної сумісної власності. При цьому частку, належну її померлій матері вона успадкувала за заповітом. Коли вона звернулася до Першої нотаріальної контори Харківського району Харківської області для отримання розяснення щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину - їй було повідомлено про неможливість оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку та рекомендовано звернутись до суду, у звязку з відсутністю документів, які стверджують право власності та державну реєстрацію зазначеного нерухомого майна на імя її матері, так як право власності на будинок в цілому зареєстровано за другим з подружжя [PERSON] 18 листопада 2016 року державним нотаріусом винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому така відмова була обґрунтована тим, що «відсутній документ, що стверджує право власності та державної реєстрації такого права на померлу [PERSON]А.». Таким чином позивач не має можливості оформити своє право на спадщину в нотаріальному порядку. ЇЇ батьки, [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 14 вересня 1957 року, та перебували у шлюбних відносинах до моменту смерті матері 22 серпня 2011 року. Від шлюбу у батьків народилося двоє дітей: позивач та [PERSON] Під час шлюбу, у 1970-х роках її батьками був збудований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, якому на той час була присвоєна адреса: будинок № 5 по пров. Станційному в смт. Хорошеве. Вказаний Будинок з надвірними будівлями та спорудами був прийнятий в експлуатацію. [PERSON] право власності на житловий будинок не оформив. Згодом батьками до цього будинку були зроблені прибудови. За рішенням Виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області № 131 від 28 листопада 2008 року була змінена поштова адреса будинку на адресу - № 11 по провулку Станційному, в смт. Хорошево Харківського району Харківської області. 26 лютого 2010 року ще за життя матері позивача право власності на житловий будинок № 11 по пров. Станційному в смт Хорошеве в цілому було оформлене на імя відповідача за рішенням Виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області № 17. На підставі цього рішення Виконкомом Хорошівської селищної ради 25 березня 2010 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, провулок Станційний, будинок 11, зареєстровано за [PERSON], форма власності приватна, частка 1/1. Відповідно до цього свідоцтва загальна площа будинку становить 119,50 кв.м., житлова площа 86,90 кв.м. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами був створений (і згодом поліпшений) батьками спільно, під час перебування у шлюбі, а отже є їхньою спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, пров. Станційний, 11, належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частинах. Належна [PERSON], частка у праві спільної сумісної власності, входить до складу прийнятої позивачем спадщини. Частки батьків позивача у праві спільної сумісної власності на момент смерті матері позивача були рівними. Відтак, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері позивача увійшла 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, пров. Станційний, 11. Позивач зазначає, що вона має право на спадкування за заповітом після смерті матері 5/12 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, виходячи з наступного. Як вказано вище, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті її матері увійшла 1/2 (що дорівнює 6/12) частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до заповіту її матері, все належне їй на момент смерті майно вона заповіла лише позивачу. Станом на 22 серпня 2011 року батькові позивача виповнилось 75 років (він досяг пенсійного віку) і він є інвалідом II групи. Таким чином на момент смерті матері позивача її батько вважався непрацездатною особою та мав право на обовязкову частку у спадщині. До першої черги спадкоємців, які мали б право на спадкування за законом після смерті її матері, належав Відповідач, вона та її рідна сестра, [PERSON] Інших спадкоємців першої черги не має. Таким чином, якби спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті її матері, [PERSON], здійснювалось за законом, то до складу спадщини б увійшла 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудам. У цьому випадку, Відповідач спадкував би 1/3 частину від 1/2 частини (тобто 1/6) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. У звязку з наведеним, розмір обовязкової частки, належної Відповідачу складає половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, тобто половину від 1/6, що дорівнює 1/12 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, пров. Станційний, 11. Таким чином, розмір належної позивачу частки за заповітом, за вирахуванням обовязкової частки Відповідача, розраховується як (1/2 - 1/12), та становить 5/12 частки житлового будинку. Представник позивача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує /а.с. 105-106/ та зазначив наступне. 22 серпня 2011 року померла [PERSON] дружина відповідача. За життя [PERSON] склала заповіт, який 31 березня 2011 року було посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] Цим заповітом [PERSON] все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, що належатиме їй за законом на день смерті заповіла позивачу [PERSON] Оскільки, на день смерті [PERSON] 22 серпня 2011 року, відповідач був інвалідом ІІ групи, таким чином на момент смерті його дружини він мав право на обовязкову частку у спадщині. Спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування за законом є відповідач по справі, [PERSON] старша донька спадкодавці та позивач [PERSON] молодша донька спадкодавці. Інших спадкоємців першої черги немає. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надала. Представник третьої особи Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 серпня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ВЛ № 318113, виданою 26 серпня 2011 року Хорошівською селищною радою Харківського району Харківської області /а.с. 15/. 14 вересня 1957 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Боровскій сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис 28, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія ЯУ №238338 /а.с. 17/. Встановлено, що [PERSON] постійно проживала за адресою: [INFO], що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області №955 від 21 листопада 2016 року /а.с. 48/, копією будинкової книги /а.с. 18-23/. На час смерті разом з нею проживала та була зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджується копією вищезазначеної довідки та будинкової книги /а.с. 48, 18-23/ та копією паспорта серія ММ289133 /а.с. 9, 10/. В період шлюбу [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] побудували житловий будинок, розташований за адресою: смт. Хорошеве Харківського району Харківської області, провулок Станційний, 5. Відповідно до довідки комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 24 лютого 2009 року зазначений будинок в комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстрований. Житловий будинок комісією виконкому прийнятий в експлуатацію по акту, підтвердженому рішенням виконкому Хорошівської селищної ради №7 від 12 квітня 1973 року. Забудовник [PERSON] право власності на житловий будинок не оформив /а.с. 26/. Рішенням Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 серпня 2009 року надано дозвіл на збереження самочинно збудованої прибудови літ «А4-1» розміром 2,35х5,55 м, до житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 12,80 кв.м. на земельній ділянці №5 по пров. Станційному в сел. Хорошеве та надано дозвіл на збереження самочинно збудованого господарчих будівель і споруд гаража літ. «Е» розміром 5,60х2,90 м., навісу літ. «Ж» розміром 2,30х1,65м, у складі будівель садиби №5 по пров. Станційному в сел. Хорошеве /а.с. 27/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Харківського району, Харківської області №131 від 28 листопада 2008 року про присвоєння правильної поштової адреси домоволодіння [PERSON] присвоєно поштову адресу пров. Станційний №11 (була адреса пров. Станційний №5) /а.с. 28/. Рішенням Виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Харківського району, Харківської області №17 від 26 лютого 2010 року оформлено право приватної власності на житловий будинок, розташований в смт. Хорошеве по пров. Станційному №11, в цілому на імя гр. [PERSON] та видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, на підставі якого проведено реєстрацію в КП «ХРБТІ» /а.с. 29/. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Хорошеве Харківського району Харківської області, провулок Станційний, 11, загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 86,90 кв.м. в цілому зареєстровано за відповідачем по справі [PERSON] /а.с. 30, 31/. Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, спірний житловий будинок на праві спільної сумісної власності в рівних частинах належав [PERSON] та відповідачу по справі [PERSON] За заповітом, посвідченим 31 березня 2011 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON], [PERSON] все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, що належатиме їй за законом на день смерті, вона заповідала своїй дочці [PERSON], [INFO] /а.с. 16/. Вказаний заповіт не змінений та не скасований. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] від 18 листопада 2016 року [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в смт. Хорошеве Харківського району Харківської області, провул. Станційний, 11 після смерті матері [PERSON], яка померла 22 серпня 2011 року, в звязку з тим, що відсутній документ, що стверджує право власності та державної реєстрації такого права на померлу [PERSON] на вказане вище спадкове майно /а.с. 38/. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] зазначала, що фактично прийняла спадщину, оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем. Крім того, зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] від 18 листопада 2016 року вбачається, що позивач також прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину, як відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України так і відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі\~ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Частиною 1ст. 328 Цивільного кодексу України, передбачено, що особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно ст. 392 ЦК України, можуть звертатися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. [PERSON] державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в смт. Хорошеве Харківського району Харківської області, провул. Станційний, 11 після смерті матері [PERSON], яка померла 22 серпня 2011 року, в звязку з тим, що відсутній документ, що стверджує право власності та державної реєстрації такого права на померлу [PERSON] на вказане вище спадкове майно /а.с. 38/. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З зазначеного вбачається, що 1/2 частка спірного житлового будинку ввійшла до складу спадщини. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідач по справі [PERSON] [INFO], тобто на день смерті його дружини йому було 75 років. Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Таким чином відповідач по справі [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині. З урахуванням того, що право на спадкування після смерті [PERSON] отримали би її дочки [PERSON], [PERSON] та чоловік [PERSON], то в разі якби спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] здійснювалось за законом, то кожний з них би отримав право на 1/6 частку спадщини. Враховуючи вищевикладене, обовязкова частка [PERSON] складає 1/12 частки спірного житлового будинку. З огляду на наведене, а також враховуючи те, що [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] за заповітом прийняла, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкове майно 5/12 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, провулок Станційний, 11. На підставі викладеного і

Outcome: approved