Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною віку повноліття; стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає, витрачає грошові кошти на свої власні потреби. Близько одного місяця вони проживають окремо. Тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на її утримання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просить позов задовольнити. Також пояснила, що вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. 13 серпня 2015 року в них народився син [PERSON], відносно якого відповідач був зареєстрований батьком. В січні 2016 року відповідач пішов із сімї до іншої жінки. В лютому 2016 року дав їй 200 грн. і два продуктових пакети, а його сестра переслала 460 грн. Іншої допомоги на утримання дитини та на її утримання відповідачем не надавалося. Син [PERSON] знаходиться на її утриманні, крім того, на її утриманні знаходиться неповнолітній син від першого шлюбу. Вона перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку і потребує допомоги на своє утримання та на утримання сина. Коли вони проживали разом, то відповідач отримував заробітну плату не менше 3000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив суду, що він не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини, але не бажає утримувати позивачку. На даний час він працює за цивільно-правовою угодою, отримує заробітну плату в розмірі 2000 грн., орендує житло за 500 грн. щомісячно. Просить стягувати на утримання позивачки аліменти в меншому розмірі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає повному задоволенню, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки - частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, що визнано відповідачем по справі. Позивачка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку. Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивачки не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки визнання позову відповідачем в частині стягнення аліментів на утримання дитини не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині та стягувати аліменти у розмірі, зазначеному в позові. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно частин другої - четвертої статті 84 та статей 86-88 цього Кодексу. З урахуванням матеріального становища відповідача, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] трьох років. Суд вважає, що не підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн, оскільки частиною ч.1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витратами на правову допомогу є витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права. Проте, суду не надано доказів, того, що позивачці надавалася правова допомога адвокатом чи фахівцем у галузі права, а згідно наданої квитанції нею було сплачено 250 грн. за складання позовної заяви ТОВ «Дефенсор».

Outcome: partial