Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.11.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, тому просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень. Позивач згідно поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. (а.с.19). Відповідач згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. (а.с.20). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ТП №038745, виданим 23.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №132824, виданого 08.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.2). Як вбачається з довідки КП ВЖРЕП №9 Житомирської міської ради № 36 від 06.01.2016 року дитина проживає з позивачем (а.с.4). Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень підлягає задоволенню. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved