Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON], [INFO], уродженця с. Костін-Отделець Козловського району Воронезької області, при житті зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], померлого [INFO] року у м. Луганську. В обґрунтування заяви заявник зазначала, що постійно проживала та була зареєстрована в м. Луганську, однак після початку антитерористичної операції місто залишилося на тимчасово окупованій території України, у зв'язку з чим, в липні 2014 року вона переїхала мешкати до м. Харкова, де зареєструвалася та проживає як внутрішньо переміщена особа. 01 листопада 2014 року до м. Харкова переїхав її батько [PERSON], який також, як внутрішньо переміщена особа, зареєструвався та проживав в м. Харкові. 27 листопада 2015 року батькові було встановлено діагноз: захворювання м'якого піднебіння, від протипухлинної терапії в м. Харкові останній відмовився та, знаючи свій діагноз, поїхав помирати до м. Луганську, де прожив майже все життя. [INFO] року [PERSON], який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], помер. Смерть батька засвідчена лікарським свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 14 березня 2016 року, виданим «Луганським республіканським клінічним онкологічним диспансером», причиною смерті сталося злоякісне новоутворення м'якого піднебіння. 15 березня 2016 року заявник поховала батька на цвинтарі м. Луганська. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири. Для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй необхідно свідоцтво про смерть батька, у зв'язку з чим, вона звернулася до Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції для його отримання, однак останній було відмовлено у проведенні реєстрації смерті, оскільки лікарське свідоцтво про смерть батька за формою не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. В судове засідання заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою доводи заяви підтримала та просила її задовольнити. Також зазначила, що, дійсно, її батько [PERSON] помер у м. Луганську від злоякісного новоутворення. Представник заінтересованої особи - Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 19 березня 1969 року Каменнобродським райзагсом м. Луганська. Після державної реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON], про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] від 25 березня 2016 року. Згідно довідки від 23 жовтня 2014 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце перебування [PERSON], [INFO], зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Місце проживання [PERSON], [INFO], уродженця с. Костін-Отделець Козловського району Воронезької області, зареєстровано за адресою: [ADDRESS], що підтверджується паспортом громадянина України Серії [NUMBER], виданим на його ім'я 21 березня 2002 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області. З довідки від 13 листопада 2014 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, вбачається, що місце перебування [PERSON], [INFO], зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 14 березня 2016 року, виданого Державним закладом «Луганський республіканський клінічний онкологічний диспансер» Луганської народної республіки, [PERSON] [INFO] року помер, причина смерті - злоякісне новоутворення м'якого піднебіння. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Судовим розглядом встановлено, що Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті батька [PERSON], оскільки підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Також відомості про смерть зазначеної особи відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Заявнику роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту смерті батька (лист № 634/13-04-05 від 25 березня 2016 року). За змістом ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Суд, оглянувши оригінали документів та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За ч. 1 ст. 18 вищевказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 14 березня 2016 року, видане Державним закладом «Луганський республіканський клінічний онкологічний диспансер» Луганської народної республіки, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В судовому засіданні встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Луганськ знаходиться на території проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. За ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть батька та звернення, в подальшому, до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. З огляду на те, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved