overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Петровського, буд. 34, с. Плоске, Великобурлуцький район, Харківська область (далі Будинок), на підставі ст. 405 ЦК України. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і пояснила, що відповідачка приблизно у 2000 році вселилася в будинок як член сімї - цивільна дружина її брата [PERSON] Зареєстрована [PERSON] у будинку приблизно з 2006 року. Будинок на той час належав її брату [PERSON] Брат помер у 2013 році і вона (позивач) успадкувала будинок. Вже майже 2 роки як відповідач виселилася з будинку і фактично проживає поза межами Великобурлуцького району. При цьому відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку, що перешкоджає їй як власнику будинку розпорядитися своїм майном. [PERSON] не зявилася у судове засідання, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України відповідачка вважається належним чином повідомленою про день, час і місце судового розгляду справи (а.с. 27,28). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини. Позивачу на праві власності належить будинок, розташований за адресою: вул. Петровського, буд. 34, с. Плоске, Великобурлуцький район, Харківська обл.,- що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.8) Згідно з актами, складеними з участю сусідів та депутата Великобурлуцької селищної ради, [PERSON] не проживає у Будинку за місцем реєстрації з 20.07.2014р. (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З урахуванням наведеного позов підлягає задоволенню, так як внаслідок відмови відповідача знятися з реєстраційного обліку усупереч волі власника Будинку, порушується право [PERSON] на користування та розпорядження своїм майном, та доведено факт відсутності відповідача без поважних причин у спірному будинку більше одного року. Відповідач не надав доказів, які б спростовували докази, надані позивачем. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою під № 12, що розташована у будинку № 38 по вул. Заславського в м. Одесі, вказуючи, що відповідач не проживає в цій кватирі та не бере ніякої участі у утриманні квартири з березня 2013 року. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою майстра дільниці № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» про те, що відповідач більше не проживає за такою адресою. Приморський ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири під № 12, загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., що розташована у будинку № 38 по вул. Заславського в м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1291, на підставі якого за позивачем за реєстроване право власності на цю квартиру в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 20.03.2013 р. (а.с. 7,8). За вказаною адресою з 06.02.2004 року також зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] у якості піднаймача (а.с. 11). Проте відповідач не проживає за вищевказаною адресою та не бере участі в утриманні цього житла з 20 березня 2013 року, що підтверджується наданим суду актом мешканців будинку № 38 по вул. Заславського в м. Одесі від 08.04.2016 року (а.с.10). Судом не установлено обставин, які б свідчили, що позивачі коли-небудь перешкоджала відповідачу у користуванні квартирою № 12, що розташована у будинку № 38 по вул. Заславського в м.Одесі, а так само не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому вона втратила право користування цим жилим приміщенням. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона являється наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення № 3 від 03.03.2005 р. В квартирі зареєстрований її чоловік [PERSON] Відповідач не проживає в квартирі з квітня 2015 року, місце його перебування невідоме. Крім того зазначає, що вона одночасно подала позов про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що позивачка являється наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення № 3 від 03.03.2005 р. В квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], який не проживає в квартирі з квітня 2015 року, що підтверджується актом ПП «Вектор-Житло» від 30.09.2015 р., складеного за участю мешканців будинку [PERSON], [PERSON] та затвердженого директором ПП «Вектор-Житло». Відповідач являється колишнім чоловіком позивачки, 01.12.2015 р. шлюб між ними розірвано згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду. 15.12.2015 р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Наявність факту реєстрації відповідача в даній квартирі змушує позивачку сплачувати комунальні послуги за відповідача як за додаткового члена своєї сім'ї, перешкоджає належним чином користуватися квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON]про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований [ADDRESS]. На обґрунтування позову вказує, що вона є власницею житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Разом із нею в даному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який проживав в зареєстрованому шлюбі з її донькою [PERSON], та у них є одна спільна дитина [PERSON], 1993 року народженя, яка із своїм чоловіком [PERSON] проживають разом із нею і з двома неповнолітніми дітьми. Однак відповідач у вказаному житловому будинку не проживає з травня 2014 року, на даний час місце його проживання не відоме. Відповідач з будинку забрав всі свої речі. А тому просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаним житловим будинком. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач про час та місце судового засідання належним чином повідомлений в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини неявки. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про час та місце судового засідання належним чином повідомлені в судове засідання не з'явилися. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до травня 2014 року проживав у належному [PERSON] на праві власності житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], як член сім'ї позивача. З травня 2014 році відповідач без поважних причин не проживає в належному позивачу жилому приміщенні. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності за законом від 03.11.2009 року, довідкою виданої виконкомом Сутковецької сільської ради № 452 від 04.06.2018 року про те, що в склад сім'ї [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] входять: дочка - [PERSON]; зять - [PERSON] - не проживає; онука - [PERSON]; чоловік онуки - [PERSON] - проживає без реєстрації; правнук - [PERSON]; правнук - [PERSON]. Крім того, дані обставини підтверджуються показаннями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засідання показали, що дійсно [PERSON] з травня 2014 не проживає у будинку по [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст. 405 ЦПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній без поважних причин у житловому будинку по [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], з 2014 року, тобто понад один рік, а тому він втратив право на користування вказаним житлом. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір розподіляється згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована в [ADDRESS]. На обґрунтування позову вказує, що вона є власницею житлової квартири, що розташована в [ADDRESS]. Разом із нею в даному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON]. Однак відповідач у вказаній квартирі не проживає з січня 2014 року, місце його проживання не відоме. А тому просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до січня 2014 року проживав у належній [PERSON] на праві власності квартирі, що розташована в [ADDRESS], як член сім'ї позивача. У січні 2014 році відповідач без поважних причин не проживає в належній позивачу квартирі. Дані обставини підтверджуються: технічним паспортом, договором купівлі-продажу квартири від 04.07.2000 року, згідно якого [PERSON], яка діючи від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], продали квартиру, що розташована в [ADDRESS], [PERSON] (а.с. 5-7); довідкою Ярмолинецької селищної ради № 2265 від 01.08.2018 року про те, що власником квартири, що розташована в [ADDRESS] є [PERSON], разом із нею зареєстровані також, син - [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Крім того, дані обставини підтверджуються письмовими показаннями свідків: [PERSON] та [PERSON] які пояснили, що [PERSON] не проживає та не з'являється у вище вказаній квартирі протягом 4-х років (а.с. 9-10). Згідно ч.2 ст. 405 ЦПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній без поважних причин у житловій квартирі, що розташована в [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], з 2014 року, тобто понад один рік, а тому він втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір розподіляється згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №109 по вул. Слобожанська в смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області. Позивач подала до суду заяву, у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 30). Відповідач подав до суду заяву, у якій зазначив, що визнає позовні вимоги та просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 25). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджено такі докази. \~ \~ \~ \~Житловий будинок № 109 по вул. Слобожанська в смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 8). \~ \~ \~ \~У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). \~ \~ \~ \~У акті від 07.07.2018, складеному депутатом селищної ради та сусідами позивача, зазначено, що [PERSON] з 2012 року не проживає у житловому будинку, в якому зареєстрований (а.с.12). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки доведено факт відсутності відповідача без поважних причин у належному позивачеві жилому приміщенні більше одного року і таке рішення не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], яку придбала 31.01.2014 року. Відповідач зареєстрований за згаданою адресою з 02 жовтня 2012 року, однак не проживає в квартирі і ніколи не проживав. Позивач несе витрати по утриманню квартири і сплаті комунальних послуг. Вважає, що її право власності є порушеним. У зв'язку з цим і звернулася до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, проаналізувавши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК України в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності. Позивач є власником 41/100 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 31.01.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №124. Право власності позивача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 4528095. За вказаною адресою зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.9,12). Відповідач по справі не проживає з моменту його реєстрації з 02 жовтня 2012 року, однак з реєстраційного обліку не знявся. Факт його не проживання підтверджується актом від 05.03.2014 року (а.с.8), а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач ні з позивачем, ні з попереднім власником не укладав. Суд знаходить обгрунтованою вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в належному позивачу на праві приватної власності помешканні. Право власності позивача на її квартиру згідно ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача порушено і підлягає судовому захисту, позов підлягає задоволенню. Так як визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача важливе юридичне значення та даний факт ніким не оскаржується, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його такою особою, що втратила право користування квартирою № 16-А в будинку № 8 по вул. Успенській в м.Одесі, вказуючи, що відповідач не проживає в цій квартирі з 2010 року. Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], яка просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Надіслані судом [PERSON] судова повістка та копія ухвали суду від 30.03.2017 р. про відкриття провадження у даній справі разом з копією позовної заяви та копіями додатків до позовної заяви, на останню відому судові адресою його місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, були повернуті судові з помітками начальника виробничої дільниці № 3 КП «ЖКС «Порто-Франківський» про те, що відповідач за такою адресою більше не проживає. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 16-А, що знаходиться у будинку № 8 по вул. Успенській в м. Одесі, на підставі договору дарування від 30.05.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 4152, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 02.062011 р. (номер запису : 400 в книзі : 202доп-54) (а.с.5, 6). Як вбачається з довідки (виписки з будинкової книги про склад сімї) від 13.03.2017 р. за вих. № 321, з 24.01.1997 р. місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою : [INFO] (а.с.7). Проте з 2010 року відповідач не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 16.03.2017 р., складеним мешканцями будинку № 8 по вул. Успенській в м. Одесі, підписи яких завірені начальником виробничої дільниці № 3 КП «ЖКС «Порто-Франківський» (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом не установлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою № 16-А будинку № 8 по вул. Успенській в м. Одесі, а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому він втратив право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно мотивуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі без реєстрації з 1997 року, проте 12 липня 2001 року сторони офіційно зареєстрували шлюбні відносини. Оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, сторони в подальшому на підставі рішення суду розірвали шлюб. Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] спільно нажили наступне майно: будинок, що розташований по вул. Шевченка, 110 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області; земельну ділянку, площею 0,20 га, що розташована по вул. Шевченка, 110 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області та земельну ділянку, площею 0,5054 га, що розташована по вул. Жирного, 29 в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області. Посилаючись на ст.ст. 60,70,71 Сімейного Кодексу України позивач просила суд визнати вищевказане майно спільною власністю подружжя, після чого визнати за нею право власності на ? частину даного майна. 14.12.2015 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначила, що спірний будинок, відповідно до висновку експерта від 20.08.2002 року мав 32,8% відсотків готовності. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.07.2003 року було затверджено мирову угоду, відповідно до якої відповідач [PERSON] компенсував своїй бувшій дружині [PERSON] вартість ? частини домоволодіння, що розташоване по вул. Шевченка, 110 в с. Свидівок Черкаського району в сумі 1700 доларів США. Оскільки на час виплати [PERSON] грошової компенсації [PERSON], сторони по даній справі вже перебували у шлюбі, позивач вказує, що дані кошти сплачувались із спільного бюджету і були спільними коштами подружжя відповідно до ст. 60 СК України. Крім того, [PERSON] зазначає, що в період спільного проживання з [PERSON] вони за рахунок спільних коштів добудували спірний будинок, на який відповідач 28.01.2004 року отримав свідоцтво про право власності. Враховуючи сплату компенсації за ? частину будинку та добудову будинку в період шлюбу, позивач вважає, що спірний будинок з надвірними спорудами став спільною власністю подружжя і вона має право на ? його частину. Оскільки спірний будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,20 га, що належить відповідачу на праві приватної власності та

Outcome: dismissed