Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 14.09.2020 і до закінчення ним навчання до 30.06.2024. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син навчається на першому курсі факультету «Економіки та бізнесу» Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного (ІV рівня акредитації), денної форми навчання. Термін навчання чотири роки. Дата закінчення навчання 30.06.2024. У зв`язку із навчанням син не має можливості працювати та знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні. Відповідач матеріальної допомоги на дитину в добровільному порядку не надає, вихованням дитини не займається. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не має. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, працює, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. 30.04.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] частково у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.03.2021 і до закінчення сином навчання до 30.06.2024. Відповідач зазначає, що до досягнення сином [PERSON] повноліття [INFO] він справно сплачував аліменти на його утримання. Позовну заяву пред`явлено 26.03.2021. Таким чином, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання сина з 14.09.20 до 26.03.2021 досягнення ним повноліття, не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки за цей період аліменти на утримання сплачувались відповідно до судового наказу від 23.05.2019. 29.03.2019 він зареєстрував шлюб з [PERSON] .. Від вказаного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з 05.07.2019 на його утриманні знаходиться малолітня дитина. Крім того, на його утриманні знаходиться одинока матір [PERSON] , інвалід ІІ групи. Також, за життя [PERSON] , чоловік його матері отримав кредит. Після його смерті АТ КБ «Приватбанк» заявлено до спадкової справи претензію на 567773,67 грн. Він особисто фінансово допомагає матері, як в придбанні речей побуту так і погашення боргових зобов`язань. У зв`язку зі зміною сімейного стану, погіршення матеріального становища йому тяжко матеріально буде сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі. 24.05.2021 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач наполягає на задоволенні заявлених нею вимог у повному обсязі. Зазначає, що твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір не підтверджено жодним чином, а твердження про те, що між ним та [PERSON] укладено шлюб та за час шлюбу у них народилася дитина не підтверджує те, що вони знаходяться на його утриманні. Більш того, це не звільняє відповідача від обов`язку як батька забезпечувати належне утримання сина [PERSON] . Відповідач може мати будь-яку кількість дітей, при умові відповідального відношення до виховання та утримання дітей. У судове засідання позивач - [PERSON] не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Яцуренко О.А. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її та відповідача відсутності. Позовні вимоги визнають частково. Підтримують позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Крім цього, на електронну адресу суду від представника відповідача адвоката Яцуренко О.А. надійшла довідка з місця проживання [PERSON] №121 від 02.06.2021. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.11.2014 розірвано /а.с.7/. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . /а.с.10/. Відповідно до довідки Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного №1170 від 01.02.2021, [PERSON] є студентом першого курсу факультету «Економіки та бізнесу» Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного (ІV рівня акредитації), денної форми навчання. За умовами договору навчання на контрактній основі. Стипендію не отримує. Дата вступу 14.09.2020 . Термін навчання чотири роки. Дата закінчення навчання 30.06.2024 /а.с.11/. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не має можливості повною мірю забезпечувати себе всім необхідним для свого повноцінного навчання та розвитку. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 29.03.2019, [PERSON] з 29.03.2019 перебуває у шлюбі з [PERSON] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] /а.с.28/. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.29/. Згідно довідки з місця проживання №121 від 02.06.2021, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] . Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться одинока матір, яка є інвалідом ІІ групи суд не приймає до уваги, оскільки доказів того, що матір відповідача знаходяться на його утриманні суду не надано. До того ж матір відповідача отримує пенсію. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку надавати майнову допомогу своєму синові, по справі не встановлені. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітньому сину, яка продовжує навчання, а також те, що він має на утриманні малолітню дитину та згоден сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, тому, враховуючи фактичні обставини справи, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця. Вказаний розмір аліментів, на переконання суду, забезпечить справедливий баланс між потребами повнолітнього сина, який продовжує навчання в отриманні матеріальної допомоги, матеріальним забезпеченням неповнолітніх дітей та можливостями відповідача в наданні такої допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 191, 201 СК України аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів, починаючи з 14.09.2020, суд вважає безпідставними, оскільки з позовом до суду остання звернулася 26.03.2021 і саме з цього часу присуджуються аліменти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial