Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір'ю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 08.10.2011 року в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №493. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. Дитина проживає з матір'ю. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав, просила суд його задовольнити. Вважала примирення не можливим. Повідомила, що між сторонами відсутній спір про поділ майна та виплати аліментів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вважав примирення неможливим. Повідомив, що на даний час дитина проживає з матір'ю, але він бажає також приймати участь в її вихованні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.10.2011 року в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №493, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], видане 08.10.2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 29.08.2013 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Сторони визнали, що фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з 01.11.2015 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Вважали примирення неможливим. Майновий спір на час розгляду справи відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. А тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб сторін, визначити місце проживання дитини з матір'ю. З огляду на наведене, позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved