Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до закінчення навчання донькою, та 1/2 частини суми понесених додаткових витрат у розмірі 8436 грн.. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем проживали разом у фактичних шлюбних відносинах з 1999 року по 2008 рік. Від цих стосунків народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. На даний час донька навчається на І курсі «Кременчуцького медичного коледжу» ім. В.І.Литвиненка на денній формі навчання, на бюджетній основі. У 2018 році донька навчалася в медичному коледжі за кошти держави. Згідно Законів України вона має право повторно безоплатно здобути освіту в державних закладах за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно розрахунку необхідно було відшкодувати до бюджету 16 872,26 грн. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити. Вона не в змозі самостійно утримувати їх доньку, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якого просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення її навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що з огляду на складні відносини з матір`ю [PERSON] і високою ймовірністю самостійного проживання, вважає за необхідне проводити стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення її навчання саме на її користь. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 17.12.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, прийнято до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням, вимоги за позовом [PERSON] об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 січня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, суду пояснила, що з метою поновлення навчання дочки у КВНЗ «Кременчуцький медичний коледж» нею було сплачено до бюджету кошти у розмірі 16 872 грн. 26 коп., які вважає додатковими витратами на дитину. Оскільки відповідач є батьком дитини та обоє із батьків повинні надавати матеріальну допомогу дитині до закінчення навчання, то вважає що відповідач повинен сплатити на її користь половину понесених нею витрат. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , при цьому суду пояснила, що на даний час вона проживає із матір`ю [PERSON] , однак оскільки вона є повнолітньою, то має намір проживати окремо від батьків. Вона навчається у коледжі та отримує стипендію у розмірі 800 грн., яких їй не вистачає для забезпечення навчання, а тому вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, при цьому пояснив, що він працює, отримує заробітну плату та інших осіб на утриманні не має. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позови і таке визнання відповідачем позовів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовів не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позовів, оскільки для того наявні законні підстави. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 05 березня 2014 року. Як встановлено судом, це не заперечується сторонами та підтверджується довідкою ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 11.09.2019 року, [PERSON] на даний час проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається в Комунальному вищому навчальному закладі 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка на державній денній формі навчання, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним вищим навчальним закладом 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка №3301 від 03.09.2019 року та термін навчання складає з 01.09.2019 року по 31.01.2022 року. Відповідно до ст.. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні відповідач пояснив, що працює, отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня дочка відповідача потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] та остання має право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь, а тому наявні підстави для стягнення аліментів. Згідно ст..200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 Цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, встановлені судом обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами, [PERSON] навчалась у Комунальному вищому навчальному закладі 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка з 01.09.2018 року по 10.01.2019 року у відділенні «Акушерська справа», після чого у 2019 року була відрахована із вказаного навчального закладу, тобто не завершила навчання. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про вищу освіту» громадяни України, які не завершили навчання за кошти державного або місцевого бюджету за певним ступенем освіти, мають право повторно безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, за умови відшкодування до державного або місцевого бюджету коштів, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 658, у разі наявності за результатами вступних випробувань відповідно до законодавства підстав для зарахування особи для повторного здобуття вищої освіти за певним ступенем за державним або регіональним замовленням керівник відповідного вищого навчального закладу видає наказ про її зарахування до числа здобувачів вищої освіти та встановлює строк відшкодування такою особою коштів не пізніше 10 робочих днів з дня початку відповідного навчального року. Згідно наказу керівника Комунального вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка №42 - Н від 05.08.2019 року, [PERSON] зараховано до вказаного навчального закладу для повторного здобуття вищої освіти. Відповідно до розрахунку відшкодування коштів витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців щодо студента [PERSON] , який затверджений 05.08.2019 року директором Комунального вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка, визначено суму до відшкодування у розмірі 16 872 грн. 26 коп. П.6 Порядку відшкодування коштів державного або місцевого бюджету, витрачених на оплату послуг з підготовки фахівців, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 р. № 658 передбачено, що на підставі розрахунку, проведеного відповідно до пункту 5 цього Порядку, вищий навчальний заклад, до якого особу зараховано для повторного здобуття вищої освіти за державним або регіональним замовленням, не пізніше трьох робочих днів з дня її звернення, надає такій особі розрахунковий документ для відшкодування коштів. Згідно наказу директора Комунального вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка №44а - Н від 06.08.2019 року, наказано надати [PERSON] розрахунковий документ для відшкодування коштів, що підлягають відшкодуванню здобувачем вищої освіти до місцевого бюджету, як особою, яка не завершила навчання за кошти місцевого бюджету за тим же ступенем освіти і бажає повторно безоплатно здобувати вищу освіту за тим же ступенем освіти і яку зараховано для повторного здобуття вищої освіти. Згідно квитанцій від 06.08.2019 року, від 09.09.2019 року та від 09.10.2019 року, позивачем [PERSON] відшкодовано до місцевого бюджету кошти, витрачені на оплату послуг з підготовки [PERSON] , як фахівця, яка навчалась у Комунальному вищому навчальному закладі 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради «Кременчуцький медичний коледж» імені В.І. Литвиненка та не завершила навчання за відповідним ступенем освіти, на загальну суму 17 372 грн. 26 коп. (зайво сплачено 500 грн.). З наведеного вбачається, що позивачем [PERSON] вказані витрати понесені для забезпечення можливості [PERSON] повторно безоплатно здобувати вищу освіту. Згідно ст..141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітньою дочкою сторін [PERSON] із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі ст..199 СК України аліменти не стягувались, вказані витрати позивачем [PERSON] понесено для забезпечення можливості [PERSON] повторно безоплатно здобувати вищу освіту, при цьому відповідач [PERSON] не заперечує проти стягнення із нього на користь [PERSON] половини суми понесених останньою витрат, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved