Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] підприємства Ужгородський туристсько оздоровчий комплекс «Світанок» Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що вона працювала на посаді головного бухгалтера дочірнього підприємства Ужгородського туристсько-оздоровчого комплексу «Світанок» Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист». Наказом №12/02-01 по ПрАТ «Закарпаттурист» її було звільнено з роботи 13.04.2013 року. В день звільнення з нею не було проведено розрахунку, такий було здійснено лише 09.07.2013 року і то лише по виплаті зарплати, у звязку з чим вона змушена була звернутись до суду. 03.12.2015 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області сятгнуто з ДП «Ужгородського туристично-оздоровчого комплексу «Світанок» на користь [PERSON] 32450,00 грн. за період з 21.11.2013 року по 15.04.2015 року. Зазначає, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати працівникові при звільненні належних сум. Присуджену апеляційним судом суму за період з 21.11.2013 року по 15.04.2015 року одержала 27.10.2016 року. Вказує, що надсилала відповідачу листа з проханням розрахуватися добровільно, однак ані відповіді ані грошей не одержала, у звязку з чим просить суд стягнути з ДП Ужгородський туристсько-оздоровчий комплекс «Світанок» Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні 70950 грн. за період з 16.04.2015 року по день подачі позову 20.10.2017 року. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу ДП Ужгородський туристсько оздоровчий комплекс «Світанок» Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, \~наказом №12/02-01 від 13.04.2013 року [PERSON] звільнено із посади головного бухгалтера ДП Ужгородського ТОК «Світанок» ПрАТ «Закарпаттурист» на підставі п.1\~ст.40 КЗпП України,\~у звязку із скороченням штату працівників. Судом встановлено, що при звільненні з [PERSON] не проведено повного розрахунку всіх сум, що належать їй від підприємства при звільненні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2013 року стягнуто з ДП «Ужгородський туристично-оздоровчий комплекс «Світанок» на користь [PERSON] 8030 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати, а в решті позову відмовлено. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.07.2014 року залишено без змін рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2013 року. 03.12.2015 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області стягнуто з [PERSON] підприємства «Ужгородський туристично-оздоровчий комплекс «Світанок» на користь [PERSON] 32450.00 (тридцять дві тисячі чотириста пятдесят) гривень. З тексту вказаного рішення слідує, що судова колегія прийшла до висновку, що має місце невиплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з моменту постановлення судового рішення від 21.11.2013 року по день фактичного розрахунку 15.04.2015 року, що становить 32450 грн. з розрахунку середньоденної заробітної плати, яка складає 110 грн. і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст.32 ЦПК України, факти, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили по одній цивільній справі, не доводяться знову при розгляді інших цивільних справ, в яких беруть участь ті самі особи. Позивачкою ставиться питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.04.2015 року по 20.10.2017 року в розмірі 70950,00 грн. Виходячи зі змісту вказаних рішень судом встановлено факт порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні позивача. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.11.2016 року, слідує, що грошові кошти на виконання апеляційного суду Закарпатської області від 03.12.2015 року в сумі 32450,00 грн. поступили на рахунок [PERSON] - 28.10.2016 року. Як зазначає Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своєму рішенні від 16.01.2008 року «Про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правову допомогу» вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідає нормам діючого законодавства, а саме положенню ст. 117 КЗпП України. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144ц13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені\~статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Конституційного суду України від 15.10.2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням гр. [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України вирішено в аспекті конституційного звернення положення\~частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України\~слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення та з відповідача [PERSON] підприємства Ужгородський туристсько оздоровчий комплекс «Світанок» Приватного Закарпатського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Закарпаттурист» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.04.2015 року по 20.10.2017 року в сумі 70950,00 грн., а також у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 709,50 грн.

Outcome: approved