Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Кіштельніца Теленешського району Республіки Молдова, який помер [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Братське Братського району Миколаївської області, а також внести зміни в актовий запис № 38 від 05 серпня 2016 року про реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , де у відомостях про батька дитини записати [PERSON] батьком останнього, все інше залишити без змін. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона в 2010 році познайомилася в м. Іллічівськ Одеської області з [PERSON] , 1990 року народження, громадянином Республіки Молдова. Вони почали зустрічатися, а потім разом проживали як чоловік та дружина близько півтора року, після чого розійшлися. В 2015 році через соціальні мережі вони поновили своє спілкування і [PERSON] запросив її приїхати до нього в м.Хмельово Корочинськот району Бєлгородської області Російської Федерації, де він працював. Заявниця у вересні 2015 року поїхала до [PERSON] , де вони проживали однією сім`єю як подружжя до грудня 2015 року, після чого розійшлися і вона повернулася в Україну. Повернувшись додому виявилось, що вона вагітна від [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . І оскільки з [PERSON] заявниця шлюб не реєструвала, заяви про визнання себе батьком останній в органи ДРАЦС не подавав, то батьком дитини з її слів, відповідно до ст.135 СК України, записано [PERSON] . З народження сина [PERSON] фактично визнавав себе батьком сина [PERSON] , цікавився його здоров`ям, розвитком, висилав кошти на утримання сина, але не міг приїхати в Україну, щоб подати до органів ДРАЦС заяву про визнання себе батьком. Заявниця в 2017 році зверталась до Братського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання батьківства, однак залишила позов без розгляду, в зв`язку з неможливістю відповідача з`являтися до суду з іншої держави. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього, її син має право отримувати пенсію по втраті годувальника, однак в зв`язку з тим, що померлий [PERSON] не був записаний його батьком, заявниця цю допомогу оформити не має можливості. Встановлення факту батьківства необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника, так як син заявниці ще є малолітнім, а їй одній його тяжко утримувати. В судове засідання з`явилися заявник та її представник, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги вважав такими що підлягають задоволенню. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Запис про батька дитини зроблений відповідно до ст. 135 СК України, тобто прізвище дитини вказано дівоче прізвище заявника - [PERSON] , а ім`я та по-батькові вчинені за її вказівкою (а.с. 6). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, заявниця проживала разом із померлим [PERSON] у цивільному шлюбі, раділи, що у них буде дитина, померлий допомагав утримувати дитину, на даний час родичі померлого допомагають дитині. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 15). У відповідності зі ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 2 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 128 CК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. З довідки з матеріалів справи вбачається, що актовий запис про народження дитини був складений із зазначенням відомостей про батька, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлений факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами родичів померлого (а.с. 7-8) та поясненнями свідків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать прийняття спадщини неповнолітнім сином заявника. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. Судові витрати слід залишити за заявником.

Outcome: approved