Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, [PERSON] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, до досягнення їхнім сином [PERSON] [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування доводів позовної заяви покликається на те, що з 04.02.2020 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач не проживає з відповідачем, спільного господарства вони не ведуть. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, вона забезпечує його усім необхідним. Позивач не може працювати, так як здійснює догляд за дитиною. Крім соціальних виплати інших джерел доходу вона не має. Відповідач є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, але добровільно її не надає. У зв`язку з тим, що дитина не досягла трирічного віку, вона потребує також матеріальної допомоги, а тому просить позов задовольнити повністю. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.2020 р., актовий запис № 654, а.с.7). Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 1872 від 24.07.2020 р., виданою Гайворонської міською радою (а.с.8). Як встановлено з матеріалів позову, позивач на даний час не працює, здійснює догляд за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 3-річного віку. Згідно з вимогами ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ч.4 ст. 84 СК України, яка зокрема регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд приймає доводи позивача про те, що у зв`язку зі здійсненням догляду за малолітнім сином, якому менше трьох років, вона не має змоги працювати і утримувати себе. Крім того, відповідач є молодою та працездатною особою, таким відповідно до вимог цивільного законодавства України не надано суду доказів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, більше того він надав суду заяву про визнання позову. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими та правомірними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved