Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 06 травня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міськвиконкому Донецької області. Вказує, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, та сина [PERSON] [INFO], який навчається в інституті. Протягом останніх двох років сумісного проживання вони не знаходять спільної мови, мають різні погляди на життя. В їх сімї відсутнє взаєморозуміння, і як наслідок виникли особисто - неприязні відносини. Шлюбно - сімейні відносини та ведення сумісного господарства між ними припинено, поновлювати які вони не бажають Спору про поділ майна, що є їхньою сумісною власністю не виникає. Згоду на утримання синів між ними досягнуто. Посилаючись на вищевказані обставини просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Совсун». Сторони, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не зявилися. Позивач надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Із рекомендованого повідомленні про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду і судову повістку про виклик отримав 02.06. 2016., тобто завчасно. Отримавши завчасно зазначені документи, відповідач заперечень проти позову, клопотань тощо не заявив. Відповідно до ч.4 ст.74 ЦПК України суд вважає судові повістки відповідачу врученими належним чином. За таких обставин, за ухвалою суду, на підставі письмової заяви позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, про що свідчать фотокопії їх паспортів (а.с.4-6). [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 06 травня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міськвиконкому Донецької області. Актовий запис №194. До справи долучено оригінал свідоцтва про шлюб (а.с.3). 01 серпня 1995 року в подружжя народився син [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про його народження та фотокопія його паспорту (а.с.8-9). 29 квітня 2003 року в них народився син [PERSON], про що свідчить фотокопія його свідоцтва про народження(а.с.10) Із довідки Виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області, вбачається, що позивач зареєстрована за адресою [INFO], та має такий склад сімї: чоловік - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.7). Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені. Вбачається, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо у звязку із небажанням позивача за вказаних обставин зберегти шлюб, особисто - неприязними стосунками, що склалися. Наведене свідчить, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Отже, підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально, а тому позов і підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач надалі бажає іменуватися шлюбним прізвищем «Совсун», про що вказала в позовній заяві. Таким чином, позивач має право після розірвання шлюбу на прізвище «Совсун». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Клопотання про стягнення на свою користь понесених витрат по сплаті судового збору позивачем не заявлене. А тому,

Outcome: approved