Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що їй на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Власниками іншої Ѕ частини квартири є [PERSON] , [PERSON] . З відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі року до 2007 року. З 20 березня 2016 року відповідач у вказаній квартирі не проживає. Реєстрація колишнього чоловіка у належній їй на праві приватної власності частині квартири створює позивачу додаткові незручності, а саме збільшує оплату за житлово-комунальні послуги. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач відмовляється. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній частині квартири, яка належить позивачу на праві власності, просила визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов не надав. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із клопотаннями про розгляд справи у їх відсутність позовні вимоги підтримали, проти їх задоволення не заперечили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідачів, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 02.06.1997 року виконавчим комітетом Шепетівської міської ради та договором дарування, посвідченим 30.05.2017 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстровано в реєстрі за № 559. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №88374708 від 30.05.2017 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ј частина квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 30.05.2017 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстровано в реєстрі за № 559. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10.07.2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . З акту №379, складеного 10.07.2019 року комісією в складі голови будинкового комітету Орєхової Н.Г. та сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач з 20.03.2016 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] не проживає. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.

Outcome: approved