Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги формулює як визнання за нею права власності на земельну ділянку (пай). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки розміром 3,88 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, що підтверджується копією сертифікату серії КР №0240526, виданого на підставі рішення Знам`янської райдержадміністрації від 02 лютого 1998 року №59-р. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги, однак оформити спадщину не може, оскільки батьком, за життя, втрачено оригінал вказаного сертифіката. Нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, через що вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. Вказав, що батько позивача помер [INFO] , тобто позивач мала можливість з [INFO] знала про спадщину та мала можливість успадкувати все майно померлого в установлений законом строк і спосіб. Звернення до суду із позовом про визнання права власності через 10 років після відкриття спадщини свідчить про спив позовної давності. Крім того, вважає, що позивач повинна була звертатися до суду із позовом про завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку, так як спадкодавцем за життя не набуто право власності на земельну ділянку, він мав лише право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 06 грудня 2011 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , останній є батьком [PERSON] . Рішенням Знам`янської райдержадміністрації від 02 лютого 1998 року №59-р, [PERSON] надано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП ім. Леніна, про що виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0240526. Після смерті батька позивач розпорядилася правом батька на земельну частку (пай) та укладала угоди оренди щодо земельної частки (паю). Відповідно до довідки Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 07.05.2019, [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав один в [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.3 глави 7 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії з них, необхідні для вчинення нотаріальних дій, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва, тощо, які залишаються у справах нотаріуса. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Відповідно до п.2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В силу п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 ЗК). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , державний акт на право приватної власності на землю не отримував, на час своєї смерті мав право лише на земельну частку (пай), тому суд вважає захистити порушене право позивача шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай). На підставі викладеного та

Outcome: partial