Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона 21.06.2017 року вона придбала квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Після купівлі зазначеної квартири було виявлено, що попередній власник відповідачка не знялась з реєстрації за зазначеною адресою. Реєстрація відповідачки в належній їй квартирі перешкоджає здійснювати право користування і розпорядження своєю власністю, а також утруднює оформлення субсидії. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою №132 по вул. Ярослава Мудрого, 26, в м.Бердянськ Запорізької області. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 21.06.2017р.) до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому\~суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Від представника третьої особи [PERSON] (довіреність №01-3907/40 від 27.06.2017р.) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2017 року, реєстровий №1343, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №90201006 від 21.06.2017р., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (до перейменування Шаумяна) в м. Бердянську Запорізької області (а.с.6-8). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сімї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сімї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не була та не є членом сім'ї нового власника позивачки по справі, вона є попереднім власником, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідачка з новим власником не вирішувала питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належними йому на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved