Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина: [PERSON] , [INFO] (далі - Дитина) до 2500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2012 року з відповідача стягуються аліменти на Дитину у розмірі по 700,00 грн. Визначена сума не покриває всіх потреб сина та є недостатньою для забезпечення належного рівня утримання Дитини . Відповідач добровільно сплачувати підвищений розмір аліментів не бажає. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2009 року. На підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 1 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5-6). Також сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 5 липня 2011 року, а.с. 8). На підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2012 року присуджено до стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання Дитини в розмірі по 700 (сімсот) гривень, щомісячно, починаючи з 12 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи суд приймає також до уваги наступне. Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, частина друга ст. 182 Сімейного кодексу України містить імперативний припис відносно того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Поряд з цим, частиною першою ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі 461/4936/16 зроблено правовий висновок відносно того, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію про визначення розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У спірній по справі ситуації слід констатувати, що відповідач є працездатною особою, яка здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і своїх дітей. Як встановлено судом, з часу ухвалення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області рішення від 13 лютого 2012 року, у позивача змінилося матеріальне становище, з урахуванням знецінення купівельної спроможності національної грошової одиниці, тому є всі підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання Дитини до суми по 2500,00 грн., щомісячно, на дитину. Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. В свою чергу, відповідачем не надано належних доказів щодо скрутного матеріального становища, суд приходить до висновку про доцільність стягнення вищезазначеної суми аліментів з відповідача на утримання сина, батьком якого він є. У відповідності до приписів абзацу четвертого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 5.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» новий розмір аліментів (збільшений) стягується з дати набрання рішенням суду законної сили. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved