Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини ycix видів заробітку (доходів) боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що від подружнього з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на утриманні матері. Добровільно відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення на позовну заяву. В своїх запереченнях вказує, що позивач не надала доказів, які підтверджують її право на звернення саме до Сарненського районного суду Рівненської області, та проживання на території Сарненського району Рівненської області, також факти та обставини вказані в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки він добровільно надає матеріальну допомогу доньці, крім того, позивачка не зверталась до нього про укладення добровільної угоди про сплату аліментів на дитину. Відповідач не заперечую проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Вислухавши сторін по справі, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ст.110ЦПК України позови про стягнення аліментів, можуть пред'являтися також за місцем проживання позивача. В позовній заяві вказано, що позивачка проживає в [ADDRESS], тому порушення правил підсудності судом не встановлено. 02.07.2015 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 02.07.2015 року, актовий запис №26. Від шлюбу у них народилася дочка: [PERSON],[INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.12.2015 року. З даного свідоцтва про народження також вбачається, що батьком вказаний [PERSON]. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 статті 181 СКУ передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СКУ визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved