Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 27 квітня 2012 року. Позовна заява мотивована тим, що 27 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 515 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-АМ № 115333. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, а збереження сім'ї стало неможливим, оскільки сторони мають різні характери та не можуть знайти спільну мову. Також відповідач періодично чинив фізичні дії до позивача. Вести сумісний побут у сторін не виходить, так як ввесь час виникають суперечки, а останнім часом відповідач почав зраджувати позивачу з коханкою і не приховував цього. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, спільне господарство сторони не ведуть. Примирення, а також подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу між позивачем та відповідачем є неможливим. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище «Дяченко». Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 27 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 515 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 115333, виданого 27 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 12 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Сімейне життя у них не склалось, а збереження сім'ї стало неможливим, оскільки сторони мають різні характери та не можуть знайти спільну мову. Також відповідач періодично чинив фізичні дії до позивача. Вести сумісний побут у сторін не виходить, так як ввесь час виникають суперечки, а останнім часом відповідач почав зраджувати позивачу з коханкою і не приховував цього, в результаті чого між ними фактично припинено шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Примирення між ними також неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та визнання відповідачем предявленого позову суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Дяченко», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити «Дяченко». З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved