Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги та просила суд встановити факт проживання її та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2003 року до 23 січня 2009 року; стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 134 890 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з липня 2003 року вона та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON] . 23 січня 2009 року вона з [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноураїнського міського управління юстиції Миколаївської області. За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними був придбаний автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Е13110 реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Кошти на погашення кредиту, отриманого на придбання даного автомобіля, є їх спільними коштами. Під час шлюбу 15.10.2011 р. вони придбали за спільні кошти автомобіль Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ реєстраційний номер [NUMBER] , який також був зареєстрований на ім`я [PERSON] .. У зв`язку з погіршенням відносин вона з відповідачем з червня 2016 року проживали окремо, а в листопаді 2017 року розірвали шлюб. Вважає, що автомобіль Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ реєстраційний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю її та відповідача, а тому їм належить по Ѕ частці спірного транспортного засобу, натомість автомобілем користується лише відповідач і домовлятися з нею про будь-які варіанти розподілу спільного майна він відмовляється. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги повністю та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання, призначене на 15-00 год. 03.09.2020 р., не з`явилися,причину неявки суду не повідомили. Про день, час та місце розгляду справи останні були повідомлені судовими повістками, надісланими їм рекомендованими листами з повідомленням (а. с. № 58-61 том 1). Під час розгляду справи відповідач позовні вимоги не визнав, також свою правову позицію виклав в запереченні на позовну заяву, в якому вказав, що саме позивач має доводити, що спірне майно придбане за спільні кошти та надати докази. Спірний автомобіль був придбаний за його особисті кошти для своїх власних потреб. Саме тому, що автомобіль був придбаний за його кошти позивач не заявляла вимог щодо поділу автомобіля чи стягнення на її користь вартості частки автомобіля протягом всього часу їх роздільного проживання та фактичного припинення шлюбних відносин, тобто з кінця 2014 року. Весь час автомобіль перебував у його повному розпорядженні. Після операції йому важко пересуватися та неможливо користуватися громадським транспортом. Наприкінці серпня 2017 року позивач звернулася до нього з приводу того, що на утримання їх сина не вистачає, сплачуваних ним аліментів. Також вона повідомила йому про те, що не може утримувати своїх дочок від першого шлюбу, які повнолітні, проте не працюють. Оскільки, він протягом тривалого часу виховував доньок позивача, відноситься до них як до рідних, то вирішив продати спірний автомобіль і частину коштів віддати позивачу. Його донька, дізнавшись про його намір продати автомобіль, виявила бажання придбати даний транспортний засіб, обґрунтовуючи це тим, що він зможе користуватися ним для поїздок в лікарню до м. Миколаїв та м. Київ, на що він погодився. 06.09.2017 р. він переоформив право власності на автомобіль на доньку, а ввечері цього ж дня він разом з донькою прийшли до позивача додому де донька передала їй 4000 доларів США. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши позивача, її представника, враховуючи позицію відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Під час розгляду справи по суті встановлено, що з липня 2003 року позивач та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними був придбаний автомобіль ЗАЗ-DAEWOO модель Е13110 реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . 23 січня 2009 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноураїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 8, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а. с. № 3 том 1). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання позивача та відповідача однією сім`єю без шлюбу з липня 2003 року до 23 січня 2009 року. Даний факт також підтверджується фотознімками, наданими позивачем. Таким чином, під час розгляду справи знайшов підтвердження факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2003 року до 23 січня 2009 року. Отже, майно, набуте сторонами за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Будь-яких доказів, які б це спростовували відповідачем та його представником суду не надано. В період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі ними був придбаний автомобіль Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тож, автомобіль Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ реєстраційний номер [NUMBER] є спільною сумісною власністю сторін. Посилання відповідача на те, що спірний автомобіль був придбаний за його особисті кошти для своїх власних потреб та на те, що позивачу було передано 4000 доларів США за продаж спірного автомобіля як на обставини, якими він обґрунтовує невизнання позову, не можуть бути прийняті судом, оскільки залишилися недоведеними відповідачем. Також відповідачем було зазначено, що 06 вересня 2017 року він переоформив право власності на автомобіль Peugeot 308 SW Active 1/ 6 МТ на свою доньку - [PERSON] . Дана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. № 47 том 1). Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними. Таким чином, при поділі вищевказаного автомобіля, який є об?єктом права спільної сумісної власності сторін, розмір їх часток в даному майні є рівними. Відповідно до висновку № 18-595 експерного автотоварознавчого дослідження по визначенню середньої ринкової вартості КТЗ від 15.06.2018 р., середня ринкова вартість автомобіля Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ, 2011 року випуск, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 06.09.2017 р. на дату проведення експертизи становить 269 780 гривень (а. с. № 110-111 том 1). Оскільки, розмір часток сторін у майні, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди позивача, то позивач має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого автомобіля в розмірі Ѕ частки автомобіля Peugeot 308 SW Active 1/6 МТ реєстраційний номер [NUMBER] , що складає 134 890 гривень. Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2 118,40 гривень, сплачений позивачем за квитанцією № 153 від 20.10.2017 р. (1200 грн.), за квитанцією № 19 від 19.09.2018 р. (150 грн.), за квитанцією від 28.02.2019 р. (768,40 грн.), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 312 гривень відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 01 від 05.05.2020 р. та витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1 372,80 гривень, сплачених позивачем за квитанцією № 17 від 03.02.2018 р.. На підставі викладеного та

Outcome: approved