Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що 18.06.11 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягненню дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 - 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки відповідач був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, позивач проти такого вирішення справи не заперечувала. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 18.06.11 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 3). Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як установлено відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Ураховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, однак відповідач допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на корить позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягненню дитиною повноліття.

Outcome: approved