Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частину земельної ділянки,визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації. [PERSON] звернувся до суду з позовом за участю 3-х осіб на стороні позивача [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання майна у вигляді незакінченого будівництва особистою приватною власністю. В позові [PERSON] зазначила, що 17 липня 1999р. позивач розірвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу з відповідачем позивач має двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В зв»язку з тим, что відповідач влаштовував сварки та скандали, їх сім»я розпалася і позивач з дітьми перебралася до батьків в с.Пеньківка, Литинського району. За час шлюбу позивач з відповідачем придбали: холодильник «Virpool», 2008р. випуску вартістю 3900 грн.; телевізор «LG», 1998р.в., вартістю 1000 грн.; диван розкладний 2000р.в.,вартістю 2000 грн.; автомобіль ГАЗ 66 СПГ, 1983р.в., вартістю 40 000 грн., автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ440, сірого кольору, 2003р.в., вартістю 155000 грн.; причеп KRONE SDP 27, чорного кольору, 1998р.в.,вартістю 63000 грн; автомобіль ВАЗ 2109, зеленого кольору, 1997р.в.,вартістю 30000 грн. Також подружжям було придбано земельну ділянку площею 0,10 га розташовану на території Стрижавської селищної ради за договором купівлі-продажу від 10.06.2004р. На зазначену земельну ділянку, згідно рішення Стрижавської селищної ради від 22.06.2004р., було надано дозвіл на ім»я [PERSON] на будівництво житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. Спільними зусиллями подружжям було здійснено будівництво будинку до складу якого входить: 1-й поверх: передпокій 1-6 площею 11,7 кв.м.,кухня - 1-7, площею 11, 3 кв.м., вітальня - 1-8, площею 16,9 кв.м.,коридор - 1-9, площею 5, 3 кв.м., ванна - 1-10, площею 5,0 кв.м., туалет - 1-11, площею 2,0 кв.м. 2-й поверх: передпокій 1-12, площею 11,8 кв.м.,кімната 1-13, площею 11,5 кв.м., коридор - 1-14, площею 3, 0 кв.м., кімната - 1-15, площею - 13, 0 кв.м., кімната - 1-16, площею 11, 5 кв.м.,туалет - 1-17, площею 2, 1кв.м. Цокольного поверху П-А:до складу якого входять: гараж - 1-1, площею 29,8 кв.м.,комора - 1-2, площею 1, 7 кв.м.,котельня - 1-3, площею 12,8 кв.м.,комора - 1-4, площею 7,6 кв.м., сходова клітина - площею 1, 8 кв.м., сарай літня кухня - гараж, під літерою Б. На даний час у спірному будинку проживає відповідач. Дане майно позивач вважає спільним майном подружжя та просить поділити його в судовому порядку виділивши позивачу холодильник, телевізор, диван, автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ440, та причеп KRONE SDP 27. Решту майна позивач просить залишити відповідачу. В подальшому позивач збільшила позовні вимоги та просить окрім вищевказаного,визнати спільним подружнім майном збудований на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок з спорудами та будівлями та просить поділити майно подружжя, шляхом визнання за нею права власності на одну другу земельної ділянки, придбаної у шлюбі, визнання спільним подружнім майном незакінченого будівництвом будинок оволодіння, та виділ майна у вигляді холодильника, дивану, телевізора та автомобіля ВАЗ 2109 в натурі, та також просить зобов»язати відповідача сплатити на її користь компенсацію за відступ від рівності часток у виділеному їй майні. [PERSON] в позові зазначив, що 17 липня 1999р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] у сільській раді Литинського району, Вінницької області, актовий запис №4. Після реєстрації шлюбу, оскільки житла подружжя не мали, вони поселилися у квартиру його батьків в [ADDRESS]. В квартирі проживали також батьки сторін, квартира належала на праві власності батькові позивача. Матеріальний стан подружжя був тяжкий, і так як грошей в них не було, то подружжя проживало за рахунок батьків позивача і соціальної допомоги, яку отримувала дружина позивача. Для вирішення питання з житлом батьки позивача придбали земельну ділянку за свій кошт на який було побудовано будинок. Батьки відповідача надали на будівництво лише деревину, яку використали на покрівлю. Умовою будівництва було те, що у даному будинку буде проживати батько позивача і буде в ньому зареєстрований. Земельна ділянка була придбана на ім»я позивача 10.06.2004р. за 15 930 грн. і позивач, в подальшому отримав державний акт на дану земельну ділянку. Оскільки, дружина позивача з 2000р. не працювала, доглядаючи за дитиною, а заробітної плати позивача не хватало на будівництво, батьки позивача продали 25.04.2005р. квартиру за 75 000 грн., та запропонували подружжю переселитися у їх новий будинок. На вказані кошти за продаж квартири було проведено будівництво будинку по [ADDRESS]. Крім того, на будівництво було використано 24 000 грн., які мати позивача отримала від продажу спадкового будинку своєї матері [PERSON] Тому, оскільки відповідач фактично не вкладала грошей у будівництво і будівництво спірного будинку провели його батьки за власний кошт, позивач звернувся до суду з позовом про визнання вказаного незавершеного будівництвом будинку його особистою приватною власністю. В судовому засіданні позивач ( вона ж відповідач) [PERSON] позов підтримала зі змінами та суду показала, що будинок будувався на спільні кошти подружжя та кошти її батьків, якими було продано будинок. Допомагали і батьки [PERSON], однак будинок будувався виключно для їх сім»ї та їх спільних дітей. На час їх заселення у будинку було повністю доведено до житлового стану лише перший поверх, другий за браком коштів вони не закінчили і будівництво було зупинено. Не є будинок закінченим і зараз. Гроші з продажу власності, що належала її батькам також були витрачені на придбання автомобіля «Рено» та причепу. Про те, що відповідач нібито купляв транспортні засоби в борг, їй нічого відомо не було і такі покази відповідача вона вважає неправдивими. Щодо продажу автомобілів показала, що нічого не знає про їх продаж і вважає, що автомобілі з володіння відповідача не вибували. В подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила їх задоволити в межах збільшення позовних вимог. Позов [PERSON] не визнала, так як вважає його надуманим та безпідставним. В судовому засіданні відповідач (він же позивач) [PERSON] позов не визнав та суду показав, що земельну ділянку фактично придбав його батько для себе, але оформив на нього за рішенням сім»ї. На вказаній земельній ділянці було розпочато будівництво двоповерхового будинку, але закінченим є лише 1-й поверх.2-й поверх не закінчений, так як відсутні внутрішні роботи. Будинок будувався на кошти його батьків. Гроші батьки [PERSON] надали лише на придбання деревини на будівництво. Автомобілі були придбані під час шлюбу, але автомобіль «ГАЗ» був розібраний та порізаний ще під час шлюбу, про що позивачу було добре відомо, а автомобіль «Рено», «ВАЗ» та причеп були продані, так як він не справився з боргами. Транспортні засоби були придбані в борг, який він сплачував сам і після розірвання шлюбу, тому вони були продані, щоб розплатитися по борговим розпискам. Щодо холодильника, телевізора, дивана, показав, що згоден передати дане майно [PERSON] та його вартість не оспорює. Позовні вимоги щодо автомобілів визнає лише в частині вартості проданого автомобіля та причепу, що вказана у відповідних документах щодо їх продажу. В решті позов не визнав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] дали покази аналогічні показам [PERSON], вказавши, що кошти на будівництво спірного будинку були надані ними. Будинок було побудовано ними для себе. На будівництво батьками первинного позивача було надано лише деревину, що була використана на стелю. [PERSON] грошей на будівництво не витрачала, участі у будівництві не приймала, тому позов сина [PERSON] просять задоволити. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 17.07.1999р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджує відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.1999р. (а.с.7 т.1). Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла призвище чоловіка - [PERSON]. Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9 т.1 ). Під час шлюбу подружжя на ім»я [PERSON] було придбано на території Стрижавської селищної ради Вінницького району та області земельну ділянку площею 0,10 га, про що свідчить договір купівлі-продажу від 10.06.2004р.з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.13 т.1). Право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №129487 від 18.10.2004р. (а.с.16 т.1). Вартість даної земельної ділянки згідгно експертного висновку за №107 від 31.03.2014р. скаладає 161 665, 00 грн. У відповідності до рішення Стрижавської селищної ради за №194 від 22.06.2004р. [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та погосподарських споруд по [ADDRESS] (а.с.17 т.1). На підставі даного рішення відповідачу було видано будівельний паспорт за №480 (а.с.18-28). Згідно даних домової книги в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та їх діти 06.05.2005р. (а.с.29-33 т.1). На дане будинковолодіння було видано технічний паспорт за інвентарною справою за №3322 (а.с.34-39) за яким акт державної технічної комісії про прийняття будинку до експлуатаціїї є відсутнім. Правоустановчі документи на будинок з спорудами є відсутніми (а.с.37 т.1). Збудованими самочинно є сарай-літня кухня-гараж та погріб з шією (а.с.38 т.1). Згідно даних МРЕВ на [PERSON] також є зареєстрованими автомобілі ГАЗ 66 СПН , 1983р.в., придбаний 02.07.2004р., автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ440, що був придбаний 05.05.2010р. та причеп KRONE SDP 27, придбаний 12.10.2010р., а також ВАЗ 2109, придбаний 09.07.2002р.(а.с.41 т.1). Згідно довідки рахунку №997359 та №997360 автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ440 та причеп KRONE SDP 27 були продані [PERSON] 06.02.2013р. (а.с.88 т.1). При цьому, автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ440 був проданий за 87 923 грн., причеп KRONE SDP 27 за 45560 грн. Всього було вчинено продаж за 133 483 грн. Вартість автомобіля ГАЗ -66 СПГ, 1983р. згідно висновку експерта №491-14-21 складає 63 765, 90 грн. (а.с.2-9 т.№2). Вартість автомобіля ВАЗ -2109, 1997р.в. згідно висновку експерта №494-14-21 складає 33 160, 00 грн. (а.с26-.33 т.№2). Даних проперехід права власності на автомобілі ГАЗ 66 СПН , 1983р.в., та ВАЗ -2109, 1997р.в., чи їх зняття з реєстрації є відсутніми. Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що за час перебування у шлюбу подружжям [PERSON] було придбано автомобілі ГАЗ 66 СПН , 1983р.в., ВАЗ -2109, 1997р.в., RENAULT MAGNUM АЕ440 та причеп KRONE SDP 27. Також, сторонами визнано факт набуття у власність подружжя холодильнику «Virpool», 2008р. випуску вартістю 3900 грн.; телевізора «LG», 1998р.в., вартістю 1000 грн.; дивана розкладного 2000р.в.,вартістю 2000 грн.. Вартість даного майна, а саме, холодильника, телевізора та дивану,що вказані первинним позивачем, сторонами не заперечується. Відповідно до ст.61 СК України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Включаючи майно набудет за договором. За ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ст.65 СК України лише дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. За ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна за ст.70 СК України що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інакше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи вказані нормативні положення, суд вважає доведеним факт того, що автомобілі ГАЗ 66 СПН , 1983р.в., ВАЗ -2109, 1997р.в., RENAULT MAGNUM АЕ440 та причеп KRONE SDP 27, холодильник «Virpool», 2008р.в, телевізор «LG», 1998р.в., диван розкладний 2000р.в., а також земельна ділянка площею 0,10 га, що була придбана [PERSON] за договором договір купівлі-продажу від 10.06.2004р. належить до спільного сумісного майна подружжя [PERSON]. При цьому, суд враховує, що [PERSON] не доведено факт того, що земельна ділянка, яка була придбана ним за договором купівлі-продажу була придбана на кошти третіх осіб. Треті особи самостійний позов щодо визнання за ними права власності на дану земельну ділянку не поданий. Факт її набуття [PERSON] ніколи ними не оспарювався, жоден правочин між сторонами щодо визнання даної земельної ділянки спільною власністю, чи особистою власністю [PERSON], [PERSON] не укладався. Тому, вказане майно підлягає до розподілу в рівних частках. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] щодо визнання за нею права власності на одну другу частину на земельну ділянку площею 0,10 га, що була придбана [PERSON] за договором договір купівлі-продажу від 10.06.2004р.є доведеним та таким, що підлягає до задоволення. В порядку розподілу подружнього майна за [PERSON] слід також визнати право на виділ в натурі холодильника »Virpool», 2008р.в., вартістю 3900 грн., телевізора «LG», 1998р.в.,вартістю 1000 грн., дивана розкладного, коричневого кольору,2000 р.в., вартістю 2000 грн., автомобіля ВАЗ 2109, зеленого кольору,1997р.в., д.н.з. [NUMBER], вартістю за експертним висновком №494/14-21 від 19.04.2014р. - 33 160 грн. Всього на суму 40 060 грн. У власності [PERSON] залишається спільне сумісне майно подружжя у вигляді автомобіля ГАЗ 66 СПГ, зеленого кольору, 1983 р.в, д.н.з. [NUMBER], № шас. [NUMBER], вартістю за експертним висновком №491/14-21 від 19.04.2014р. - 63 760 грн. Різниця у вартості даного майна таким чином складає 23 700 грн., які слід стягнути в якості компенсації з [PERSON] на користь [PERSON] (63 760 - 40 060 = 23 700). Щодо виплати решти компенсації за відступ від частки в майні, що залишається за [PERSON], суд враховує, що до зазначеного майна треба також віднести кошти отримані [PERSON] за продаж автомобіля RENAULT MAGNUM АЕ440 та причепу KRONE SDP 27. При цьому, щодо вартості автомобіля RENAULT MAGNUM АЕ440 та причепу KRONE SDP 27, слід виходити саме з вартості за яку було продано вказані транспортні засоби. У відповідності до даних довідки рахунку №997359 та №997360 автомобіль RENAULT MAGNUM АЕ440 та причеп KRONE SDP 27 були продані [PERSON] 06.02.2013р. за відповідно 87 923 грн., та за 45560 грн. Всього за 133 483 грн. Вартість вищевказаних транспортних засобів зазначену у експертному висновку за №492-14-21 та №493-14-21 до уваги судом не береться, враховуючи, що вказана вартість визначалась експертом без огляду зазначених транспортних засобів. Тому, оцінку транспортних засобів за довідкою-рахунком, яка складається у відповідності до оцінки спеціалістом, яким проводиться огляд транспортних засобів, що пропонуються до продажу, суд вважає більш достовірною. Враховуючи вказане, суд вважає, що сума компенсації, що підлягає до виплати [PERSON] складає одну другу від 133 483 грн. отриманих [PERSON] внаслідок продажу вчиненого 06.02.13р. (133 483 : 2 =66 741 грн.) Таким чином на користь [PERSON] з [PERSON] слід стягнути решту компенсації на суму 66 741 грн. Щодо вимоги [PERSON] про визнання незакінченого будівництвом житлового будинку та споруд та будівель спільною сумісною власністю подружжя та позову [PERSON] про визнання даного майна особистою власністю суд враховує, що у відповідності до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором чи законом. При цьому,у відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). За ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як встановлено по справі житловий будинок по [ADDRESS], до експлуатації не прийнятий, право установці документи на даний будинок не видані, споруда сараю-літньої кухні-гаражу та погріб з шією будівельним паспортом не передбачені і є самовільними. Тому, враховуючи, що житловий буднок з будівлями та спорудами не прийнятий до експлуатації, не має 100 % готовності, що визнано сторонами, правоустановчі документи на будинковолодіння не видані, суд вважає, що є відсутніми підстави для визнання за даним майном статусу приватної власності. Позов про визнання права на будівельні матеріали сторонами не подавався. З вищевказаних підстав є неможливим визначення питання щодо належності даного об»єкту нерухомості як в порядку особистої приватної так і сумісної власності. В зв»язку з вказаним позов [PERSON] та [PERSON] щодо визнання незакінченого будівництвом будинку з спорудами та будівлями спільною сумісною власністю подружжя та позов [PERSON] до [PERSON] про визнання незакінченого будівництвом будинку з спорудами та будівлями особистою власністю до задоволення не підлягають. Щодо стягнення судових витрат, суд вважає, доведеними понесення судових витрат позивачем [PERSON] у вигляді оплати судового збору на суму 3056, 10 грн. ( 2627, 10 грн. та 429, 20 грн. ) , послуги адвоката на суму 6191, 60 грн. та за послуги експерта на суму 1574, 40 грн., всього 12 822, 10 грн. В зв»язку з частковими задоволенням позову суд вважає, що судові витрати підлягають до стягнення в розмірі половини витрат на суму 6411 грн. В зв»язку з відмовою в задоволенні позову [PERSON] до стягнення судові витрати понесені вказаним позивачем не підлягають. Керючись ст.ст.57,60,61,70,71 СК України, ст..316,321 ЦК України, ст.ст.15,30,60,61,88,213,214,215,223 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved