Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 листопада 2013 року вона уклала шлюб із відповідачем. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем разом не проживають. Дитина проживає разом з нею, та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає та добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач є особою працездатного віку. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі (а.с.23). Суд вважає можливим, відповідно до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, розглянути справу у відсутність позивачки враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами подавши суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 28). Про причини неявки суд не повідомив. Судом на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 08 листопада 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.8). В шлюбі у сторін 22 травня 2016 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-АМ № 342078 від 24 травня 2016 року) (а.с. 9). Згідно довідок Обухівської сільської ради №869 від 18.08.2016 року та № 868 від 18.08.2016 року [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 11-12). Позивач [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років. Загальна сума її доходу за період з 01.05.2016 року по 31.08.2016 року становила 12900 гривень (а.с. 8). Відповідач не проживає з позивачкою однією сімєю (а.с. 13), не надає допомоги на утримання дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину та дружину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те що відповідач за повідомленням позивача є здоровою, працездатною особою, має постійний дохід, але добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги дитині та неможливості надання такої допомоги суду не надав. При цьому, судом враховано обовязок обох батьків утримувати дитину та їх можливість. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок обох батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної \~допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на \~утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, не виповнилось трьох років, а також те, що позивач не має ніяких доходів, окрім виплат на дитину до досягнення нею 3-х років, суд вважає, що вона має право на утримання, і вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню, також у частці заробітку (доходу) відповідача. При цьому суд вважає, що 1/4 частка від заробітку відповідача, що буде стягуватись на утримання сина [PERSON], та 1/4 частка від заробітку відповідача, що буде стягуватися на утримання дружини, буде обґрунтованою та законною. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за кожну заявлену позивачем вимогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved