Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, посилаючись на те, що на підставі Договору купівлі продажу від 05 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Лозівського міськрайонного нотаріального округу Харківської області за реєстровим номером 1478 вона є власником однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, в даній квартирі залишилася бути зареєстрована попередня її власниця [PERSON]В, яка згідно до п.8 вказаного Договору зобовязалася знятися з реєстрації в десятиденний термін з моменту підписання Договору. Проте до теперішнього часу умови договору нею не виконані. В звязку з чим позивач змушений звертатися до суду з позовною заявою, в якій прохає усунути їй перешкоди у здійсненні нею права користування своєю власністю, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням Відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 05.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, реєстровий номер 1478 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99369621, [PERSON] належить житлове приміщення (квартира) за адресою: Харківська область, м.Лозова, мікрорайон 3[ADDRESS] (а.с.10-11). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 30.10.2017 року, за адресою: Харківська область, м.Лозова, мікрорайон 3[ADDRESS] зареєстрована одна особа: [PERSON], [INFO] (а.с.12). Із акту, складеного [PERSON] в присутності свідків від 01.11.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], проте у вказаній квартирі не проживає, її речі відсутні (а.с.13). Частинами 1 і 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved