Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач посилається на те, що є власником житлового будинку, розташовано за адресою: [ADDRESS] . На даний час в її будинку зареєстрований [PERSON] , [INFO] , однак останній в даному будинку не проживає з 02.07.2015 року. Реєстрація відповідача у будинку завдає позивачці значну перешкоду в оформленні субсидії, оплаті комунальних послуг та інше. Самостійно змінити місце реєстрації відповідач не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, проте надав до суду телефонограму, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі,\~судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.1995 року державним нотаріусом Балтської державної нотаріальної контори Смірновою Н.С., є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно довідки Балтської міської ради Одеської області № 854 від 29.04.2020 року , в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але останній з 02.07.2015 року за вказаною адресою не проживає. (а.с. 9). Згідно квитанцій по сплаті комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , платником комунальних послуг [PERSON] (а.с. 10). Суд, констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з реалізацією права на володіння, користування та розпорядження спірним майном, вирішуючи які, суд виходить з того, що стаття 41 Конституції України\~гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.\~391\~\~ЦК України\~власник майна,\~яким являється\~позивач,\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні\~\~ ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої ст.. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі\~ст..\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі: заяви\~особи або\~її представника,\~що подається\~до органу\~реєстрації; судового\~рішення,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права власності\~на житлове\~приміщення або\~права користування\~житловим приміщенням,\~про виселення,\~про визнання\~особи безвісно\~відсутньою або\~оголошення її\~померлою; свідоцтва про смерть. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved