Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивує тим, що з 26.04.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстровано у виконкомі Вербовецької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 1. Від спільного подружнього життя дітей у них немає, однак розірвати шлюб через органи РАЦСу позивачка не має можливості оскільки не спілкується з відповідачем. Причиною звернення позивачки до суду стало те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними зовсім відсутнє порозуміння і повага один до одного, відповідач зневажливо ставиться до позивачки, з її думкою зовсім не рахується, а прислуховується до своїх батьків. Шлюб існує формально, позивачка відновлювати сімейні відносини не бажає, просить шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та клопотання позивачки, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.04.2008 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Вербовецької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 26.04.2008 року. Від спільного подружнього життя дітей у сторін немає, однак розірвати шлюб через органи РАЦСу позивачка не має можливості оскільки не спілкується з відповідачем. Позивачка з відповідачем мають різні характери та погляди на сімейне життя. Між сторонами зовсім відсутнє порозуміння і повага один до одного, відповідач зневажливо ставиться до позивачки, з її думкою зовсім не рахується, а прислуховується до своїх батьків. Шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Тому позов, заявлений позивачкою обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем слід розірвати. Крім цього, позивачка бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд прийшов до переконання, що дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., які відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на її користь із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved