Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] (Леніна) у м.Вільногірську Дніпропетровської області. За вказаною адресою зареєстрована вона та її сина - [PERSON]. Відповідач не проживає у в [INFO] (Леніна) у м.Вільногірську, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих його речей в квартирі не має і, взагалі, квартирою він не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, вона змушена сплачувати все самостійно. Перешкод в користуванні жилим приміщення вона відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 47 в будинку № 75 по вулиці Центральна (Леніна) у місті Вільногірську Дніпропетровської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку у даній квартирі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини. Пояснила, що у квартирі [ADDRESS] (Леніна) у м.Вільногірську проживає приблизно 30 років, зареєстрована з 12.05.1992 року, отримала квартиру разом з дітьми. З 2005 року її син [PERSON] в квартирі не проживає, він поїхав на заробітки і де він проживає на даний час вона не знає, іноді син телефонує, останній раз бачила його років 6 назад. Речей сина в квартирі немає, квартирою він не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, вона платить комунальні платежі і за нього. Просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Відповідач в судове засідання не зявився вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином,\~ про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову не надав. (а.с. 31, 40). Третя особа - КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином,\~ надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, та просять винести рішення на розсуд суду. (а.с. 20) Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, свідок [PERSON] показала, що знає позивачку приблизно 20 років. Їй відомо, що син позивачки [PERSON] не проживає в квартирі позивачки з часу одруження, на той час йому було 19 років, він пішов жити до жінки, а потім поїхав на заробітки, приїздив останній раз років 5-6 назад, більше не зявлявся. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивачки на протязі приблизно 15 років. Син позивачки [PERSON] в квартирі позивачки не проживає приблизно 12 років, з часу одруження він переїхав проживати до дружини, а потім став їздити на заробітки. Приїжджав 1-2 рази, останній раз приблизно 6 років тому назад, збирався їхати на північ. Факт родинних відносин між сторонами підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], згідно якого останній народився 03.01.1985 року, його матірю є [PERSON] (а.с. 15) та копією сторінок паспорту позивача (а.с.5) Факт належності на праві користування позивачці квартири по вул. Леніна (Центральна)[ADDRESS] в м.Вільногірську підтверджується копією договору № 7175 від 02.09.2013 року, відповідно до якого КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надало [PERSON] і членам її сімї у безстрокове користування вказане житло. (а.с.7) Факт реєстрації відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (Леніна) в м.Вільногірську Дніпропетровської області, підтверджується довідкою № 8312, що видана 26.12.2016 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 8) та інформацією, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.13), відповідно до яких [PERSON], [INFO] зареєстрований за вказаною адресою з 23.07.2001 року по цей час. Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Леніна) в м.Вільногірську, підтверджується актом від 09.12.2016 року № 531, який складено депутатом Вільногірської міської ради [PERSON], відповідно до якого проведено обстеження родини [PERSON] та встановлено, що [PERSON] син [PERSON] зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає. (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.61 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.64 Житлового кодексу України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї ,за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим, приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 107 ЖК України, наймач або член сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням із дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Згідно п.11 Постанови Пленуму ВС України № 2 від 12.04.85 року, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири вул. Центральна (Леніна)[ADDRESS] в м.Вільногірську, згідно договору № 8312 від 26.12.2006 року, відповідно до якого КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надало позивачу і членам її сімї у безстрокове користування вказане житло, де з 23.07.2001 року зареєстрований її син [PERSON], однак у вказаному житлі останній не проживає без поважних причин приблизно з 2004 року, місце постійного проживання відповідача [PERSON] не відоме, за користування жилим приміщенням і комунальні послуги відповідач не сплачує та не здійснює інших витрат по утриманню житла, тому [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі, що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку. Разом з тим, відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Тобто вказаним законом функції з реєстрації місця проживання громадян делеговані органам місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, вимоги позивачки про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки нею не зазначено на кого саме слід покласти такий обовязок, а виходячи з аналізу вищевказаних норм, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, тому наявність рішення суду, яким особу визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з вказаного обліку уповноваженим органом місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial