overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року, в якому у них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з часом стало погіршуватися, вони перестали розуміти один одного, відповідач почав зловживати спиртними напоями, влаштовував скандали, ображав її як жінку що призвело до нервового зриву із подальшим лікуванням. Все це відбувалося у присутності їхньої малолітньої дочки, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час проживають окремо, дочка проживає з відповідачем. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просила суд такий між ними розірвати, а також після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладений у позовній заяві. Крім того, вказала,що сторони разом не проживають протягом півтора року. Відповідач фактично створив другу сім»ю - проживає з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 22 листопада 2003 року Більче - Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 листопада 2003 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 22. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO].. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами поступово стало погіршуватися, відповідач почав зловживати спиртними напоями, влаштовував скандали, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер. Порозуміння та примирення сторони досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2007 року, в якому у них народилася дочка [PERSON],[INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, такий не бажав працювати та утримувати сім»ю, зловживав спиртними напоями, на зауваження належним чином не реагував. В результаті чого була змушена перейти жити до своїх батьків. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву, згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 02 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 квітня 2007 року у Дунівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися- відповідач не бажав працювати та утримувати сім»ю, зловживав спиртними напоями, на зауваження належним чином не реагував, в зв»язку з чим сторони припинили спільне проживання, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб носить формальний характер і такий сторони наміру зберегти не мають - в наданий судом строк примирення не досягли, щодо розірвання шлюбу не заперечують. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2014 року, в якому у них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що напротязі останнього року сімейне життя між ними погіршилося, перестали розуміти один одного. Відповідач поїхав на роботу у м.Київ і не приїжджає, на її прохання приїхати додому відмовляється. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, важає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася, подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 108064, виданого 26 серпня 2014 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та Б»ялковська [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26 серпня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Савчин». В шлюбі у них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторонни протягом останнього року припинили подружні відносини, такі не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року, в якому у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO]. При цьому зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося. Через нерозуміння один одного, між ними часто виникали сварки та скандали, що призвело до фактичного припининення між ними шлюбних відносин. Протягом останніх п»яти років разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, а тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони на розгляд справи не з»явилися. Позивач [PERSON] у поданій до суду позовній заяві, зазначила, що позов підтримує, просила справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому, зазначив, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 16 серпня 2016 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27 липня 2002 року у Пищатинській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час - протягом п»яти років, проживають окремо. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечив. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2011 року, в якому у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на сімейне життя між ними часто виникали сварки. Протягом 2017 року неодноразово припиняли подружні стосунки та проживали окремо, На даний час спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач в позовній заяві також просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 080903, виданого 30 вересня 2011 року Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 30 вересня 2011 року у Більче Золотецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №13. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Зьомчик». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 9 листопада 2000 року, в якому у них народились двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося- більше місяця разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім»ї стали постійні суперечки, які виникали між подружжям, та те, що взаємних почуттів одне до одного не мади. Оскільки шлюб набрав формальних рис, що не відповідає її інтересам, просила суд такий між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, хоча про час та місце проведення такого були повідомлені у визначеному законом порядку. Позивач [PERSON] просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії I-ИД № 046158, виданого 9 листопада 2000 року Мельнице-Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 9 листопада 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 24. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Лунгул». Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилися: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися - сторони припинили спільне проживання, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб набрав формальних рис і такий позивач наміру зберегти не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2015 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. За час спільного проживання між ними постійно відбувались суперечки та скандали, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З грудня 2019 року вони припинили сімейні стосунки та спільно не проживають. За таких обставин вважає, що шлюб існує формально, між сторонами втрачено всі фізичні і духовні зв`язки, подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з поштового повідомлення, відповідач [PERSON] 29 грудня 2020 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження та позовну заяву, однак, станом на день розгляду справи відзиву на позов суду не надав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1822. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, з грудня 2019 року такі разом не проживають, не підтримують подружні відносини. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2003 року, в якому у них народилися двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що на протязі останніх кількох років, сімейне життя між ними погіршилось, сторонни перестали розуміти один одного, все частіше між ними виникали непорозуміння, які переростали у сімейні конфлікти. У зв»язку з чим спільне проживання припинили - два роки проживають окремо за різними адресами і за цей період часу стали чужими людьми. Таким чином вважає, що шлюб між сторонами існує формально, а тому, за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2003 року Пищатинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 серпня 2003 року у Пищатинській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис №1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Від шлюбу мають двоє дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі два роки разом не проживають, спільного господарства неведуть, подружні відносини не підтримують. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved