Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 14 в будинку № 52 по вулиці Багачанській в м.Миргороді Полтавської області, з причини не проживання її квартирі з 2004 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Крім позивача в даній квартирі також зареєстрована її дочка [PERSON], яка з 2004 року в ній не проживає. 17 травня 2018 року вона як власниця квартири звернулася до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради з заявою про зняття відповідача з реєстрації місця проживання але даний відділ відмовив у задоволенні даної заяви мотивуючи це тим, що зняття з реєстрації осіб проводиться виключно за заявою особи, що підлягає зняттю з реєстрації, або на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в звязку з чим позивач вимушена звертатись до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав, справу просив розглянути у його відсутність (а.с. 33). Відповідач [PERSON] була повідомлена про час і місце судового розгляду через оголошення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке було розміщене 8 червня 2018 року, що відповідає вимогам п. 11 ст. 128 ЦПК України, а також відповідно в до ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.31, 32). Представник третьої особи Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.30) в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, при винесенні рішення покладалася на розсуд суду (а.с. 29). Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом, встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-8). Крім позивача в даній квартирі також зареєстрована її дочка [PERSON], яка з 2004 року в ній не проживає, що підтверджується довідкою голови вуличного (будинкового ) комітету від 30 травня 2018 року, актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) складеного 23 травня 2018 року (а.с.6, 9), та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] 17 травня 2018 року позивач як власниця квартири звернулася з заявою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача до відділу реєстрації місця проживання громадян, але даний відділ відмовив у задоволенні даної заяви мотивуючи це тим, що зняття з реєстрації осіб проводиться виключно за заявою особи, що підлягає зняттю з реєстрації, або на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] в квартирі позивача не проживає більше 14 років, то вона втратила право на користування цим жилим приміщенням. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З \~ \~ \~ \~гідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює останнім перешкоди у вільному розпорядженні та користуванні цим нерухомим майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачує за житлово-комунальні послуги, тому вона підлягає визнанню такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Суд вважає, що позивач підтвердив належними доказами обставини, викладені у позові. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved