Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2017 року було розірвано. За час перебування в даному шлюбі народилася дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Оскільки відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не надає, просить суд задовольнити позов, та винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 30% від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON] в останнє судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги, а саме просив суд винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Також просив суд розглянути дану справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Однак того, в заяві вказав, що він надає кошти позивачці на утримання дитини, ніколи не ухилявся від свого обовязку щодо матеріального забезпечення доньки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2017 року. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON], 13.09.2012 року (Свідоцтво про народження Серії І ФМ №239471 від 25.09.2012 року). У відповідності до ст.142 СК України діти мають рівні права та обовязки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки в шлюбі між собою. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2017 року проживає з позивачко [PERSON] За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх його доходів до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved