Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті чоловіка, оскільки являється спадкоємцем за законом першої черги. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: поновити їй строк для звернення до суду з позовом та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника, при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який в цілому належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 22.03.1991 року, посвідченого Краснокутською держнотконторою. Реєстр №464. Вищевказаний договір дарування зареєстрований Краснокутським БТІ 15.01.1992 року, реєстраційний запис: книга 15 номер запису 1419, про що свідчить довідка КП «Краснокутське БТІ» №186 від 23 березня 2021 року та копія договору дарування від 22.03.1991 року. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Факт, що позивач являється дружиною померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , копія якого мається в матеріалах справи. Також, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 229/2012, заведеної до майна померлого [PERSON] , окрім позивача спадкоємцями майна [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця гр. [PERSON] , про що свідчать їх нотаріально посвідчені заяви, які маються в матеріалах справи. Окрім цього позивач відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом проживання з останнім на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області №2012 від 21.08.2012 року. Як вбачається із матеріалів справи на житловий будинок за зверненням позивача [PERSON] - КП «Краснокутське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого чоловіка [PERSON] , до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться на території Краснокутської селищної ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями в судовому порядку, у позивача немає. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Крім того [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець після смерті спадкодавця свого чоловіка [PERSON] , має законне право на житловий будинок в порядку спадкування за законом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved