Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору № 0361-2389 від 10 квітня 2020 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що при укладенні вказаного договору були порушені її права як споживача. Позивачка зазначає, що 10 квітня 2020 року між нею та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено кредитний договір № 0361-2389 за умовами якого відповідач надав грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а позивачки зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Згідно з п. 2 кредитного договору строк кредиту становить 27 діб. Згідно п. 3 кредитного договору: термін платежу 06.05.2020, сума кредиту 7 000 грн 00 коп, нараховані проценти 3 780 грн 00 коп, разом до сплати 10 780 грн 00 коп. Відповідно до п. 4 кредитного договору протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування, які нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Згідно з п. 5 кредитного договору, сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 154 % від суми кредиту або 10 780 грн 00 коп. та включає в себе проценти за користування кредитом 54 % від суми кредиту або 3 780 грн 00 коп. Пунктом 6 вказаного договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений у п.2 договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2 % пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Однак, порушуючи норми, встановлені ч. 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» працівники ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при видачі кредитних коштів, не ознайомили її з умовами кредитування та ризиками, що передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ніде про це вона не ставила свій підпис. Згідно з п. 8 кредитного договору невід`ємною його частиною є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», але працівники не надали їй ці Правила, отже з їх тексом вона ознайомлена не була, а тільки після укладення договору випадково ознайомилась з ними на веб-сайті кредитодавця. Окрім того, позивачка вважає несправедливими умови п. 6 договору, так як в ньому встановлено вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання нею зобов`язань за договором. Також, позивачка вказує на те, що умова кредитного договору, відповідно до п. 9.6 розділу 9. Захист персональних даних Правил до кредитного договору, передбачає, що згода заявника/позичальника дійсна, доки існують мета та цілі обробки персональних даних, визначені цими правилами. Однак відповідач не повідомляв позивачці про умови та строки обробки її персональних даних, з умов договору, на її думку, вбачається, що згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Отже, позивачка вважає, що при укладенні вищевказаного кредитного договору було порушено низку норм, встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим просить суд визнати даний договір недійсним в цілому. 08 вересня 2020 року до Дворічанського районного суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки кредитний договір № 0361-2389 від 10 квітня 2020 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно підстави для визнання кредитного договору № 0361-2389 від 10 квітня 2020 року недійсним - відсутні. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 цього Кодексу). Статті 626, 629 ЦК України визначають договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а також його обов`язковість для сторін договору. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, поряд з іншим, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, й волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 230\~ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. 10 квітня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено кредитний договір № 0361-2389 за умовами якого відповідач надав грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а позивачки зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Згідно з п. 2 кредитного договору строк кредиту становить 27 діб. Згідно п. 3 кредитного договору: термін платежу 06.05.2020, сума кредиту 7 000 грн 00 коп, нараховані проценти 3 780 грн 00 коп, разом до сплати 10 780 грн 00 коп. Відповідно до п. 4 кредитного договору протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування, які нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Згідно з п. 5 кредитного договору, сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 154 % від суми кредиту або 10\~780 грн 00 коп. та включає в себе проценти за користування кредитом 54 % від суми кредиту або 3\~780 грн 00 коп. Пунктом 6 вказаного договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений у п.2 договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2 % пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Як вбачається з позовної заяви, позивачка посилається на порушення під час укладення спірного договору її прав, як споживача послуг відповідача, та вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~ч.\~2\~ст.\~11\~Закону України «Про захист прав споживачів», п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», абз 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». Однак, твердження позивача про порушення при укладенні договору вимог ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», спростовуються змістом п. 10 договору, згідно якого позичальник підтверджує, що до укладення договору він отримав від кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством, зокрема частиною другою статті 12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно з п. 8 Договору, цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами договору та разом складають договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця (http://creditkasa.соm.ua) та, відповідно, укладає договір. Відповідно до п.1.1 Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 28 від 25 лютого 2020року (далі - Правила), ці Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є загальними для усіх договорів (в тому числі кредитних договорів, які є складовими частини відповідних договорів), які укладаються чи є укладеними ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНСИ» на умовах та в період дії відповідної редакції цих Правил. Згідно п.1.3 та п.1.4 Правил, правила визначають порядок і умови надання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору, а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою - позичальником, які є сторонами договору. Правила є невід`ємною частиною договору та разом з кредитним договором (який також є невід`ємною частиною договору) складають єдиний договір. Відповідно до п. 4 п. 2.1 Правил, договір - це електронний договір в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з кредитного договору та цих Правил і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту. Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» від\~3\~вересня 2015\~року визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» від\~3\~вересня 2015\~року електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п. 2.1.5 Правил, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються кредитодавцю. Відповідно до п. 2.1.11 Правил, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник/позичальник, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в ІТС кредитодавця, що надав таку пропозицію. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до п. 5.1 Правил надання грошових коштів у кредит після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту та відкриття відповідного рішення у Особистому Кабінеті, Заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладання Договору. Оферта (проект Кредитного Договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною Договору, що пропонується до укладення Заявнику. Після отримання Заявником Оферти (безпосередньо до використання Заявником електронного підпису) Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. Згідно п. 5. 2 Правил надання грошових коштів у кредит заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в CMC-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5.3 Правил надання грошових коштів у кредит після акцептування Позичальником Оферти (що (акцептування Позичальником Оферти) є укладенням Договору відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію») відповідно до умов Договору (та включно цих Правил), Кредитодавець направляє Позичальнику підтвердження вчинення (укладення) Договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в Особистий кабінет Позичальника та/або на електронну адресу Позичальника, вказану ним у Заявці. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до ч. 11 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (у тій мірі наскільки це застосовно до надання грошових коштів в кредит). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». За приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 1 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частина 5 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Нормою ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» (в редакції, чинній на час укладення договору), фінансова установа зобов`язана розкривати клієнтам визначену законодавством інформацію про умови та порядок її діяльності, що розміщується у місці надання послуг клієнтам та/або на власному веб-сайті фінансової установи. Така інформація повинна, зокрема, включати: 1) перелік послуг, що надаються фінансовою установою, порядок та умови їх надання; 2) вартість, ціну/тарифи, розмір плати (проценти) щодо фінансових послуг залежно від виду фінансової послуги; 3) інформацію про механізми захисту прав споживачів фінансових послуг. На вимогу клієнта фінансова установа зобов`язана в порядку, визначеному законодавством, надати таку інформацію: 1) відомості про фінансові показники діяльності фінансової установи та її економічний стан, які підлягають обов`язковому оприлюдненню; 2) перелік керівників фінансової установи та її відокремлених підрозділів; 3) кількість акцій фінансової установи та розмір часток, які знаходяться у власності членів її виконавчого органу, а також перелік осіб, частки яких у статутному капіталі фінансової установи або належна їм кількість акцій фінансової установи перевищують 5 відсотків; 4) іншу інформацію, право на отримання якої визначено законом. Згідно ч. 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» (в редакції, чинній на час укладення договору), перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Згідно п. 4.1. та п. 4.2. Правил надання грошових коштів у кредит для перевірки відповідності Заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання Оферти (пропозиції) укласти Договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені Кредитним Договором та Правилами) Заявник заповнює Заявку на Сайті Кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний під час оформлення Заявки на отримання Кредиту ознайомитися з Публічною інформацією, яка розміщена на Сайті Кредитодавця за наступним посиланням: https://creditkasa.com.ua/resources/docs/info/uk/ publichnainformatsiva.pdf. укладаючи договір, заявник/позичальник підтверджує повне ознайомлення зі згаданою публічною інформацією. Відповідно до п. 4. 9 Правил надання грошових коштів у кредит на підставі даних, зазначених у первинній Заявці, ІТС Кредитодавця здійснює реєстрацію Заявника на Сайті та формує Особистий Кабінет. Наступні Заявки подаються Позичальником через Особистий Кабінет. Згідно п. 4.16 Правил надання грошових коштів у кредит кредитодавець інформує заявника про прийняте рішення по Заявці (стосовно можливості надання Кредиту) через: СМС-повідомлення на телефонний номер (вказаний у Заявці); електронний лист на адресу електронної пошти Заявника (вказану у Заявці); розміщення інформації в Особистому Кабінеті; повідомленням із використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, Facebook, Facebook Messenger і т.д.) у разі якщо Заявником було вказано контактну інформацію, яка дозволяє зв`язатися із Заявником шляхом використання відповідних сервісів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5.4 Правил, укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих Правил та Кредитного договору). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з усіма його умовами, зокрема, щодо ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», та приймаючи до уваги, що доступ до вказаних Правил є вільним, тому позивач мала можливість та час безперешкодно ознайомитися з ними на офіційному сайті відповідача, та в разі незгоди з ними відмовитися від підписання договору, в зв`язку з чим доводи позивача про ненадання відповідачем інформації, яка стосується наданих фінансових послуг є безпідставними. Також, позивачка, звертаючись до суду із вимогами про визнання укладеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує, у тому числі тим, що такий договір укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме тим, що перед його укладенням, всупереч ч. 2 ст. 11 Закону позичальниці не було повідомлено в письмовому вигляді про обставини, що передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема: про особу та місцезнаходження кредитодавця;\~кредитні умови,\~зокрема мету,\~для якої\~споживчий кредит\~може бути\~витрачений; форми\~його забезпечення; наявні\~форми кредитування\~з коротким\~описом відмінностей\~між ними,\~в тому\~числі між\~зобов`язаннями\~споживача; тип відсоткової ставки;суму,\~на яку\~кредит може\~бути виданий; орієнтовну\~сукупну вартість\~кредиту (в\~процентному значенні\~та грошовому\~виразі)\~з урахуванням\~відсоткової ставки\~за кредитом\~та вартості\~всіх послуг\~(реєстратора,\~нотаріуса,\~страховика,\~оцінювача тощо),\~пов`язаних\~з одержанням\~кредиту та\~укладенням договору\~про надання\~споживчого кредиту; строк,\~на який\~кредит може\~бути одержаний; варіанти\~повернення кредиту,\~включаючи кількість\~платежів,\~їх частоту\~та обсяги; можливість\~дострокового повернення\~кредиту та\~його умови; необхідність\~здійснення оцінки\~майна та,\~якщо така\~оцінка є\~необхідною,\~ким вона\~здійснюється; податковий\~режим сплати\~відсотків та\~про державні\~субсидії,\~на які\~споживач має\~право,\~або відомості\~про те,\~від кого\~споживач може\~одержати докладнішу\~інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Однак на час укладення договору стаття 11 даного Закону взагалі не містила частину другу, тобто посилання позивача на порушення відповідачем неіснуючої норми закону є необґрунтованими. Пункт 5 ч. 3 ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» визначає несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Суд критично оцінює посилання позивача про недійсність договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаним пунктом встановлена вимога щодо сплати компенсації у разі невиконання зобов`язання, а договором передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов`язань. Крім того, позивачка в своєму розрахунку ототожнює нарахування процентів за користування грошовими коштами протягом 27 днів (строку кредиту) та нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання, оскільки протягом 27 днів здійснюється нарахування процентів, а пеня нараховується за кожен день прострочення. Також, на думку позивачки, п.9.6 розділу 9 Захист персональних даних Правил до Кредитного договору є порушення закону та є підставою для його визнання недійсним. Відповідно до п.9.6 розділу 9 «Захист персональних даних» Правил, згода заявника/позичальника дійсна, доки існують мета і цілі обробки персональних даних, визначені цими Правилами. Позивач, підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з усіма його умовами та підтвердила факт ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а також надала свою добровільну згоду на обробку її персональних даних протягом строку існування відповідної мети та цілі, визначених Правилами. Згідно ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки». Відповідно до абз. 5 та 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», суб`єкт персональних даних має право: 5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; 11) відкликати згоду на обробку персональних даних. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставою для обробки персональних даних, зокрема є укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Отже, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо незаконності п.9.6 розділу 9 «Захист персональних даних» Правил, та що він суперечить абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». В той же час судом під час розгляду справи не встановлено таких порушень прав позивача, які б давали підстави для визнання недійсним укладеного сторонами кредитного договору № 0361-2389 в цілому. Виходячи із змісту ст. 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.\~345\~Господарського кодексу\~України слід визнати, що між позивачем та відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним. Крім того, судом встановлено, що між позивачкою та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вже укладався кредитний договір № 0232-6972 від 27 вересня 2019 року на суму 3000 грн 00 коп., зі строком сплати 14 днів, зобов`язання за яким повністю виконані нею і порядок укладення та умови якого, повністю ідентичні порядку укладення та умовам спірного договору. Отже, суд критично ставиться до тверджень позивачки щодо її необізнаності та неналежної поінформованості з боку відповідача про умови та порядок укладення такого роду договорів. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недійсним спірного кредитного договору. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. На підставі кредитного договору № 0361-2389 від 10.04.2020, ст. 6, 203, 215, 217, 230, 549, 627, 629, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed