Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, що 01 червня 2008 року зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Корецького районного управління юстиції Рівненської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис у книзі реєстрації №21. В позовній заяві просить шлюб з відповідачем розірвати, оскільки такий має лише формальний характер, адже між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові та поваги, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Неповнолітню дочку просить залишити проживати з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала cуду клопотання, в якому просить розглядати справу про розірвання шлюбу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] з 01 червня 2008 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Корецького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №21. За час дії шлюбу у них народилася дочка, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до положеньст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно дост.105 СК Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно дост.112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Зважаючи на те, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскількивимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно дост. 141 ЦПК Українипідлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: approved