Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, на період її навчання до 30.06.2018 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 07.06.2006 року. На даний час дитина навчається на 2 курсі в Чернігівському національному технологічному університеті. За таких обставин донька потребує сторонньої матеріальної допомоги. Відповідач, згідно рішення суду від 27.07.2009 року, сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, при цьому посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що утримує дитину: сплачує кошти за її навчання, надає кошти для власних потреб. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 07 червня 2006 року (а.с.3). Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вбачається із довідки №2932 від 17.06.2015 року [PERSON] проживає з матірю (а.с.6). Позивач є фізичною особою підприємцем. За останні півроку розмір її доходів становить 18 880 грн (а.с.18). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою № 117 від 18.06.2015 року (а.с.5) [PERSON] навчається на І курсі Чернігівського національного технологічного університету, на безоплатній денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Отримує стипендію в розмірі 730 грн. (а.с.5). Відповідач мешкає окремо згідно довідки №2405 від 15.07.2015 року (а.с.22). Як вбачається із довідки відповідач має дружину та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно копії трудової книжки на даний час [PERSON] не працює (а.с.23). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Вказані обставини судом враховуються і є підставою для зменшення розміру аліментів, ніж визначені позивачкою, але не вказують на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу синові та не позбавляють його обовязку утримувати повнолітню дитину у звязку з її навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину, позивач в силу закону також зобовязана утримувати повнолітню доньку, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.06.2015 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання, до 30 червня 2018 року включно, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial