Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи на те, що їй належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В вищевказаній квартирі зареєстровані позивач та її співмешканець [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] Відповідач фактично не проживає за вказаною адресою з жовтня 2016 року у зв'язку з тим, що сімейні відносини припинено. Реєстрація позивача за адресою: [ADDRESS], перешкоджає їй в оформленні субсидії. У зв'язку з чим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути судове засідання без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. З урахуванням ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2018 р. відкрито провадження у зазначеній цивільній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 31.03.2006 року посвідченого державним нотаріусом Другої Селидівської державної нотаріального контори [PERSON] зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №731, [PERSON] є власниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки ОСББ «ГРИФ м. Українськ» від 30.08.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] З акту від 03.09.2018 року №3087 Виконавчого комітету Української міської ради встановлено, що відповідач не проживає за адресою реєстрації, [ADDRESS] з жовтня 2016 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статі 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є співмешканцем позивача, який більше року без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратив право на користування вказаним житлом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved