Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON], Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції , третя особа - [PERSON] про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування державної реєстрації, встановлення факту , що має юридичне значення, визнання права власності на частку домоволодіння та земельної ділянки в порядку спадкування за законом. 9.03.2016 року до початку розгляду справи по суті позивачкою \\ її представником \\ до суду адресована заява про зміну предмета та підстави позову. Відповідно до змісту позовних вимог в остаточній редакції , позивачка [PERSON] свої доводи обґрунтовує тим , що 13 травня 2015 року померла її мати [PERSON], яка останнім часом проживала за адресою м . Черкаси , вул. Ільїна , 480. ( свідоцтво про смерть додається до позовної заяви ). Вона являється дочкою спадкодавиці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом РАЦС за №535 від 01.11.2000 року, довідкою про укладення шлюбу від 11.06.2001 року з перекладом з німецької мови на російську мову, свідоцтвом про народження серії 1-СР №076908, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29.12.1998 року. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У звязку із смертю [PERSON] 13 травня 2015 року відкрилася спадщина на наступне майно : - у вигляді 1\\2 частини домоволодіння по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси, що належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого другою черкаською державною нотаріальною конторою 18.12.2006 року та на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області - 1\\2 частини земельної ділянки площею 489,0 кв.м. по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту від 20.02.2007 року. Факт належності земельної ділянки [PERSON] підтверджено копією рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2010 року. Також, вказується , що вона звернулася в установлений законом строк до приватного нотаріуса Черкаського міського округу [PERSON] шляхом подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За збігом шести місяців з часу подачі заяви, вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського округу [PERSON] для оформлення спадкових прав після [PERSON], зазначивши, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння по вул.. Ільїна ,480 та на земельну ділянку площею 489,0 кв.м за цією адресою. Після цього вона звернулася до комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» з метою отримання копій правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] та отримала наступні документи: - копію свідоцтва про право на спадщину, посвідченого другою Черкаською державною нотаріальною конторою 18.12.2006 року - технічний паспорт - копію рішення апеляційного суду Черкаської області від 05.10.2010 року. З аналізу рішення апеляційного суду Черкаської області від 05.10.2010 року вона встановила , що померлій [PERSON] та відповідачці [PERSON] належить земельна ділянка площею 489,0 кв.м. по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту від 20.02.2007 року. Надавши вищевказані документи у розпорядження нотаріуса, вона дізналась, що для оформлення спадкових прав мають бути надані не копії, а оригінали правовстановлюючих документів. 27 жовтня 2015 року їй було надано письмове розяснення нотаріуса [PERSON], відповідно до якого нотаріус вказав, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів з відповідною реєстрацією на спадкове майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно надати саме оригінали правовстановлюючих документів та необхідні всі необхідні документи, та , крім того , їй розяснено право звернення до суду . Таким чином , нотаріус послався на п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Також, нотаріусом вказано , що у випадку відсутності у спадкоємця будь якого документа, необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину , ним розяснюється процедура вирішення даного питання в судовому порядку. (підпункт 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку). До позовної заяви нею долучена ксерокопія письмової відмови нотаріуса за №429\\02-14 від 27.10.2015 року. Також, позивачкою вказується , що в Придніпровському районному суді м. Черкаси спілкуючись з відповідачем вона \\ її представник \\ дізналася, що 10 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання на 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою - м. Черкаси, вул..Ільїна, 480 та на 1\\2 частину земельної ділянки площею 489,0 кв.м, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , кадастровий номер 7110136400-02-051-0009, яка розташована на території Черкаської міської ради по вул..Ільїна, 480. Також, нею зясовано , що у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 27904944 від 22.01.2016 року , [PERSON], Черкаське міське управління юстиції, Черкаської області зареєструвала право власності на 1\\2 частину домоволодіння на імя [PERSON] Таким чином , нею встановлено , що право власності зареєстровано вже після того, як відчужувач за договором довічного утримання помер та це є порушенням матеріального права, зокрема, ст. 210, ч. 2 ст. 745 ЦК України , оскільки після смерті [PERSON], почали діяти спадкові права, а державна реєстрація права власності на підставі договору довічного утримання - відбулася незаконно. А тому , це свідчить про те, що відповідачка не здійснила державної реєстрації договорів довічного утримання за життя спадкодавиці [PERSON], та, як результат, не набула права власності на домоволодіння та на земельну ділянку. Згідно ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 вказаної статті ЦК України договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Згідно\~наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав\~на обєкти нерухомого майна\~бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. У відповідності до частини 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - \~з моменту державної реєстрації. Також, позивачкою вказується , що згідно\~до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року за № 9, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено, згідно із статтями\~210\~та 640 ЦК України,\~не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Вважає, що за даних конкретних обставин реєстрація права власності 1\\2 частини домоволодіння № 480 по вул. Ільїна в м. Черкаси відбулася з порушеннями матеріального права та потребує відновлення становища, яке існувало до порушення її права на оформлення спадщини. Реєстрація права власності є незаконною та підлягає до скасування. Це також вказує на те, що в даному спорі вбачається спір про право власності на нерухоме майно, а саме, чи відбулося набуття відповідачем права власності на підставі договору довічного утримання , який відповідно є неукладеним, оскільки за життя [PERSON] не зареєстрований. Оскільки договір є неукладеним, то і реєстрація права власності є недійсною, що є обґрунтуванням того , що до майна, яке залишилось після смерті [PERSON] має застосовуватися спадкове право. [PERSON] не здійснила державної реєстрації договорів довічного утримання за життя спадкодавці [PERSON] та не набула права власності на домоволодіння і на земельну ділянку. У відповідності до ч.1 ст.745 ЦК України договір довічного утримання \\ догляду \\ укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно до ч.2 ст.745 ЦК України договір довічного утримання \\ догляду \\ , за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Згідно наказу Міністерства юстиції України за №7\\5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на обєкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинений згідно із статтями 210 та 640 ЦК України, не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. А тому , узагальнюючи вищенаведене, вбачається, що за вищевикладених обставин, реєстрація права власності на 1\\2 частини домоволодіння по вул.. Ільїна,480 в м . Черкаси відбулася з порушенням матеріального права та потребує відновлення становища,яке існувало до порушення права позивачки [PERSON] на оформлення спадщини, реєстрація права власності є незаконною і підлягає скасуванню. У даному спорі вбачається спір про право власності на нерухоме майно, а саме , чи відбулося набуття відповідачем [PERSON] право власності на підставі договору довічного утримання , який відповідно є неукладеним \\ оскільки за життя [PERSON] не зареєстрований \\ . А оскільки , договір є неукладеним, то і реєстрація права власності є недійсною, а тому , до майна, що залишилось після смерті [PERSON] необхідно застосовувати спадкове право. Також, позивачка вказує, що вона звернулася до суду також і з вимогою про встановлення факту що має юридичне значення у позовному провадженні , а саме , про встановлення факту родинних відносин між нею та її матір,ю [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року. Згідно зп.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Позивачка посилається у своєму позові на п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» про те , що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи - залишає без розгляду та розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Також, у відповідності до ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Причиною неможливості встановити факт родинних відносин, окрім, як в судовому порядку , являється смерть її матері [PERSON] Вона являється громадянкою України та постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, при виїзді на постійне місце проживання у ФРН паспорт України вилучається та видається закордонний паспорт , а в ньому не вказують по батькові. В результаті цього , вона відповідно до закордонного паспорту, який підтверджує її особу є громадянкою України [PERSON],[INFO]. На підтвердження факту родинних відносин із [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року , нею в розпорядження суду надаються: - свідоцтво про смерть [PERSON] серії І СР № 264696 - свідоцтво про народження [PERSON] \\ повторне \\ серії І-СР № 076908 -свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-СР № 042357 -довідка РАЦС № 535 від 01.11.2000 року на імя [PERSON] -рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 1993 року про розірвання шлюбу -довідка про укладення шлюбу, зі змісту якої , вбачається, що одружується [PERSON] ( народжена [PERSON]), [INFO] в м. Черкаси. Також, позивачкою вказується , що нею витребувано технічний паспорт на домоволодіння за адресою м . Черкаси , вул. Ільїна, 480, копію свідоцтва про право на спадщину, посвідченого другою Черкаською державною нотаріальною конторою 18.12.2006 року, копію рішення апеляційного суду Черкаської області від 05.10.2010 року та довідку комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд може вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно. Просила суд визнати незаконним рішенняпро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 27904944 від 22.01.2016 року , державного реєстратора [PERSON], Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, згідно якого зареєстровано право власності на 1\\2 частину домоволодіння по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси на імя [PERSON] та скасувати державну реєстрацію. Також, просила суд встановити факт, що має юридичне значення, що [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року, являється її матірю. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на1\\4 частину домоволодіння по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси після[PERSON], яка померла 13 травня 2015 року. Крім того , просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1\\4 частинуземельної ділянки площею 489,0 кв.м. по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту від 20.02.2007 року. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення на позов від 29.03.2016 року. Представник Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, причин неявки не надав, незважаючи на те , що належним чином повідомлений судом про день і час розгляду справи. Третя особа [PERSON] підтримала правову позицію [PERSON] і вважає, що в позовних вимогах [PERSON] має бути відмовлено. Вона, як дочка померлої [PERSON] , не побажала приймати участь в оформленні спадкових прав на майно матері. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення , виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред,являються за місцезнаходженням майна. За обставинами справи , встановлено, що 13 травня 2015 року померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON], яка останнім часом проживала за адресою м . Черкаси , вул. Ільїна 480. ( свідоцтво про смерть додається до позовної заяви ). Обставини того, що позивачка [PERSON] являється дочкою спадкодавиці [PERSON] підтверджується свідоцтвом РАЦС за №535 від 01.11.2000 року, довідкою про укладення шлюбу від 11.06.2001 року з перекладом з німецької мови на російську мову, свідоцтвом про народження серії 1-СР №076908, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29.12.1998 року. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У звязку із смертю [PERSON] 13 травня 2015 року відкрилася спадщина на наступне майно : - у вигляді 1\\2 частини домоволодіння по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси, що належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого другою Черкаською державною нотаріальною конторою 18.12.2006 року та на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області - 1\\2 частини земельної ділянки площею 489,0 кв.м. по вул. Ільїна, 480 в м. Черкаси, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту від 20.02.2007 року. Факт належності земельної ділянки [PERSON] підтверджено копією рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2010 року. В судовому поряду досліджена спадкова справа до майна померлої [PERSON] та встановлено , що позивачка [PERSON] в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 27 жовтня 2015 року на запит представника позивачки [PERSON] було надано письмове розяснення нотаріуса [PERSON], відповідно до якого нотаріус вказав, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів з відповідною реєстрацією на спадкове майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно надати саме оригінали правовстановлюючих документів та необхідні всі необхідні документи,та крім того , їй розяснено право звернення до суду . До позовної заяви позивачем \\ його представником \\ долучена ксерокопія письмової відмови нотаріуса за №429\\02-14 від 27.10.2015 року. Також, встановлено, що 10 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання на 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою - м. Черкаси, вул..Ільїна, 480 та на 1\\2 частину земельної ділянки площею 489,0 кв.м, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд , кадастровий номер 7110136400-02-051-0009, яка розташована на території Черкаської міської ради по вул..Ільїна, 480. Також, встановлено , що у відповідності до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 27904944 від 22.01.2016 року , [PERSON], Черкаське міське управління юстиції, Черкаської області зареєструвала право власності на 1\\2 частину домоволодіння на ім,я [PERSON] Таким чином , встановлено , що право власності зареєстровано вже після того, як відчужувач за договором довічного утримання помер та це є порушенням матеріального права, зокрема, ст. 210, ч. 2 ст. 745 ЦК України , оскільки після смерті [PERSON], почали діяти спадкові права, а державна реєстрація права власності на підставі договору довічного утримання - відбулася незаконно. А тому , це свідчить про те, що відповідачка [PERSON] не здійснила державної реєстрації договорів довічного утримання за життя спадкодавиці [PERSON], та, як результат, не набула права власності на домоволодіння та на земельну ділянку. Згідно ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 вказаної статті ЦК України договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Згідно\~наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав\~на обєкти нерухомого майна\~бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. У відповідності до частини 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - \~з моменту державної реєстрації. Згідно\~до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року за № 9, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено, згідно із статтями\~210\~та 640 ЦК України,\~не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Таким чином , за даних конкретних обставин реєстрація права власності 1\\2 частини домоволодіння № 480 по вул. Ільїна в м. Черкаси відбулася з порушеннями матеріального права та потребує відновлення становища, яке існувало до порушення права на оформлення спадщини. Реєстрація права власності є незаконною та підлягає до скасування. Це також вказує на те, що в даному спорі вбачається спір про право власності на нерухоме майно, а саме, чи відбулося набуття відповідачем [PERSON] права власності на підставі договору довічного утримання , який відповідно є неукладеним, оскільки за життя [PERSON] не зареєстрований. Оскільки договір є неукладеним, то і реєстрація права власності є недійсною, що є обґрунтуванням того , що до майна, яке залишилось після смерті [PERSON] має застосовуватися спадкове право. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна \\ стаття 182 цього Кодексу \\ . Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України постановляє дати такі розяснення: спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року №3425-Х11 «Про нотаріат» від 23 червня 2005 року №2709-1V»Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Спадкуванням є перехід прав і обовязків \\ спадщини \\ від фізичної особи, яка померла \\ спадкодавця \\ до інших осіб \\ спадкоємців \\. \\ ст. 1216 ЦК України \\ . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зп.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Також, встановлено , що позивачка [PERSON] являється громадянкою України та постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, при виїзді на постійне місце проживання у ФРН паспорт України вилучається та видається закордонний паспорт , а в ньому не вказують по батькові. В результаті цього , позивачка відповідно до закордонного паспорту, який підтверджує її особу є громадянкою України [PERSON],[INFO]. На підтвердження факту родинних відносин із [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року ,позивачкою в розпорядження суду надані: - свідоцтво про смерть [PERSON] серії І СР № 264696 - свідоцтво про народження [PERSON] \\ повторне \\ серії І-СР № 076908 -свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-СР № 042357 -довідка РАЦС № 535 від 01.11.2000 року на імя [PERSON] -рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 1993 року про розірвання шлюбу -довідка про укладення шлюбу, зі змісту якої , вбачається, що одружується [PERSON] ( народжена [PERSON]), [INFO] в м. Черкаси. Надані суду вказані письмові матеріали доводять факт родинних відносин позивачки [PERSON] з померлою [PERSON] та це визнається і [PERSON] та [PERSON], які являються сестрами. Згідно ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд може вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином , в судовому порядку знайшли своє підтвердження позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації та встановлення факту , що має юридичне значення, а також про визнання права власності на частку домоволодіння та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, а тому , позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином , має бути визнано незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27904944 від 22.01.2016 року державного реєстратора [PERSON], Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, згідно якого зареєстровано право власності на 1\\2 частини домоволодіння по вулиці Ільїна,480 в м . Черкаси на імя [PERSON] та скасувати державну реєстрацію. Також, має бути встановлений факт, що має юридичне значення, а саме , що [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року, є матірю [PERSON], яка народилася 11 травня 1954 року. За позивачкою [PERSON],[INFO], має бути визнано право власності в порядку спадкування за законом н 1\\4 частини домоволодіння по вулиці Ільїна,480 в м . Черкаси після [PERSON], яка померла 13 травня 2015 року. Крім того , за позивачкою [PERSON] має бути визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1\\4 частину земельної ділянки площею 489 кв.м по вулиці Ільїна,480 в м . Черкаси, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить [PERSON] на підставі державного акту від 20.02.2007 року. На підставі ст.ст. 11,60, 213- 215, 88 ЦПК України ,

Outcome: approved