Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.10.2001 р. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження 19 жовтня 1996 р. зроблено відповідний актовий запис за № 560. Вказує, що у шлюбі в них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відмітка та дані про народження дітей, дати їх народження наявні на сторінці 9 її паспорта. Зазначає, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Пояснює, що протягом останніх декількох років їхні з відповідачем стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, що суперечить її поглядам та інтересам та їх неповнолітнього сина, створює нестерпні, аморальні умови проживання. Зазначає також, що вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Стверджує, що між нею та відповідачем відсутній спір стосовно проживання та виховання неповнолітнього сина - [PERSON] . Майновий спір між ними також відсутній. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оплату судового збору покласти на відповідача. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, 01.04.2020 року [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві просила позовні вимоги задовольнити. У підготовче засідання відповідач не з`явився, однак, [PERSON] 01.04.2020 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.1996 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ), було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської Ради, про що 19.10.1996 року зроблено відповідний запис за № 560, що стверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 19.10.1996 року. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін є діти: повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

Outcome: approved