Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 17 984 доларів США (по курсу гривні на день ухвалення рішення), що складається із суми боргу - 12 000 доларів США, процентів за користування позикою за період з 15.03.2012 року по 01.10.2012 року в розмірі 1 608 доларів США, процентів за користування позикою за період з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року в розмірі 4 376 доларів США. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.03.2012 року позичила відповідачам грошові кошти в сумі 12 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складало 95 808 грн, які останні зобов'язувалися повернути в строк до 01.10.2012 року. В порушення своїх зобов'язань, відповідачі у вищезазначений строк позику не повернули. Зазначає, що у відповідності до вимог договору щомісячна плата за користування грошима складає 2% від залишку коштів на перше число місяця. Однак, відповідачі також не сплатили відсотки за користування грошима, розмір яких за період з 15.03.2012 року по 01.10.2012 року становить 1 608 доларів США та за період з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року - 4 376 доларів США. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, при цьому посилалась на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, заперечує проти стягнення з відповідачів відсотків, тому що вважає їх сплаченими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 15 березня 2012 року між відповідачами та позивачем укладено договір позики (а.с.40). Відповідно до умов договору [PERSON] та [PERSON] взяли в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 12 000 доларів США, що за курсом НБУ становило 95 808 грн., строком до 01.10.2012 року. Підтвердженням отримання грошових коштів позичальниками є їх розписка від 15.03.2012 року, що є невід'ємним додатком до договору позики (а.с.41). Факт написання розписки, отримання коштів, умов користування коштами та обов'язку повернення боргу представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві отриману за договором позики таку ж суму грошових коштів у порядку та строки, що встановлені зазначеним договором. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого зв'язку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. На день розгляду справи судом зазначена сума позики позивачу не повернута взагалі. Дана обставина не заперечується представником відповідача [PERSON] Відповідно до змісту ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 18.12.2009 року № 14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошей в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 15.03.2013 року в розмірі 12 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.07.2014 року до 14.00 год. - 11,7845 становить 141 414 грн 06 коп, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п.2 договору позики щомісячна плата за користування коштами становить 2% від залишку на перше число місяця. Як вбачається із матеріалів справи період боргу, в межах заявлених вимог, становить 747 днів з 15.02.2012 року по 31.03.2014 року. Враховуючи, що щомісячна плата за користування коштами становить 2%, тому за кожен місяць відповідачі повинні сплатити 240 доларів США (12 000/100х2), а за один день 8 доларів США (240/30), а разом за 747 дні - 5 976 доларів США. Однак, як вбачається із матеріалів справи відповідачем [PERSON] на ім'я позивача були перераховані кошти в сумі 10 320 грн, що становить 1 243,84 доларів США, а саме: 15.11.2013 року - 4 160 грн (що еквівалентно 520,46 доларів США з розрахунку 7,9930 за 1 долар США на день сплати коштів), 14.12.2013 року - 4 160 грн (що еквівалентно 520,46 доларів США з розрахунку 7,9930 за 1 долар США на день сплати коштів), 04.03.2014 року - 1 000 грн (що еквівалентно 100,08 доларів США з розрахунку 9,9924 за 1 долар США на день сплати коштів) та 05.03.2014 року - 1 000 грн (що еквівалентно 102,84 доларів США з розрахунку 9,7242 за 1 долар США на день сплати коштів) - а.с.52-54. Відповідно до пояснень представника відповідача [PERSON], останній вказані кошти сплачував на погашення відсотків за користування коштами. Твердження представника позивача щодо сплати вказаних коштів відповідачем на погашення іншого боргу суд не приймає до уваги, оскільки з наданих доказів (а.с.66-95) не вбачається наявності інших боргових зобов'язань між [PERSON] та [PERSON] Отже, сума процентів, яка підлягає стягненню за період з 15.02.2012 року по 31.03.2014 року становить 4 732,16 доларів США, що еквівалентно 55 766,16 грн станом на 08.07.2014 року (5 976 - 1 243,84 = 4 732,16). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення відсотків підлягає частковому задоволенню. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1 948,80 грн. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 30 березня 2014 року між позивачем та адвокатом [PERSON] (а.с.25), розрахунки вартості правової допомоги (а.с.39), акт (а.с.42) та квитанції про сплату коштів в розмірі 1 948 грн 80 коп (а.с.38). За ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, при обчисленні розміру витраченого часу адвокатом [PERSON] необхідно брати до уваги її участь у судових засіданнях 02.06,24.06,07.07.2014 року, що загалом становить 46 хв, ознайомлення з матеріалами справи в суді 30.05.2014 року та 25.06.2014 року (а.с.31, 63) - 60 хв. та складання позовної заяви - 80 хв. Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» в період з 01.01.2014 року становить 1 218 грн. За годину участі в судовому засіданні, максимальний розмір який необхідно сплачувати становить 487,20 грн (1 218 х 40%). Оскільки на участь фахівцем витрачено 3 год 06 хв, то максимальна сума витрат на правову допомогу складає 1 510 грн 32 коп (487,20 грн/60хв х 186 хв), які підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача. Крім того, позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.1), які у відповідності до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів в дольовому порядку підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 970,07 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial