Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить винести рішення про тлумачення змісту заповіту від 02.12.2013 року, складеного та посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1074, встановивши, що [PERSON] заповідав позивачці, [PERSON], [INFO], земельну ділянку площею 3,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, належну спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 009026, виданого Долинською сільською Радою народних депутатів 03.01.2002 року. В обґрунтування позову зазначає, що 13 грудня 2015 року помер батько позивачки [PERSON]. На випадок своєї смерті, [PERSON] склав заповіт, за яким заповідав позивачці належні на праві власності:автомобіль марки RENAULT моделі DUSTER, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № VF1HSRAW543790108, об'єм двигуна 1461 куб. см. Д, колір синій, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, реєстраційний номер [NUMBER]; земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім позивачки, спадкоємцями за іншими заповітами стали відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON].За життя, [PERSON] розподілив між ними все своє майно, склавши відповідні заповіти на кожного. [PERSON] було заповідано житловий будинок, розташований в м. Молочанську, по вул. Крупській, 78, [PERSON] земельну ділянку, розташована на території Долинської сільської ради, а позивачці вищевказане майно. У вставленому законом порядку позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], подавши відповідну заяву.Після чого з метою оформлення спадкового майна, вона звернулася до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька [PERSON], але їй було відмовлено в звязку з тим, що в заповіті спадкодавець заповідав позивачці земельну ділянку, яка розташована на території Долинської сільської ради Токмацького району - без зазначення розміру земельної ділянки та державного акту, на підставі якого належить вищевказана земельна ділянка. Приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] при складенні та посвідченні заповіту від 01.12.2013 року була допущена груба помилка - в заповіті не вказано ні розміру земельної ділянки, ні державного акту, на підставі якого [PERSON] належала земельна ділянка. Через вказану помилку позивачка позбавлена можливості успадкувати майно, що заповідав їй [PERSON] за заповітом від 02.12.2013 року, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. 13 грудня 2015 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 345415 від 14 грудня 2015 року. 02 грудня 2013 року [PERSON]склав заповіт на імя своєї дочки [PERSON], складеного та посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1074, де вказано, що [PERSON] заповідав позивачці, [PERSON], [INFO], земельну ділянку площею 3,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, належну спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 009026, виданого Долинською сільською Радою народних депутатів 03.01.2002 року. Позивачка своєчасно звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого 13.12.2005 року [PERSON], однак, у звязку з розбіжностями в документах, а саме в вищевказаному заповіті, в заповіті спадкодавець заповідав позивачці земельну ділянку, яка розташована на території Долинської сільської ради Токмацького району - без зазначення розміру земельної ділянки та державного акту, на підставі якого належить вищевказана земельна ділянка, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 вересня 2016 року № 839/02-31. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 009026 [PERSON]належить земельна ділянка площею 3,82 га на території Долинської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 174 від 03 січня 2002 року. Померлим 13 грудня 2015 року [PERSON] було складено 2 заповіти: 1) № 1074 від 02 грудня 2013 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Михайлівського районного округу у Запорізькій області; 2) № 242 від 12 листопада 2014 року посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, відповідно до відповіді на вимогу Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області № 1135/01-16 від 07.11.2016 року. Згідно відповіді на вимогу Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області № 1137/01-16 від 07.11.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 13 грудня 2015 року була заведена. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права і обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст.1235 ЦК України [PERSON] реалізував своє право на призначення спадкоємця та визначив у заповіті, що земельну ділянку, яка розташована на території Долинської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва він заповідає доньці - [PERSON]. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимоги однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Аналогічні відомості містить п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», який вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників - в порядку позовного провадження. При вирішенні питання щодо тлумачення заповіту від 02.12.2013 року суд бере до уваги дійсні наміри спадкодавця [PERSON] та його волю щодо заповідання позивачці земельної ділянки, яка знаходиться на території Долинської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,82 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 009026. Враховуючи, що [PERSON] спадщину прийняла, суд дійшов висновку, що її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі ст.ст. 213, 1218, 1223, 1256, 1268 ЦК України

Outcome: approved