Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Сторони по справі знаходились у фактичних шлюбних відносинах, від даних шлюбних відносин мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2016 року у справі № 333/2465/16-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] Г.М., стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 29.07.2016 року. Позивач зазначає, що на теперішній час в законодавстві внесені зміни, якими збільшено мінімальний розмір аліментів, в звязку з чим позивач просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі вищевказаного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2016 року на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2018 року. Ухвалою від 08.08.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач у судове засідання не зявилась, свої інтереси довірила представляти адвокату [PERSON], який надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити у повному обсязі та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 136058, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 11.02.2010 року, актовий запис № 148, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 37). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2016 року у справі № 333/2465/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] Г.М., стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 29.07.2016 року (а.с. 38-39). Згідно з довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-26/3-7054 та № 04-26/3-7055 від 19.04.2018 року, позивач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). На підставі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В липні 2017 року набули чинності зміни до Сімейного кодексу України, в тому числі і до ч. 2 ст. 182 ЦПК України, згідно з даними змінами, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~\~з п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~\~ адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7\~СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення стабільних та гармонійних умов життя, повного та всебічного розвитку даних малолітніх дітей, приведення присудженого судом розміру аліментів у відповідності з вимогами законодавства, які діють на теперішній час, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині збільшення стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їхнього неповнолітнього сина розміру аліментів, у звязку зі змінами в законодавстві. При цьому, позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів у зміненому вигляді з дати подачі позовної заяви до суду, тобто з 26.06.2018 року, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначені в порядку\~ст. 192 СК України\~аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 640 гривень 00 копійок.

Outcome: partial