Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04 серпня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 105. Від сумісного життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сімї часто виникають сварки та суперечки з суттєво важливих питань. За таких обставин, подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю. Зазначила, що примирення не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши позивача, на підставі досліджених доказів судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 04 серпня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 105 (а.с.4). Від сумісного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.17) та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом, за клопотанням відповідача, були вжиті заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України (а.с.22-23), але примирення між сторонами не відбулося. В судовому засіданні встановлено, що спільне життя подружжя не склалося, збереження шлюбу є неможливим, оскільки сторони не проживають разом, сімя носить формальний характер, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що слід розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 04 серпня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 105. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору (а.с.3). На підставі наведеного,

Outcome: approved