Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що 25.11.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що між сторонами сім`я фактично припинилися три роки тому, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб та змінити її прізвище на дівоче - «Чередниченко». Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги та просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 25.11.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 1237. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27.03.2003, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 06.05.2011. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки вони втратили почуття любові один до одного, шлюб існує лише формально. Суд, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечило б їх інтересам. Сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, а також враховуючи факт того, що відповідач визнав позовні вимоги у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. Попри це, в порядку вирішення справи про розірвання шлюбу в позовному провадженні, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне, у зв'язку з чим в цій частині позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial