Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 24 липня 1999 року, від\~ шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем припинили,\~ оскільки мають різні погляди на сімейне життя,\~ ведення спільного господарства та втратили почуття, в звязку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала\~ до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.\~ У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд\~ вивчивши та дослідивши матеріали справи,\~ надані сторонами докази,\~ вважає\~ позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із\~ ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-СР №036650 виданого 24 липня 1999 року виконавчим комітетом Вязівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис № 9,\~ сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серія І-СР № 109544 виданого виконавчим комітетом Вязівської сільської ради Городищенського району Черкаської області 10 липня 2002 року, сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу,\~\~ відповідач не наполягає на наданні\~ строку для примирення, а тому суд дійшов\~ висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем та\~ аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК\~ України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674 - VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] з Державного бюджету України 50 % судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті [PERSON] з Державного бюджету судом повертається 50 % судового збору, отже з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved