Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання третейської угоди недійсною . В позовній заяві зазначила, що 12.04.2008 р. між нею та ПАТ КБ «Приват Банк» було уклалено кредитний договір, згідно якого вона отримала споживчий кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Скориставшись кредитними коштами протягом року та виконавши кредитні зобов»язання, вона надала заяву до банку про закриття кредитної лінії. Однак 21.08.2014 р. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитом у сумі 26\~389 грн. 94 коп. 11.11.2014 року вона уклала з ПАТ КБ «Приват Банк» Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за кредитним договром №SAMDN50000021081840 від 12.04.2008 р. В листопаді 2015 року їй надійшла копія позовної заяви про звернення ПАТ КБ «Приват Банк» до постійно діючого Третейського суду при асоціації « Дніпровський Банківський Союз « . Просить визнати Третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п.1.1.7.30 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, укладеної 11.11.2014 р. між нею та ПАТ КБ «Приват Банк». В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав і зокрема зазначили, що третейська угода обмежує її конституційні права на звернення до суду загальної юрисдикції і порушує її права як споживача фінансових послуг. Представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» у судові засідання не з»являвся , хоча був повідомлений належним чином.Причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши позивача її представника , дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~ В судовому засіданні встановлено, , що 12.04.2008 р. між позивачем та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала споживчий кредит у розмірі 3\~000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. 21.08.2014 р. ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитом у сумі 26\~389 грн. 94 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між сторонами укладено\~11.11.2014 року Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №SAMDN50000021081840 від 12.04.2008 р. /а.с.7/. Згідно п.2.1 Генеральної угоди банк надав [PERSON] терміновий кредит в сумі 18\~551 грн.56 коп на строк 24 місяця, з 11.11.2014 р. по 30.11.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну катку на споживчі цілі в сумі 18\~551 грн.56 коп в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредита, виплати процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах і правилах строки./а.с.7/. 13.10. 2015 року ПАТ КБ Приватбанк « звернувся до Третейського суду при Асоціації « Дніпровський Банківський Союз « про стягнення заборгованості в сумі 36505,38 грн. за Генеральною угодою про реструктуризацією заборгованості від 11.11 2014 року. /а.с.6/. Стаття 17 ЦПК закріплює право сторін передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. \~\~ Відповідно до \~ст. 1 ЗУ «Про третейські суди»\~до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону. Згідно\~ст. 5 Закону України «Про третейські суди»\~юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього\~Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 12 ЗУ «Про третейські суди»\~\~третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 року\~(який набрав чинності 12.03.2011 року) частину першу\~статті 6 Закону України «Про третейські суди»\~доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки)./правова позиція ВСУ справа № 6-64 цс 15/ Отже на час укладення генеральної угоди про реструктиризацію заборгованості /11.11.2014 р./ ЗУ «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту споживачів, у тому числі споживачів послуг банку(кредитної спілки). З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що третейське застереження в договорі від 11.11.2014 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 ЗУ «Про третейські суди» . На підставі викладеного,

Outcome: approved