Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про поділ спільного майна подружжя, зазначивши, що 07 серпня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №90. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12.05.2014 року шлюб між ними було розірвано. Вказала, що [INFO] вона вдруге вийшла заміж за [PERSON] в м. Бєлгород Російської Федерації, але шлюбні відносини між ними не склалися і в даний час вона проживає за вищевказаною адресою: [ADDRESS] та сімейних стосунків не підтримую. Її син ( від першого шлюбу) - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. В період першого шлюбу з відповідачем і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти нею та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Кротовою І.К. за реєстровим №1237, набуто спірне нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Придбаний ними житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці Вовчанської міської ради Харківської області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6321610100:00:001:1009, визначений управлінням Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області 08.10.2011 року, орієнтованою площею 0,0961 га, складається з будинку з прибудовою літ. «А-1» - дерев`яного, обкладеного цеглою, житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., при ньому є такі надвірні будівлі: сарай літ. «Б», убиральня літ. «У», ворота «№-І», огорожа «№-2», колодязь літ. «к», згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» в Харківській області 01.11.2011 року за № 31865669. Вартість вищевказаного нерухомого майна, яке було придбано позивачем та відповідачем за спільні гроші в період шлюбу , становила 64322,00 грн. Підписанням вищевказаного Договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] засвідчив, що купівля будинку вчиняється покупцем у період знаходження у зареєстрованому шлюбі, на гроші, які є спільною сумісною власністю (пункт 4 Договору купівлі- продажу нерухомого майна від 11.11.2011 року). Згода другого із подружжя на придбання частини квартири була посвідчена приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Кротовою І.К. за реєстровим № 1237, про що вказано у вищезазначеному пункті Договору. 9 грудня 2011 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , було зареєстровано за відповідачем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 5/103, про що було зроблено запис в книзі №додат. 18/473 стор.88 КП «Вовчанське бюро технічної інвентаризації». Вважає, що спірне нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки вищевказана квартира була придбана на ім`я відповідача, але в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства і за спільні кошти подружжя, то спірне нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто її власністю та власністю відповідача. На сьогоднішнійдень сторони по справі, недомовились про порядок поділу вищевказаного нерухомого майна. Іншого нерухомого майна, яке б належало їй на праві власності, вона не має. Просила суд, визнати за нею, право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці Вовчанської міської ради Харківської області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6321610100:00:001:1009, визначений управлінням Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області 08.10.2011 року, орієнтованою площею 0,0961 га, що складається з будинку з прибудовою літ. «А-1» - дерев`яного, обкладеного цеглою, житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., при ньому є такі надвірні будівлі: сарай літ. «Б», убиральня літ. «У», ворота «№-І», огорожа «№-2», колодязь літ. «к» , вартістю 64322,00 (шістдесят чотири тисячі триста двадцять дві гривні грн. 00 коп.), залишивши вищевказаний будинок з надвірними будівлями у нашій спільній частковій власності. Позивач в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно копії рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу їй залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.8) Згідно фотокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого управлінням РАЦС адміністрації міста Бєлгорода Бєлгородської області, Російської Федерації (Центральний відділ) 13 квітня 2018 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище, [PERSON] . З копії свідоцтва, суд також вбачає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано 18 грудня 2020 року. З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.11.2020 року, вбачається, що [PERSON] з 14 липня 2012 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно фотокопії договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Харківської області Кротовою І.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 1237, відповідач по справі [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу (п.1); майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування (п.2); майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3); житло та земельна ділянка, набуті внаслідок приватизації (п.п.4 і 5). За ч.ч.2-5 вказаної норми закону особистою приватною власністю дружини, чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя (ч.2); премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги (ч.2); кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди (ч.3); страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них (ч.5); суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею , ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (ч.6). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2). Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1); об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2); якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3); речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.4). Згідно ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ст. 69); у разі поділу цього майна їх частки є рівними (ст. 70). Відповідно до ст. 71 СК України, майко, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку', визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приписами ч. 1ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. На підставі ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Отже, головним значенням поділу майна, що є у спільній сумісній власності, є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками. Відповідно до п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України, № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно- будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Пунктом 25 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, оскільки спірне нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці Вовчанської міської ради Харківської області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6321610100:00:001:1009, визначений управлінням Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області 08.10.2011 року, орієнтованою площею 0,0961 га, що складається з будинку з прибудовою літ. «А-1» - дерев`яного, обкладеного цеглою, житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 63,4 кв.м., при ньому є такі надвірні будівлі: сарай літ. «Б», убиральня літ «У», ворота «№-І», огорожа «М-2», колодязь літ «к», згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Комунальним підприємством «Вовчанське бюро технічної інвентаризації» в Харківській області 01.11.2011 року за № 31865669, придбано в період шлюбу за спільні кошти, то вищевказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та може бути поділено між колишнім подружжям. На підставі вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] по поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved