Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком по [ADDRESS] Свої вимоги мотивувала тим, вона є власником вказаного житлового будинку. В належному їй на праві приватної власності житловому будинку з червня 2017 року зареєстрована, але без поважних причин не проживає її онука [PERSON] Добровільно знятися з реєстраційного обліку вона відмовляється, залишається зареєстрованою в належному їй будинку, чим створює перешкоди по володінню, користуванню та розпорядженню її власністю, тобто порушує законне право власності на житло. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі - продажу будинку від 16.01.2001 року [PERSON] на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а. с. 6). Згідно довідки про склад сім»ї з місця реєстрації Управління адміністративних послуг Роменської міської ради за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки квартального комітету № 12 виконавчого комітету Роменської міської ради [PERSON] дійсно зареєстрована по [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає (а. с. 8). З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] вбачається, що 27 червня 2017 року за даною адресою була зареєстрована [PERSON] (а. с. 9-11). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований, але фактично не проживає з моменту реєстрації її онука - відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] не є членом сім»ї позивача [PERSON], якій належить право власності на спірний будинок, оскільки не була пов»язана з нею спільним побутом, а тому, на підставі ч.2 ст.406 ЦК України, право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 734/387/15-ц від 15 травня 2017 року. Крім того, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved