Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , мотивує свої вимоги тим, що останній вироком Лебединського районного суду від 15 лютого 2019 року визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді одного року позбавлення волі. Відповідно до вищевказаного вироку позивачка визнана потерпілою. Вказаним злочином їй завдано матеріальну шкоду яка становить 14020 грн. Крім того, позивачка зазначає, що вказаним злочином їй була завдана моральна шкода, оскільки вона переживала сильні душевні страждання. Тому вона звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь суму матеріального збитку в розмірі 14020 грн., та стягнути суму збитку на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 01.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Як встановлено з листа начальнику відділу по контролю за виконанням судових рішень Сумського СІЗО від 08.04.2019 року № 3108 (а.с.24) [PERSON] , 1992 року народження 06.04.2019 року направлений до ДУ «Полтавський УВП (№23) на виконання ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.03.2019 року. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Лебединського районного суду Сумської області від 15.02.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: по ч. 1 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту; по ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно до відбуття призначити покарання в виді одного року позбавлення волі. Міру покарання рахувати х моменту затримання - 21 січня 2019 року. Згідно із ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача, позивачці заподіяно матеріальну шкоду, і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно з пунктами 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на викладене позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 14 020 (чотирнадцять тисяч двадцять) грн. Сума вартості викрадених предметів розраховувалась , беручи до уваги вартість на момент викрадення та з врахуванням вартості 1 грама золота в сумі 1148,635 грн. та з врахуванням зносу. Окрім матеріальної шкоди позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. Визначаючись щодо відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить із наступного. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення, позивачка зазнала моральних страждань, дія, вчинена відповідачем, призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, остання зазнала душевних страждань. При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач не вжив заходів щодо повного відшкодування позивачці матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивачка. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Відповідач, будучи повідомленим про можливість подати відзив на позовну заяву, не скористався своїм правом та заперечень проти позовних вимог не надав. Враховуючи глибину і ступінь моральних страждань позивачки, суд вважає можливим стягнути на її користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, частково задовольнивши позовні вимоги. Оскільки позивачка на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до ст. 141 ЦПК України в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial