Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про зміну розміру аліментів, які стягуються за рішенням Світловодського міськрайонного суду від 23.11.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 30.06.2016 року та до досягнення повноліття дітьми. У позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 930 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; на утримання [PERSON] - в розмірі 746 грн. щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; на утримання [PERSON] - у розмірі 746 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи з 08.07.2017 року. Свою вимогу обґрунтовує тим, що аліменти стягнуті в сумі 700 грн. є нижчими, від мінімальної межі передбаченої законом. При цьому посилається на ч. 4 ст. 273 ЦПК України, оскільки змінилися обставини, що впливають на визначення розміру платежів. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Не надав відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Світловодського міськрайонного суду від 23 листопада 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з дня звернення до суду з 30 червня 2016 року та до досягнення повноліття дітьми. Відповідач [PERSON] має заборгованість із сплати аліментів, що підтверджується розрахунком державного виконавця ( а.с. 14). Відповідно до довідки про склад сім'ї діти проживають разом з позивачкою ( а.с. 15). Статтею 180 Сімейного кодексу України, передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів передбачені у статті 182 СК України. Відповідно до вказаної норми при визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України (редакція від 08.07.2017 року, яка є чинною на час ухвалення даного судового рішення) передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України (редакція від 15.12.2017 року, яка є чинною на час ухвалення даного судового рішення) передбачено, що у разі якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Пленум Верховного Суду України у п.п 3,17 Постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Отже, закон надає право стягувачу аліментів звернутися до суду про збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставою для цього зокрема, є те що попередня сума аліментів є нижчою, від мінімальної межі передбаченої законом Частиною 1 ст. 184 СК України, (в редакції яка була чинною на час ухвалення рішення Світловодського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року) передбачалось, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, судза заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Саме з урахуванням тієї обставини, що платник аліментів не був офіційно працевлаштований та відповідно не мав регулярного доходу, судом було визначено спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України, (редакція якої є чинною на час ухвалення даного судового рішення) визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, за змістом вказаної норми закону стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе виключно за заявою одержувача аліментів. Відповідно до вимог статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 вказаної статті визначений мінімальний розмір частки від заробітної плати (доходу), який підлягає стягненню з платника аліментів, який відповідно на одну дитину становить одну четверту частину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя необхідних для розвитку дитини. Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини. Беручи до уваги встановленні обставини, суд вважає, що в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] в межах заявлених позовних вимог. Щодо вимоги позивача стягувати аліменти в збільшеному розмірі починаючи з 08 липня 2017 року, з дати набрання чинності Закону України від 17 травня 2017 року №2037-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд вважає, що вона є такою, що не підлягає задоволенню. Так, згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, лише в частині зміни розміру аліментів на утримання дитини, в іншій частині вимоги, що стосуються початку строку стягнення аліментів за даним рішення суду відмовити. Питання розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК. На підставі викладеного та ст. 180, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: partial