Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , котру придбала у ТОВ «Кредитні ініціативи». За вказаною адресою також зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає, та як стало відомо позивачу є одним з попередніх власників квартири, котрий не знявся з реєстрації з вказаної квартири, після того як ТОВ «Кредитні ініціативи» оформило на неї право власності. Відповідач витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує та реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: квартира [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити та пояснив, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає, є одним з попередніх власників квартири, котрий не знявся з реєстрації з вказаної квартири, після того як ТОВ «Кредитні ініціативи» оформило на неї право власності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про слухання справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення слухання справи не надав. Тому, відповідно ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що договором купівлі-продажу від 23.07.2019 року. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради № 3115 від 03.07.2019 року місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: квартира [ADDRESS] . Вказане також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Бердянської міської ради, наданої суду відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради. Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується показами свідка [PERSON] , допитаного у судовому засіданні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що тривалий час знайомий з позивачем. В квартирі був особисто так як в липні - серпні 2019 року допомагав [PERSON] перевозити туди речі та будівельні матеріали. Квартира на момент придбання до проживання була не придатна, так як в ній відсутні комунікацій, вбиральня, ремонт тощо. [PERSON] йому не відомий. В квартирі він не проживає, його речей там немає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже, згідно ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач не був та не є членами сім`ї позивачів по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: квартира [ADDRESS] .

Outcome: approved