Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 22.03.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 372. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим муніципалітетом в Хама 17.09.2008 року, реєстраційний номер 1225 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим 14.12.2011 року, актовий запис № 4710. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім'ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.03.2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.03.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим муніципалітетом в Хама 17.09.2008 року, номер 1225 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 4710 від 14.12.2011 року. Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, взаємини подружжя не підтримують, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сім'ї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього заперечує. Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що він намагався зберегти сім'ю та докладав для цього будь-яких зусиль. Відповідно до ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але позивач по справі вважає не можливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, оскільки вони суперечать його особистим інтересам, тому суд не може зобов'язати позивача прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved