Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [INFO] у нас народилась донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія свідоцтва додається, оригінал знаходиться у позивача). Батьківство моїм співмешканцем ніколи не оспорювалось. Ріщенням Сарненського районного суду Рівненської області від 31.08.2006 року [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] по 1/4 частині заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 07.08.2006 року до її повноліття. Виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів перебуває на виконанні в бухгалтерії за місцем його роботи, тож із зарплати останнього здійснюються щомісячні відрахування, які на сьогоднішній день в середньому становлять 1100 грн. Проте, враховуючи вік [PERSON] та потреби дитини в 15 років, коштів, які стягуються із зарплати відповідача катастрофічно не вистачає на її утримання. Позивачка зазначає, що не має змоги сама купувати сезонний одяг та взуття дитині, засоби гігієни та забезпечувати різноманітне харчування. Крім того, доньці необхідно відвідувати репетиторські заняття, які стануть їй у нагоді під час вступної кампанії до вищих навчальних закладів і які відвідують її однокласники. Позивачка також зазначила, що офіційно ніде не працює. Оскільки не має ніякої освіти, змушена працювати на тимчасових роботах та підробітках. Останнім часом працює продавцем виїзної торгівлі на базарах в сільській місцевості. Дана робота є непостійною, а враховуючи обстановку щодо поширення коронавірусної інфекції, виїзди на базари стали дуже рідким і не приносять великого доходу. Крім того, я має онкохворого батька, який проживає з нею однією сім`єю і на лікування якого потрібні кошти. [PERSON] , 1975 р.н., має ще одну доньку від попереднього шлюбу, на утримання якої теж був зобов`язаний сплачувати аліменти. Однак дитина від першого шлюбу вже повнолітня, має свою сім`ю. Тому, позивачка важає, що відповідач на сьогоднішній день спроможний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, [PERSON] , 2005 р.н., в значно більшому розмірі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки по 2500 грн. в твердій грошовій сумі, щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України в судове засідання сторони викликалися, відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З поштового повідомлення вбачається, що [PERSON] був повідомлений про розгляд справи. Будь-яких клопотань та відзиву до суду не подав, проти позову не заперечив. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що Ріщенням Сарненського районного суду Рівненської області від 31.08.2006 року [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] по 1/4 частині заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 07.08.2006 року до її повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст.8Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З позовної заяви вбачається, що позивач підставою для збільшення розміру аліментів зазначила, те що відповідач сплачує аліменти на дітей відповідно до рішення суду і на даний час розмір присуджених до стягнення аліментів є меншим та недостатнім для повноцінного розвитку дитини. Крім того, позивач зазначає, що він матеріально забезпечений. Відповідач не спростував доводи позивача. Суд встановив, що з часу присудження аліментів, які були визначені в розмірі по 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) боржника, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. У зв`язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання дітей не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, оскільки даний розмір значно менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст.7СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, рівність обов`язків матері та батька дитини щодо матеріального забезпечення дітей, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню, а саме з відповідача на користь позивача на утримання доньки слід стягнути по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із статті 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved