Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 11 липня 2017 року, приблизно о 10-00 годині, звернулась до [PERSON], який знаходився у приміщенні за адресою: Запорізька область, м.Приморськ, вул.Соборна, буд. 107, з метою купівлі пам'ятника. На підставі усної домовленості відповідач забов'язався виготовити бетонний подвійний пам'ятник з металевими фотозображеннями померлих батьків її чоловіка, пообіцяв, що виконає замовлення упродовж місяця та повідомив про необхідність сплатити 1700 гривень у якості передоплати за вартість пам'ятника. З метою запевнення її у правомірності своїх дій, [PERSON] надав їй товарний чек. У вересні 2017 року вона звернулась до Приморського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області з заявою про те, що [PERSON] не виконав замовлення згідно усної домовленості, тобто не виготовив бетонний подвійний пам'ятник з металевими фотозображеннями померлих батьків її чоловіка в обговорений строк та не повертає завдаток в розмірі 1700 гривень, надала до відділення вищевказаний товарний чек. Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути гроші, оскільки він не виконав замовлення в обіцяний строк, у зв'язку з чим вона була змушена купити пам'ятник у іншого виробника, але відповідач відмовляється з нею спілкуватися. Просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 1700 грн. Позивачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов вона підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. У разі неявки відповідача до суду не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення суду (а.с.15). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач у письмовій заяві проти заочного розгляду справи не заперечувала, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Оглянувши материали кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом фактично встановлено наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року (а.с.4-5) встановлено, що [PERSON] не будучи зареєстрованим, як фізична особа - підприємець з 26.12.2016, знаходячись у орендованому ним приміщенні за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Соборна, буд. 107, 11.07.2017 на підставі усної домовленості з [PERSON] зобовязався виготовити їй бетонний подвійний памятник з металевими фотозображеннями померлих батьків її чоловіка. Після чого, [PERSON], маючи умисел на заволодіння грошовими коштами [PERSON], пообіцяв, що виконає замовлення у продовж місяця та повідомив, що необхідно сплатити 1700 грн. у якості передоплати за вартість памятника. З метою запевнити [PERSON] у правомірності своїх дій, [PERSON] надав їй товарний чек, у якому, не будучи фізичною особою-підприемцем, зазначив завідомо неправдиву інформацію - «ЧП Мануілов», тим самим увів її в оману щодо своїх намірів. Скориставшись створеними умовами, 11.07.2017, приблизно о 10-00 годині, знаходячись за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Соборна, буд. 107, [PERSON] у якості передоплати за виготовлення памятника отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1700 грн., які привласнив собі, таким чином, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману заволодів грошовими коштами [PERSON] у зазначеному розмірі. У подальшому, [PERSON] розпорядився вищевказаними грошовими коштами на власний розсуд. В судовому засіданні при розгляді даного кримінального провадження обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, і на підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі. За ст.ст. 75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, в період якого зобовязано його повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично зявлятись на реєстрацію. Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року не був оскаржений та набув законної сили 20.11.2017 року. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 1700 грн. - в рахунок відшкодування спричиненої позивачці матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6\~(з подальшими змінами та доповненнями) зазначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що неправомірними, винними діями [PERSON] позивачці було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн. Розмір шкоди підтверджений представленими і дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 1700 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved