Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2002 року позивачка є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеному квартирі з 26.1.2013 року є зареєстрований [PERSON], [INFO]. Однак, з березня 2014 року, відповідач за вказаною адресою не проживає, житлом не користуються, власних речей там не зберігають, обовязки по утриманню житла не здійснюють, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла, позбавляє позивачку можливості отримати субсидію, сплачувати за відповідача комунальні послуги. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратили право користування квартирою №17 у будинку № 13 по вул.Двірцева м. Краматорську Донецької області. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не заперечувала проти заочного розгляду справи та пояснила, що відповідач [PERSON] був чоловіком її доньки [PERSON], однак в грудні 2014 року шлюб між ними було розірвано, у звязку з чим відповідач виїхав з квартири [ADDRESS] та став проживати за адресою [INFO]. За весь цей час відповідач за комунальні послуги не сплачував, житлом не користувавс. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик віфдповідно до вимог ст.75 ЦП України, заяв про відкладення розгляду справи або заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши позов, надані заяви та докази договір купівлі-продажу від 20.04.2002, відповідно до якого позивачка [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.8), довідку з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 19.04.2016 року, відповідно до якої відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO] з 26.11.2013 року (а.с.9), акт про не проживання відповідачка [PERSON] за цією адресою з березня 2014 року, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з березня 2014 року не користуються житлом квартирою №17 у будинку №13 по вул.Двірцева у м. Краматорську Донецької області, яка належить на праві приватної власності позивачці, а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігають, обовязки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідача слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved