Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, який 23 жовтня 2017 року нею було уточнено. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 лютого 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 13.12.2012 року шлюб між ними був розірваний, дитина залишилися проживати з нею і знаходиться на її утримані. Вже більше троьх років відповідач з сином не спілкується, за місцем реєстрації відсутній. На даний час вона має намір вивезти неповнолітнього сина до РФ, де мешкає його бабуся, а влітку на оздоровлення на курорт, так як має для цього матеріальну можливість і вважає, що це буде відповідати інтересам сина. Позивачка позбавлена можливості отримати згоду відповідача на тимчасовий вивіз дитини за кордон без його згоди і супроводу. Просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], за межі України без згоди і супроводу його батька [PERSON] до країн РФ, Єгипту, Турції, Кіпру, Іспанії, Черногорії, з 1 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім місцем його реєстрації, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника служби, просив при вирішення справи максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] року, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. З рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 13 грудня 2012 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва 24 лютого 2007 року, актовий запис № 317, було розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 06 червня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання місця проживання та відібрання дитини, третя особа: Орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради - задоволені, та визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON] Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 квітня 2015 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України. Згідно ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її сина в її супроводі без згоди його батька на період з 1 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року.

Outcome: approved