Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] та в якому також прописаний і відповідач її брат [PERSON]. Вказує, що відповідач з 2016 року перебуває у місцях позбавлення волі і у вказаному житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в будинку немає. Зазначила, що реєстрація місця проживання відповідача в її будинку перешкоджає їй реалізувати свої права, як власника житла, в тому числі на оформлення субсидії. За вказаних обставин вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з»явилася від неї до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, при цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідачів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з поштових повідомлень від 28.12.2018 року (а.с. 24,26), від 18.01.2019 року (а.с. 29,30) та від 15.02.2019 року (а.с. 41). За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, повідомлень про причини неявки та відзиву на позов від відповідача також не надходило, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України враховуючи думку позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Під час розгляду справи Бобринецьким районним судом Кіровоградської області були здійсненні слідуючі процесуальні дії: 19.12.2018 року ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 12 лютого 2019 року ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами від 22 грудня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 2867 (а.с. 4-5). Згідно довідки Бобринецької міської ради Кіровоградської області від 06.12.2018 року № 7001 до складу сім'ї позивача входить та має зареєстроване місце проживання [ADDRESS] (а.с. 7), що також вбачається з відомостей про реєстрацію Бобринецького РС УДМС України в Кіровоградській області від 13.12.2018 року № 15/1591 та Бобринецької міської ради від 12.12.2018 року № 03-41/1473/57 (а.с.14, 18) відповідач [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська ВК № 83» Миколаївської області з 2016 року. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач є членами сім'ї позивача - власника будинку в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України. Оскільки власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] є позивач, а відповідач є членом сім'ї позивача, не є наймачем будинку та за адресою місця своєї реєстрації не проживає близько 3 років, та не набув самостійного права на користування вищевказаним будинком з інших правових підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню, на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved