Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 22.10.2005 року, від якого мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через розбіжність поглядів на сімейні відносини та обов`язки; між ними втрачено почуття кохання та повага один до одного. Спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 09.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки адвокат Сікорський М.М. надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач надав заяву про визнання позову; згоден на розірвання шлюбу. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.10.2005 року Довгопристанською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2005 року. За час сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». З огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд вважає за можливе повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved