Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої 20.11.1990 року в с.Юрківка Звенигородського району Черкаської області матері [PERSON] право власності на житловий будинок з господарським будівлями по вул. Гагаріна 41 в с.Юрківка Звенигородського району Черкаської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, як єдина спадкоємиця по закону. Проте оформити свої спадкові права на житловий будинок, який знаходиться в с.Юрківка, вул. Гагаріна, 41 Звенигородського району Черкаської області, вона не може по тій причині, що відсутній правовстановлюючий документ. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задоволити. Представник відповідача Юрківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області також не зявився в судове засідання. Подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.11.1990 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належного їй житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вул. Гагаріна 41 в с.Юрківка Звенигородського району Черкаської області. У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги майна померлої є позивачка по справі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Заповіту на випадок смерті [PERSON] не складала. 09.06.2017 року позивачем було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться по вул. Гагаріна 41 в с.Юрківка Звенигородського району Черкаської області, у зв'язку з відсутністю у померлої [PERSON] правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. (а.с.17) Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку. Відповідно довідки виконкому Юрківської сільської ради від 10.10.2014 року, будинковолодіння, яке знаходиться за адресою - вул. Гагаріна 41 в с.Юрківка Звенигородського району Черкаської області, належало померлій 20.11.1990 року [PERSON] на праві свідоцтва про забудову садиби в сільських населених пунктах. (а.с.9) Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, забудовнику [PERSON] була виділена земельна ділянка 0,26 га, забудова земельної ділянки дозволена рішення виконкому Звенигородської райради 06.08.1974 р. №342, на відведеній земельній ділянці належить побудувати 3 кімнатний житловий будинок. (а.с.10) Як вбачається з технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок від 15.10.2014 р., який було виготовлено на вказане домоволодіння, житловий будинок з надвірними спорудами побудовано 1974 року, він складається із житлового будинку (А-1), веранди (а), ганок, сарай (Б), інвентаризаційна вартість якого становить 65894 грн.(а.с.12-16) Відповідно до акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 02.08.1974 року, [PERSON] виділена земельна ділянка для будівництва жилого будинку 2600 кв.метрів (а.с.11) Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, яке перебувало у власності [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Крім того, відповідно до наказу №2 від 08.01.2013 року держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України про затвердження Інструкції про порядок приведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, будинки побудовані до 1992 року вважаються такими, що здані в експлуатацію. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи спір суд також виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved