Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем 06 травня 1995 року. Позовна заява мотивована тим, що 06 травня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Пролетарському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Донецька, про що зроблено відповідний актовий запис за № 180. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дівоче прізвище «Шарапова» на «Мартинець». Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і після розірвання шлюбу залишиться проживати з останньою. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки за останні сім років почуття любові у них згасло, виявились несумісні характери, а також різні уявлення про сімейний устрій та про взаємовідносини подружжя в сімї. Внаслідок ситуації, що склалася у їхньому регіоні, позивач, з метою захисту себе та своєї дитини, залишила рідну місцевість і виїхала. Таку ідею позивача відповідач не підтримав і залишився проживати на окупованій території, де і проживає по даний час і живе на власний розсуд. З часу переїзду позивача сторони не підтримують стосунки, шлюб існує формально. Таким чином позивач вважає, що подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Позивач у судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, на адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач переміщена з тимчасово окупованої території та зареєстрована за адресою: [INFO], а також на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. З огляду на зазначене даний спір підсудний Вінницькому міському суду Вінницької області. 06 травня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №180 та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 308867, виданного 06 травня 1995 року Пролетарським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО № 136867, виданого 21 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки за останні сім років почуття любові у них згасло, виявились несумісні характери, а також різні уявлення про сімейний устрій та про взаємовідносини подружжя в сімї. Внаслідок ситуації, що склалася у їхньому регіоні, позивач, з метою захисту себе та своєї дитини, залишила рідну місцевість і виїхала. Таку ідею позивача відповідач не підтримав і залишився проживати на окупованій території, де і проживає по даний час і живе на власний розсуд. З часу переїзду позивача сторони не підтримують стосунки, шлюб існує формально. Таким чином позивач вважає, що подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме її інтересам. Згідно з ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та визнання відповідачем предявленого позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Мартинець», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити «Мартинець». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вимог\~ст. 88 ЦПК України\~всі судові витрати понесені позивачем у справі, а саме витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 243,60 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved