Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку зареєстрований, але понад один рік без поважних причин не проживає відповідач - [PERSON], який є її племінником і після одруження, з 1998 року і по даний час постійно без поважних причин не проживає в належному їй на праві власності будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] після свого одруження переїхав проживати до дружини в [ADDRESS] знятись з реєстрації по [ADDRESS] він в розмові погоджується, однак ніяких дій відносно цього не вчиняє, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, відповідач має заборгованість по кредитам і до неї з початку 2015 року постійно приходять якісь особи, шукають відповідача та погрожують їй описати та реалізувати її майно в рахунок погашення боргів [PERSON], що на думку позивача є порушенням її прав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу місця проживання, що стверджується його підписом в поштовому повідомленні (а.с. 23). Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем позивача. Знайомі вони майже три роки, він часто ночує у позивача, за цей час лише одного разу бачив її племінника [PERSON]. Це близько двох років тому, [PERSON] заходив до позивача, у справах. Особистих речей відповідача у будинку [PERSON] він не бачив. Щоб [PERSON] намагався вселитись у будинок, а позивач йому перешкоджала, такого не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] 1976 року , тобто є сусідкою позивача . Відповідача знає, останній жив в будинку до 1998 року, поки не одружився, а потім пішов проживати до дружини. Останній раз бачила його на похоронах його бабусі два роки тому, яка також проживала в цьому будинку. З 1998 року відповідач в будинку не проживає. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача з 1971 року. [PERSON] знає з дитинства. Проживав останній там до 1998 року, тобто до свого одруження, а потім переїхав проживати до дружини на [ADDRESS] Особистих речей його в будинку він не бачив. Вселитись в цей будинок [PERSON] не намагався. Позивач живе в цьому будинку постійно. Враховуючи викладене, зважаючи на неявку в судове засідання відповідача по справі суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ч.1-2 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права на користування і розпорядження своїм майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено можливість зняття особи з реєстрації проживання на підставі заяви особи та рішення суду, зокрема , про позбавлення права користування житловим приміщенням. Права власника житлового будинку визначені ст.. 386 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачаються право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в тому числі і будинку по [ADDRESS], спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (а.с.6). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2015 року власником житлового будинку по [ADDRESS],Сумської області є [PERSON].( а.с.7). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкоємцем на спадкове майно в тому числі і будинок [ADDRESS] після [PERSON] є [PERSON] ( а.с.8). В Акті проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання в житловому будинку зазначено, що [PERSON], зі слів власника, за адресою: в [ADDRESS] фактично не проживає більше 17 років ( а.с.10). Таким чином, судом встановлено, про що свідчать всі зібрані по справі докази, що відповідач з 1998 року в будинку [ADDRESS] не проживає більше одного року, а отже не сплачує за користування жилим приміщенням і не несе оплату за комунальні послуги. Не несе інших витрат з утримання будинку, та не приймає участь у спільному побуті. Втратив інтерес до спірного житла, не є членом сім'ї позивача, а тому є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved