Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить вважати договір купівлі-продажу будинку по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області не укладеним та стягнути з [PERSON] на її користь 105200 грн., сплачених за будинок. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона постійно проживає в м. Києві, але за порадою лікарів вирішила пожити в сільській місцевості. Навесні 2016 року вона приїхала в с. Озірна Звенигородського району, де вирішила придбати будинок. Жителі села порадили їй купити будинок у [PERSON], який отримав його у спадок, але не ще оформив спадкових прав. Вона поверхово оглянула будинок та домовилася з [PERSON] про ціну продажу в 6 тисяч доларів США. Оскільки повної суми у неї не було, позивач сплатила [PERSON] лише 3 тисячі доларів США і 1 тисячу євро, про що написала розписку в сільській раді. Решту коштів вона мала віддати при оформленні договору купівлі-продажу будинку після отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Коли вона стала проживати в будинку, то виявила в ньому приховані недоліки, а саме: після дощу стало видно протікання даху; в будинок не поступала вода з криниці, що було обовязковою умовою договору; конвектор для опалення будинку виявився несправним; у ванній кімнаті вода протікала на підлогу, а не в стічну яму; в будинку зявилися значні тріщини на стінах. Вона повідомила [PERSON], що відмовляється від придбання будинку та просила повернути їй сплачені кошти. Відповідач відмовився повертати гроші та наполягає на укладенні договору купівлі-продажу будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON]В та її представник [PERSON] підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що будинок не придатний для проживання та потребує значного ремонту, про що відповідач їй не повідомив. Вона не має змоги зробити капітальний ремонт, а тому не бажає купувати такий будинок. Про свою відмову вона повідомила відповідача ще в червні 2016 року, однак він відмовляється повертати кошти, що змусило її звернутися до суду. Також зазначила, що передані відповідачу кошти не були завдатком, а просто частиною оплати, тобто авансом. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] пояснив, що позивач оглядала будинок та її все влаштовувало. Вона передала йому 3 тисячі доларів США та 1 тисячу євро в якості завдатку, а решту пообіцяла віддати при оформленні договору купівлі-продажу будинку. В подальшому [PERSON] безпричинно відмовилась від придбання будинку, а тому завдаток має залишитись у нього. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2016 року позивач [PERSON] в приміщенні Озірнянської сільської ради Звенигородського району передала відповідачу [PERSON] три тисячі доларів США та одну тисячу євро в рахунок оплати за будинок по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району, а решту зобовязалась передати при оформленні договору купівлі-продажу будинку. Дана обставина визнається сторонами у справі, а також підтверджується розпискою [PERSON] від 23.03.2016 року та показаннями свідка - секретаря сільської ради [PERSON], в присутності якої була написана розписка (а.с. 3, 82). Згідно довідки виконавчого комітету Озірянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 14.09.2016 року [PERSON] проживає без реєстрації з 23.03.2016 року і по даний час в житловому будинку по вул. Звенигородська, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області та частково використовує присадибну земельну ділянку (а.с. 22). З акту про перевірку домоволодіння по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району від 31.10.2016 року, складеного депутатами сільської ради [PERSON] та [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає, правовстановлюючих документів на проживання, користування земельною ділянкою в сільській раді не проводилось. Зі слів [PERSON] вона проживає в м. Києві, а у вказане домоволодіння навідується кілька разів на місяць для забезпечення порядку і збереження майна від розкрадання до вирішення конфліктної ситуації (а.с. 48). Згідно даних технічного паспорту, копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.09.2016 року та копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.09.2016 року житловий будинок по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області та земельні ділянки за цією ж адресою площею 0,2500 га, 0,3910 га належать [PERSON] (а.с. 23-27, 28-36). Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] мала намір придбати будинок у відповідача [PERSON] та з цією метою передала йому частину коштів від узгодженої вартості будинку в 6 тисяч доларів США, про що написала відповідну розписку. В подальшому позивач відмовилась купувати будинок у відповідача та вказує на те, що він має приховані недоліки і не придатний для проживання. На підтвердження своїх вимог [PERSON] надала суду фотознімки зовнішнього та внутрішнього вигляду будинку (а.с. 50-74). Також за клопотанням позивача судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що в будинку після дощу протікає дах, вода з криниці в будинок не поступає, бо згорів насос, бойлер не працює, в хаті холодно, а тріщини на стінах були замазані та [PERSON] не могла їх побачити одразу. Відповідач заперечує проти позову та вказує на те, що [PERSON] безпідставно відмовляється купувати у нього будинок. Передані йому кошти вважає завдатком, який має залишитись у нього. Допитані за його клопотанням свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що будинок перебував в доброму стані. Дах в ньому не протікав, вода подавалась насосом з криниці, а опалювався він газовим конвектором. Також в будинку був бойлер та ванна. Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що розписка про отримання коштів [PERSON] від [PERSON] не може вважатися договором купівлі-продажу будинку, оскільки відповідно до ст. 657 ЦК України для договорів купівлі-продажу нерухомого майна передбачена обовязкова письмова форма та нотаріальне посвідчення. Такі ж вимоги встановлені ст. 635 ЦК України для попереднього договору. У випадку недотримання сторонами таких вимог закону цей договір відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, а тому вимоги позивача про визнання договору не укладеним не підлягають до задоволення. При вирішенні питання щодо повернення відповідачем сплачених [PERSON] коштів суд керується наступним. Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує; він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення. Як і інші способи забезпечення виконання зобовязання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст. 547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобовязання (ст. 548 ЦК України). Враховуючи те, що між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] не було укладено дійсного договору купівлі-продажу житлового будинку, а в розписці передані грошові кошти не позначені як завдаток, суд вважає їх авансом, що підлягає поверненню позивачу. Відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 3 тисячі доларів США та 1 тисячу євро, що станом на 27 грудня 2016 року за офіційним курсом НБУ становить 106620 грн., однак враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму, яку просить позивач, а саме 105200 грн. На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати на правову допомогу в сумі 1206 грн. 40 коп. (250 грн. за складання позовної заяви + 956 грн. 40 коп. за участь представника [PERSON] в судовому засіданні протягом 3 год. 18 хв.). На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 220, 548, 570, 571, 635, 638, 639, 655, 657 ЦК України та

Outcome: partial