Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позову покликається на те, що з 2016 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає. Ухвалою від 09.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2016 р., актовий запис №2, (а.с. 6)). Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними довідки № 251 від 17.08.2020 року, виданої Таужненською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області (а.с.8). Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні позивача, відповідач не надає фінансову допомогу на його утримання, відтак з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоров?я та матеріальне становище дитини, яку утримує позивач, матеріальне становище відповідача, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обов`язків сторін щодо дитини та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання малолітнього сина слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 08.09.2020 року та в порядку ч.1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved