Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, мотивуючи свою вимогу тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , шлюб між ними був зареєстрований 17.01.1992 року. З часу реєстрації шлюбу вони з чоловіком постійно проживали разом. Фактично з чоловіком заявник проживала за адресою: [ADDRESS] . З 14.06.2014 року вони вимушені були переїхати до м.Запоріжжя де проживали за адресою: [ADDRESS] . У березні 2019 року заявник звернулась до Шевченківського об?єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя із заявою про переведення її на пенсію у зв?язку із втратою годувальника . Однак Рішенням Шевченківського об?єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя їй було відмовлено у переведені з пенсії за віком через не підтвердження факту перебування на утриманні чоловіка. На підставі викладеного заявниця просила встановити факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] , вимоги заяви підтримали. Представник заінтересованої особи Пасічник О.М. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. Вислухавши пояснення сторін по справі, суд дійшов до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] з 17.01.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №35. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 1926. Рішенням Шевченківського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Запоріжжя від 29.03.2019 року, [PERSON] було відмовлено через відсутність документів, що засвідчують факт перебування на утриманні. Факт перебування [PERSON] , на утриманні чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.11), довідкою з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про попередній розрахунок пенсії у разі втрати годувальника, поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання сім`ї. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення данного юридичного факту для реалізації прав заявника, суд оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає за можливе встановити факт перебування [PERSON] , на утримані її чоловіка [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved