Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 05.05.2012 року та зареєстрованого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, актовий запис № 09, та стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та сімю, не підтримують сімейних сосунків, постійно виникають непорозуміння, зникли почуття поваги та любові. Відповідач є батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, участі у її вихованні не приймає, відповідно до ст. 180 СК України повинен брати участь в її утриманні, а тому просила суд стягнути аліменти в розмірі 900 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. При цьому повідомила, що перебуває в стані вагітності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, при цьому пояснив, що не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ № 090607 від 05.05.2012 року, шлюб між сторонами було укладено 05.05.2012 року, актовий запис № 09. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 263683 від 12.07.2013 року. При вирішенні питання щодо розірвання шлюбу суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 110 СК України, що узгоджується з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що позивачем предявлено позов про розірвання шлюбу. В той же час також встановлено та визнається безпосередньо позивачем, що така перебуває в стані вагітності. Крім того будь-яких доказів щодо протиправної поведінки одного з подружжя, або визнанням іншою особою батьківства судом не встановлено. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], то така підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: partial