Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки № 297.2 від 31.10.2006 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 червня 1988 року, між нею та [PERSON], було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.06.1988 р., серія [NUMBER], про що зроблено запис за № 267. Під час шлюбу та на спільні кошти, подружжям було придбане рухоме та нерухоме майно, що є спільною сумісною власністю сторін. Нещодавно їй стало відомо, що у провадженні апеляційного суду Одеської області знаходиться справа № 2-5031/11, предметом якої є солідарне стягнення за позовом ПАТ «Укрсиббанк» з [PERSON] та зокрема, але не виключно, [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 297 МК Ф від 31.10.2006 р. у розмірі 1346439,18 грн.; 1700 грн. - судового збору. За вказаною справою [PERSON] виступає поручителем позичальника [PERSON] за кредитним договором №297 МК Ф від 31.10.2006 р. на підставі укладеного договору поруки №297.2 від 31.10.2006 р. В процесі розгляду вказаної справи, сторону по справі Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» замінено на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк». Станом на теперішній час та станом на дату укладання [PERSON] вказаних договорів поруки, вона перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі. Вказана вище інформація стала їй відома випадково після надіслання банком листа, відповідно до змісту якого, позичальник [PERSON] та поручитель останнього повідомляються про виїзну перевірку та огляд майна вказаних осіб з метою виконання зобов'язань за кредитним договором. Виходячи з викладеного, вказаний договір поруки створює обов'язки не лише для [PERSON], а і для неї, оскільки для виконання зазначених зобов'язань є необхідність у розпорядженні спільними коштами. За таких обставин, вона, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], не надавала своєї згоди на укладання вищеназваного договору поруки, який за своєю правовою природою є додатковим забезпеченням виконання зобов'язань позичальника, що призвело до її відповідальності за виконання договору. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у запереченнях на позов. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню на підставі наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.06.1988 р., серія [NUMBER]. 31 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком «УкрСиббанк», як кредитором, [PERSON], як позичальникои, та [PERSON], як поручителем, був укладений договір поруки №297.2, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався перед банком повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі і випадках, передбачених Договором кредиту№297 МК Ф від 31.10.2006 р. Як вбачається з позовної заяви, позивачка посилається на те, що зазначений договір поруки [PERSON] був укладений без повідомлення та згоди своєї дружини, тобто він розпорядився спільною сумісною власністю, що стала забезпеченням можливих вимог АКБ УкрСиббанк» та одним з видів забезпечення погашення заборгованості [PERSON] При цьому, [PERSON] посилається на ст. 65 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Та на підставі ст. 215 ЦК України просить визнати недійсним вказаний договір поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому ст. 65 СК України не застосовується до цих правовідносин, згідно з якою згода подружжя вимагається в разі розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлено, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed