Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, але не заперечувала проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 08 січня 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). На даний час неповнолітня дитина проживає разом з позивачем (а.с.5), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Відповідно довідки №402 від 02.12.2015 року позивач працює в управлінні освіти Чернігівської міської ради, середньомісячний розмір її заробітної плати становить 4 296,35 грн (а.с.6). Відповідач мешкає окремо, на його утриманні неповнолітніх дітей не має. [PERSON] зареєстрований, як ФОП. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобовязань, а також враховуючи, що позивач в силу закону також зобовязана утримувати дитину та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2015 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial