Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 14000 грн., посилаючись на те, що в жовтні 2012 року відповідач звернувся до неї з проханням дати в займи грошові кошти на придбання легкового автомобіля. 07 жовтня 2012 року між ними було укладено договір займу, за яким відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 15000 грн. та які зобов'язався повернути до 07 жовтня 2013 року. У квітні 2013 року відповідач повернув їй 1000 грн., а решту боргу в сумі 14000 грн. до цього часу відповідачем не повернуто, крім того [PERSON] всіляко уникає зустрічі з нею та не відповідає на телефонні дзвінки, що свідчить про те, що відповідач не бажає повернути борг. До позовної заяви [PERSON] додала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки вона проживає в Донецькій області та є інвалідом ІІ групи, що ускладнює її можливість з'являтися до суду на слухання справи. Представник позивача в судовому засіданні надав уточнений позов в якому додатково вказав розмір відсотків за користування грошовими коштами, інфляційні витрати та три відсотки річних. Просив суд стягнути з відповідача 16636,93 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума основного боргу, 1351,03 грн. - відсотки за користування, 165,00 грн. - інфляційні витрати, 120,90 грн. - три відсотки річних, а також стягнути судові витрати: 1500 грн. витрати на правову допомогу та 114,70 судовий збір за забезпечення позову. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував факту отримання в борг грошової суми в розмірі 15 000 грн. та підписання боргової розписки, однак стверджує, що відпрацював позивачеві всю суму боргу, проводячи ремонтні роботи в її домоволодінні. При цьому зазначив, що боргу грошима не повертав зовсім. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2012 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 07.10.2013 року. Дана обставина підтверджується як борговою розпискою (а.с.27) так і поясненнями сторін у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання грошових коштів в сумі 15000 гривень від гр.. [PERSON] відповідачем [PERSON] не осппорюється. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи в суді як представники позивача так і сам відповідач стверджують, що грошових коштів [PERSON] не повернуто. Відповідно до ст.. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем зобов'язання за договором позики не було виконано, грошові кошти в розмірі 15000грн. не повернуто і підлягають стягненню в судовому порядку. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А згідно з ч.2 цієї ж статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунки проводяться за формулами: інфляційні витрати - сума боргу*індекс інфляції, 3% річних - сума боргу*3%/365*кількість днів прострочення, відсотки - сума боргу*ставка НБУ/365*кількість днів прострочення. Згідно постанови НБУ від 21.03.2012 року №102 облікова ставка НБУ складала 7.5%, постанови НБУ від 06.06.2013 року №209 облікова ставка НБУ складала 7% та листа НБУ від 12.08.2013 року № 65-109/8835/9771 облікова ставка НБУ складала 6.5%. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають безумовному задоволенню. Посилання відповідача на ту обставину, що він відпрацював позивачеві всю суму боргу, проводячи ремонтні роботи в її домоволодінні, суд знаходить безпідставними, оскільки вони суперечать змісту боргової розписки. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-17, згідно якого у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати позивача на правову допомогу підтверджуються квитанцією про оплату адвокату Профатило О.П., який приймав участь судовому процесі, гонорару в сумі 1500 грн. (а.с. 58) На підставі положень ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. А тому,

Outcome: approved