Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований 20.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 51. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 20.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 51. У даному шлюбі народились діти [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що вони спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме їхнім інтересам, надання строку на примирення не виправить стану їх шлюбних відносин, оскільки спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, суперечок з приводу місця проживання дітей та поділу спільного майна між ними немає. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити та часу на примирення не потребує. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, часу на примирення не потребує. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 20.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У даному шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, відтак подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе. Як роз`яснено у\~п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р.,\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задоволити. На підставі ч.1\~ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №38 від 27.08.2019 року, а з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved