Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів до 1\~000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розмір аліментів, який стягується з відповідача відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2015 року на утримання малолітніх дочки [PERSON], [INFO], а також сина [PERSON], [INFO], не забезпечує нормального рівня життя останніх. Так, значно подорожчали продукти харчування, одяг, ліки, тарифи на комунальні послуги і т.і. З метою ухилення від сплати аліментів та приховування дійсних доходів [PERSON] звільнився з постійного місця роботи та розміщує оголошення в газеті про надання послуг з ремонту холодильників в приватному порядку. Також зазначила про те, що син перебуває на диспансерному обліку у звязку із захворюванням серця та бронхів. У додаткових витратах на утримання дітей відповідач участі не приймає. Позивач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що після стягнення аліментів позивач від іншого шлюбу народила дитину, у звязку з чим на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та, відповідно, не працює. Крім того, погіршилися її житлові умови, адже вона вимушена орендувати житло. Дане житло знаходиться на значній відстані від школи, у звязку з чим, вона несе додаткові витрати на проїзд дітей. Також зазначив, що позивач щомісячно несе витрати у звязку з навчанням дітей (комунальні послуги, харчування, платежі на ремонт класу, заміну вікон, учбових столів та стільців тощо). У звязку з відсутністю грошових коштів діти вимушені були покинути гурточки. Витрати на лікування матері позивача несе сестра останнього. Крім того, звернув увагу, що довідки про стан здоровя відповідача та квитанції про придбання ним дитині речей датовані вже після звернення позивача до суду. Ліки, зазначені у наданих квитанціях, призначені для лікування інших хвороб, окрім діаформіна, вартістю 30 гривень. Не спростовує ту обставину, що рідний батько дочки позивача продовжує надавати дитині посильну допомогу. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач пояснив, що він на даний перебуває на обліку в центрі зайнятості, а тому не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Коли є можливість, він підробляє, але загальний дохід на місяць не перевищує 1\~500 гривень. Попередні місця роботи він був вимушений покинути через невелику зарплатню. На даний час він проживає з матірю, яка є пенсіонеркою та важко хворіє. Він періодично бере гроші в борг у знайомих та родичів для сплати аліментів та лікування матері. Від додаткових витрат на утримання дітей не ухилявся та завжди допомагав їм в міру можливостей. Періодично він брав сина [PERSON] до себе, неодноразово придбавав йому необхідні речі (велосипед, мобільний телефон, взуття), продукти харчування, а також організовував дозвілля (ходили в цирк, на концерти, вистави тощо). Дочка [PERSON], яку він удочерив, не зважаючи на спроби налагодити контакт, не має бажання з ним спілкуватися. Також звернув увагу, що теперішній чоловік позивача добре заробляє, адже має постійне місце роботи. Рідний батько [PERSON], якого позбавили батьківських прав, також продовжує допомагати дитині. Крім того, він страждає на цукровий діабет другого типу та протягом життя має приймати відповідні ліки. Стверджував, що якщо дитина буде мати бажання відвідувати будь-які гурточки, він буде нести відповідні фінансові витрати. Також стверджував, що син є здоровим, на диспансерному обліку не перебуває. Представник відповідача додатково зазначила, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2017 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] вселені до житлового будинку, в якому зареєстрований та проживає відповідач, а тому, з огляду на відсутність заперечень з боку останнього, діти в будь-який момент можуть переїхати за вказаною адресою. Свідок [PERSON] надала пояснення про те, що [PERSON] приходиться їй рідним братом. Після розлучення з позивачем на нервовому ґрунті він захворів на цукровий діабет, у звязку з чим потребує постійного обстеження та лікування. На даний час він не працює; запропоновані центром зайнятості посади не підходять йому за спеціальністю та станом здоровя. Крім того, він проживає спільно з матірю, яка важко хворіє та також потребує дорогого лікування. Їй неодноразово доводилося надавати братові грошові кошти у борг для своєчасної сплати аліментів на утримання дітей. [PERSON] майже кожні вихідні знаходиться у брата, який, в свою чергу, по можливості організовує йому дозвілля та придбає необхідні речі. Діти здорові, лікування не потребують. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані ними документи та матеріали, допитавши свідка, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначає, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2017 року становить 1 689 гривень. За змістом ч.3 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 410 гривень щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 19.02.2019 року, а також на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 410 гривень щомісячно, починаючи з 08.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.05.2023 року (а.с.3). Позивач, будучи працездатною особою, на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.98). Крім того, позивач орендує житло, сплачуючи щомісячно 1\~000 гривень (а.с.89). Відповідач на час розгляду справи також не працює та з 02.02.2017 року перебуває на обліку в Ізмаїльському МРЦЗ (а.с.59, 81-83, 87). Заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 16.12.2016 року становила 324 гривні 91 копійка на кожну дитину (а.с.26, 27, 52, 53). Після розірвання шлюбу та ухвалення рішення про стягнення аліментів позивачу було діагностовано цукровий діабет ІІ типу та призначене відповідна підтримуюча терапія (а.с.20-22, 51, 55-58). Викладене дає підстави для висновку про те, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дітей змінилися майновий стан обох сторін, сімейний стан позивача, а також стан здоровя відповідача. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.192 СК України та виходячи зі встановленого ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожиткового мінімуму, суд, з урахуванням майнового, сімейного та стану здоровя обох сторін, дійшов до висновку про необхідність збільшення розміру стягнутих аліментів до 600 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону на кожну дитину, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме інтересам останніх. Посилання позивача та її представника на збільшення витрат на утримання дітей та на збільшення прожиткового мінімуму не є підставами для задоволення позову про збільшення розміру стягнутих аліментів. Аналогічні висновки містяться, в тому числі, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016 року у справі №6-4683ск16. Необхідність у додаткових витратах, на які звертали увагу позивач та її представник, є самостійною підставою для звернення до суду для стягнення таких витрат у відповідності до вимог ст.185 СК України, однак таких вимог позивач або її представник не заявляли.Крім того, доводи позивача про необхідність лікування малолітнього сина у звязку із захворюванням серця та бронхів у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли (а.с.76, 80). Наявність рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2017 року про вселення малолітніх [PERSON] та [PERSON] до домоволодіння, в якому зареєстрований та проживає відповідач на висновки суду не впливають, адже у судовому засіданні не спростовувалося, що дане рішення не виконано. Крім того, це не позбавляє відповідача в подальшому звернутися до суду із позовом про припинення права на аліменти. Доводи відповідача про те, що на даний час він не працює у звязку з чим не може сплачувати аліменти у більшому розмірі, суд до уваги не приймає, оскільки визначений судом розмір аліментів становить навіть менше половини прожиткового мінімуму, передбаченого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Також суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він доглядає хвору матір [PERSON], [INFO] (а.с.23-25), оскільки він не навів підстав за яких умов мати знаходиться лише на його утриманні, чи має вона особистий дохід тощо. Крім того, допитана у судовому засіданні рідна сестра відповідача пояснила, що у звязку з незадовільним майновим станом брата вона періодично надає йому грошові кошти у борг та також допомагає рідній матері. Твердження відповідача в обґрунтування своїх заперечень про те, що нинішній та колишній чоловіки позивача допомагають їй в утриманні дітей, суд вважає неприйнятними. Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок, із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial