Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 20.09.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, тому просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень. Позивач згідно поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП №118872, виданим 20.09.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №259204, виданого 05.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягає частковому задоволенню у розмірі 1300,00 гривень. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial