Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS], в якій крім неї зареєстрований, однак більше двох років без поважних причин не проживає відповідач, який є колишнім чоловіком її дочки, кошти на сплату комунальних платежів не надає, кореспонденцію за даною адресою не отримує, його особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Крім того, позивач зазначає, що виникають проблеми зі сплатою надмірно нарахованих комунальних платежів, вона позбавлена можливості оформити субсидію, а відповідач в добровільному порядку виписатися з житла не бажає, спілкуватися з нею відмовляється, що об'єктивно порушує її права як наймача та є передумовою звернення до суду з даним позовом. 26.09.2018 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Позивач подала до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.05.1993 року [PERSON] отримала ордер № 36 на жиле приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до довідки ДП ДГ «Саливонківське» № 216 від 20.08.2018 року вбачається, що нумерація квартири [PERSON] була змінена з квартири [ADDRESS] та даний будинок знаходиться на балансі ДП ДГ «Саливонківське» ІБКіЦБ НААН ( а.с.11). Згідно довідки домовласника ДП ДГ «Саливонківське» від 24.07.2018 року у вищевказаній квартирі крім позивача зареєстрований - [PERSON], [INFO] (а.с.10), який є її колишнім зятем, що підтверджується рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області про розірвання шлюбу від 28.03.218 року( а.с.12-13). Однак, з 2016 року [PERSON], [INFO] за адресою реєстрації ([ADDRESS]) не проживає, що підтверджується довідкою депутата Гребінківської селищної ради станом на 25.07.2018 року за підписом сусідів(а.с.5). Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає на спірній житловій площі більш як шість місяців без поважних причин, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинив, а тому відповідач втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved