Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Бахмутської міської ради Донецької області, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] та визнати за нею [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та жилий будинок з усіма надвірними спорудами та забудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її рідною тіткою та рідною сестрою батька позивача, після смерті якої відкрилась спадщина, у вигляді квартири, що розташована з адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 липня 1998 року. Із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] ніхто не звертався. Згідно з актом про проживання № 2646 від 02 грудня 2019 року, складеного начальником паспортистом житлової організації за участю сусідів, за адресою: [ADDRESS] з 28 липня 1998 року по 29 жовтня 2008 року проживала [PERSON] ; з 28 липня 1998 року по 13 квітня 2010 року [PERSON] ; з 2 липня 1998 року по [INFO] [PERSON] . Згідно з посвідкою про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] та, відповідно, двоюрідною сестрою позивача. Водночас у посвідці про народження [PERSON] у дошлюбному прізвищі допущено орфографічну помилку, а саме: дошлюбне прізвище [PERSON] записано російською мовою як « [PERSON] » замість « [PERSON] », що свідчить про неможливість позасудового підтвердження факту родині відносин [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] , як дочка, та є такою, що фактично прийняла спадщину після померлої [PERSON] , оскільки проживала разом з нею на час відкриті спадщини. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] не отримувала. Крім того зазначає, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 23 листопада 1998 року [PERSON] на праві власності належить також жилий будинок з усіма надвірними спорудами та забудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Батько позивача - [PERSON] є рідним братом матері [PERSON] - [PERSON] , тобто дядьком [PERSON] , а позивач, відповідно, є племінницею [PERSON] та двоюрідною сестрою [PERSON] , що підтверджується посвідками про народження [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача, яка після укладання шлюбу отримала прізвище « [PERSON] ». [INFO] , тобто ще за життя [PERSON] , [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 січня 1993 року. Отже, позивач є спадкоємицею за законом після [PERSON] за правом представлення. У встановленому порядку позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про принняття спадщини після [PERSON] , на підставі чого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Кравченком Є.М було заведено спадкову справу. При цьому інші спадкоємці, які у встановленому порядку прийняли спадщину після [PERSON] відсутні. Разом, з тим, постановою від 03 червня 2020 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , оскільки реєстрація права власності на спадкове майно за спадкодавицею у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня та не подано відповідного документа, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, додаткові документи в обґрунтування та про те, що підтримує позов і просить його задовольнити. Представник Бахмутської міської радив судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності представника Бахмутської міської ради, рішення прийняти на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Установлено, що згідно посвідки про народження № [NUMBER] складеної російською мовою - [PERSON] родилась [INFO] , в графе родители записаны: мать - [PERSON] , отец - [PERSON] (а.с.12). Згідно посвідки про народження серії [NUMBER] складеної російською мовою - [PERSON] родилась [INFO] , в графе родители записаны: мать - [PERSON] , отец - [PERSON] (а.с.11). Згідно посвідки про народження серії [NUMBER] складеної російською мовою - [PERSON] родился [INFO] , в графе родители записаны: мать - [PERSON] , отец - [PERSON] (а.с.12). У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 27 квітня 1968 року, про що складено відповідний актовий запис №221. Після одруження дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №279, [PERSON] народилась [INFO] , в графі батьки записані: мати - [PERSON] , [PERSON] (а.с.19). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 09 вересня 1972 року, про що складено відповідний актовий запис №20. Після одруження дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с.20). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу №00027612112 від 01 вересня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Артемівського міського суду Донецької області від 19 листопада 1984 року, про що складено відповідний актовий запис №634 від 11 грудня 1984 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.107-108). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 79 (а.с.18). У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 28 липня 1998 року № [NUMBER] , виданим госпрозрахунковим бюро приватизації житла при відділі по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Артемівської міської ради народних депутатів та зареєстрованим в Артемівському бюро технічної інвентаризації за №47-11096, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). Згідно договору дарування житлового будинку від 23 листопада 1998 року, посвідченого Бова Т.В. державним нотаріусом першої Артемівської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар жилий будинок з усіма надвірними спорудами та забудовами, який розташований у [ADDRESS] та розташований не земельній ділянці розміром 489 кв.м. (а.с.16). Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. [PERSON] , [INFO] , заповіла усе належне їй на день смерті майно, у тому числі з квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дочці [PERSON] та онучці [PERSON] у рівних долях кожній (а.с.81). З акту №2646 від 02 грудня 2019 року, складеного начальником, паспортистом житлової організації за участю сусідів, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] з 28 липня 1998 року по [INFO] проживала [PERSON] ; з 28 липня 1998 року по 13 квітня 2010 року [PERSON] ; з 2 липня 1998 року по [INFO] [PERSON] (а.с.10). [PERSON] у 2014 році померла, про свідчить протокол пред`явлення трупа для впізнання, довідка з відділу поліції, відомості з реєстру. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складено відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції відповідний актовий запис № 1182 (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складено Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відповідний актовий запис № 2379 (а.с.17). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кравченко Є.М. Бахмутського міського нотаріального округу від 03 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]; [ADDRESS] , оскільки [PERSON] повідомила, що документи які посвідчують право власності [PERSON] та [PERSON] на зазначене нерухоме майно у неї відсутні. Крім того, відсутній-документ, який підтверджує факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . (а.с.22-23). З копії спадкової справи №14/2020 року приватного нотаріуса Бахмутського нотаріального округу Кравченко Є.М. убачається, що приватним нотаріусом Кравченко Є.М. Бахмутського нотаріального округу заведена спадкова справа №14/2020 на підставі заяви [PERSON] від 13 березня 2020 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину по зазначеній спадковій справі не видавались (а.с. 47-73; 79-95). З копії спадкової справи №203/09 року державного нотаріуса Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. убачається, що державним нотаріусом Букрей Г.П. Першої Артемівської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №203/09 на підставі заяви [PERSON] від 18 березня 2009 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свідоцтва про право на спадщину по зазначеній спадковій справі не видавались (а.с. 73-78). Згідно відповіді Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 01 вересня 2020 року за №20.14-13-1646, встановлено, що перевіркою по архіву відповіді Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) актового запису про народження дитини, де мати є [PERSON] , [INFO] не виявлено (а.с.104). Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт родинних відносин [PERSON] , [INFO] , з[PERSON] , [INFO] , які є матерю та донькою, отже вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають задоволенню. Приймаючи рішення щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з такого. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46 ЦК). Установлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що складено відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції відповідний актовий запис № 1182. Згідно з ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом, при цьому відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи визначені у заповіті. З тексту заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П., вбачається, що заповідачем зазначено [PERSON] , [INFO] , проте [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , народилась [INFO] . Отже, якщо припустити, що в тексті заповіту була допущена помилка, то сам заповідач мав можливість її усунути. Неточності та помилки у тексті заповіту щодо дати народження заповідача нерухомого майна, яке передається у спадщину, за обставин цієї справи не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК, а такі вимоги, зокрема, і вимоги про визнання неправомірними дій нотаріуса, позивачем не заявлялись. З урахуванням наведеного суд при розгляді справи виходить з положень ЦК, що передбачають спадкування за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З акту №2646 від 02 грудня 2019 року, складеного начальником, паспортистом житлової організації за участю сусідів, встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] з 02 липня 1998 року по 26 листопада 2019 року. Отже, остання є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , як складалась, зокрема, з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК). У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК). Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. За матеріалами спадкової справи установлено, що після смерті [PERSON] більше ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався, тому [PERSON] , як донька та спадкоємець першої черги, успадкувала зазначену квартиру з усіма правами спадкоємця, тобто власника. [INFO] померла [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно - будинок з усіма надвірними спорудами та забудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За матеріалами справи установлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась двоюрідна сестра останньої - [PERSON] , і більше ніхто з такими заявами не звертався. Аналіз ст. 1266 ЦК України дає підстави для висновку, що по своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу) у зв`язку зі смертю до відкриття спадщини спадкоємця цієї черги. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, зокрема, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК). Батько позивача, як спадкоємець третьої черги після смерті племінниці [PERSON] , помер до відкриття спадщини після смерті останньої - [INFO] . Отже, [PERSON] , як племінниця спадкоємця і спадкоємець п`ятої черги (ст.1265 ЦК), є спадкоємцем третьої черги за правом представлення та успадкувала усе належне спадкоємцю майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та жилий будинок з усіма надвірними спорудами та забудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі На підставі викладеного та

Outcome: approved