Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподіл майна, який обґрунтовує наступним. 13 серпня 2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконкомом Великогеївської сільською радою Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 11 від 13 серпня 2005 року та видано Свідоцтво про реєстрацію шлюбу. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , про що було видано Свідоцтво про народження та зроблений відповідний актовий запис № 12 в Книзі реєстрації народжень від 07 липня 2008 року. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , про що було видано Свідоцтво про народження та зроблений відповідний актовий запис № 31 в Книзі реєстрації народжень від 22 жовтня 2014 року. Позивач вказує на те, що протягом останніх років спільне життя між сторонами не склалося, виникають постійні сварки та конфлікти з приводу недовіри, що негативно впливає на дітей. Продовження проживати сім`єю на думку позивача є неможливим, оскільки шлюб носить формальний характер, сторони є людьми різних характерів. Позивач вважає, що для забезпечення інтересів дітей, доньок [PERSON] та [PERSON] , слід залишити проживати з матір`ю, проти зустрічей відповідача [PERSON] з доньками, його участі в їх вихованні не заперечує. Також вказує, що за час подружнього життя подружжям було набуто у власність декілька об`єктів нерухомості та автомобілів. Так, 07 листопада 2012 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботя А.В. та зареєстрованим в реєстрі за номером 2338, [PERSON] придбав нежитлову будівлю, а саме: магазин Продтовари і Промтовари, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] року [PERSON] , набув право власності на земельну ділянку, площею 0,9972 га, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2124880600:10:021:0013, що стверджується Свідоцтвом про право власності сері [NUMBER] за індексним номером 27971483. Також [PERSON] є власником трьох транспортних засобів: Peugeot Partner, вантажний фургон малотонажний-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 24.04.2015 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області; Hyundai Elantra, \~ \~ \~ \~легковий \~ \~ \~ \~седан-В, \~ \~ \~ \~номер \~ \~ \~ \~шасі \~ \~ \~ \~(кузова, \~ \~ \~ \~рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 26.09.2012 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області; Volkswagen СС, \~ \~ \~ \~легковий \~ \~ \~ \~седан-В, номершасі \~ \~ \~ \~(кузова, \~ \~ \~ \~рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 17.05.2018 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області. Позивач вважає, що об`єкти спільної сумісної власності підлягають поділу в наступному порядку: право власності на магазин Продтовари і Промтовари, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] ; право власності на земельну ділянку7, площею 0,9972 га, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2124880600:10:021:0013, визнати за [PERSON] ; право власності на автомобіль марки Peugeot Partner, вантажний фургон малотонажний-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 24.04.2015 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, визнати за [PERSON] ; право власності на автомобіль марки Hyundai Elantra, легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 26.09.2012 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, визнати за [PERSON] ; право власності на автомобіль марки Volkswagen СС, легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане 17.05.2018 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, визнати за [PERSON] . Ухвалою судді від 12.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В судове засідання сторони не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Разом з тим позивачка по справі подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також заяву про зменшення позовних вимог, зокрема виклала прохальну частину позову у такій редакції: просить розірвати шлюб, що укладений між [PERSON] та відповідачем [PERSON] [INFO] , дітей [PERSON] , яка народилась [INFO] та [PERSON] , яка у нас народилась [INFO] - залишити на її утриманні. Відповідач подав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконавчим комітетом Великогеївської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 11 від 13 серпня 2005 року та видано Свідоцтво про реєстрацію шлюбу. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , про що було видано Свідоцтво про народження та зроблений відповідний актовий запис № 12 в Книзі реєстрації народжень від 07 липня 2008 року. [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , про що було видано Свідоцтво про народження та зроблений відповідний актовий запис № 31 в Книзі реєстрації народжень від 22 жовтня 2014 року. Позивач вказує на те, що протягом останніх років спільне життя між сторонами не склалося, виникають постійні сварки та конфлікти, що негативно впливає на дітей. Подальше проживання сім`єю на думку позивача є неможливим, оскільки шлюб носить формальний характер, сторони є людьми різних характерів. Вказані обставини також не спростовані стороною відповідача в судовому засіданні. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Також судом встановлено, що позивачем ставиться вимога про залишення неповнолітніх дітей на її утриманні. Вивчивши дану вимогу, суд виходить із наступного. Положеннями ст. 141\~СК України визначено,\~що \~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відтак чинним законодавством врегульован, що обоє батьків повинні брати участь в утриманні дітей. Разом з тим чинним СК не передбачено вирішення питання щодо залишення дитини на утриманні одного збатьків. За правилами ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Зі змісту позову слідує, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем. Разом з тим суд звертає увагу на те, що в уточнених позовних вимогах позивач не ставить питання про визначення місця проживання дітей. Положеннями ст. 13 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак з огляду на те, що вимога щодо залишення на утриманні дітей не ґрунтується на чинному законодавстві, є неконкретизованою, суд відмовляє у її задоволенні. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved