Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому вказувала, що 24 вересня 1996 року вона уклала шлюб з [PERSON], а 21 червня 2013 року рішенням Вижницького районного суду шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу та спільного проживання разом з відповідачем ними був набутий автомобіль «Шевроле Авео», 2008 року випуску, орієнтованою вартістю 65 683 грн. Просила виділити відповідачу [PERSON] в натурі автомобіль марки «Шевроле Авео», 2008 року випуску, та припинити спільну сумісну власність подружжя на це майно; присудити на її, [PERSON], користь компенсацію вартості частки майна у спільній сумісній власності у розмірі 32 841, 5 грн. та стягнути цю суму з відповідача; стягнути з [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та в її інтересах представник [PERSON], заявлений позов підтримали. Вважали, що вартість автомобіля марки «Шевроле Авео», виходячи з висновку №495 від 26 червня 2014 року, становить 77 393 грн., тому просили стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію вартості частки даного майна в сумі 38 696, 5 грн. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] позов визнали частково. Представник відповідача пояснила, що судову товарознавчу експертизу№495 проведено оцінювачем, який відповідно до закону не має права проводити судові експертизи, оскільки не внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів. Просили позов задовольнити частково, встановивши, що ринкова вартість спірного майна, відповідно до висновку експерта №408-а від 01.10.2014 року, становить 59 242, 59 грн., половину якої [PERSON] готовий сплатити позивачу. Крім того, вказували, що відповідач не має змоги сплатити одразу повну суму позивачу, так як ніде не працює, здійснює догляд за перестарілим батьком, тому просили надати [PERSON] відстрочку виконання рішення суду строком на три місяці, зняти заборону на відчуження і зняття з державної реєстрації легкового автомобіля Шевроле-Авео. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2014 року проводив судову авто товарознавчу експертизу та визначив вартість автомобіля «Шевроле Авео», 2008 року випуску. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проводив оцінку автомобіля «Шевроле Авео» та визначав його вартість. Він був залучений до участі в проведенні експертизи на підставі листа районного суду. Експертом він не являється. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як вбачається з матеріалів справи, і проти чого не заперечували сторони, під час перебування у шлюбі, який було укладено 24 вересня 1996 року у виконкомі Банилівської сільської ради Вижницького району та який розірвано 21 червня 2013 року рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області, сторонами було придбано наступне майно: автомобіль «Шевроле Авео», 2008 року випуску, № кузову [PERSON], номерний знак [NUMBER], що підтверджено копією договору купівлі-продажу автомобіля від 28 листопада 2008 року. Ухвалою Вижницького районного суду від 31.03.2014 року було призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено СП Західно-Український експертно-консультативний центр. 26 червня 2014 року [PERSON] складено висновок №495, яким встановлено ринкову вартість автомобіля «Шевроле Авео». Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про судову експертизу», особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є оцінювачем, а не судовим експертом, до Державного реєстру атестованих судових експертів не внесений. Ухвалою Вижницького районного суду від 21.07.2014 року призначено повторну судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-Дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Чернівецькій області. З висновку експерта №408-а від 01.10.2014 року, проведеного НДЕКЦ УМВС України у Чернівецькій області (судової товарознавчої експертизи), вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Chevrolet» модель «Aveo», державний номерний знак [NUMBER] ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], 2008 року випуску, станом на момент проведення експертизи (01.10.2014 року) складала 59 242 (п»ятдесять дев»ять тисяч двісті сорок дві) грн.. 59 коп. Отже, враховуючи вимогу закону щодо рівності часток подружжя, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки компенсація вартості її частки майна у спільній сумісній власності у розмірі 29 621 (двадцять дев»ять тисяч шістсот двадцять одна) грн.. 30 коп. Згідно ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Довідкою Банилівської сільської ради Вижницького району №737 підтверджено, що [PERSON] з 31.12.2008 року не працює та здійснює догляд за батьком, 1929 року народження, за що отримує компенсаційну виплату в розмірі 13, 86 грн., що підтверджено довідкою Управління соціального захисту населення Вижницької РДА. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розстрочити відповідачу виконання рішення суду на строк 2 (два) місяці. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial