Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.08.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Причинами розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникали скандали та сварки. Тому, за вказаних обставин, вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис №3. Крім цього, просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , вказав, що вирішення питань в сім`ї не може бути через суд шляхом розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач позов підтримав, однак відповідач проти розірвання шлюбу заперечує. Шлюб сторін зареєстрований 09.08.2014 року у виконавчому комітеті Піківецької сільської ради Уманського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що надання строку для примирення не є доцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved