Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що мати її покійного чоловіка [PERSON] отримала ордер №1101 на квартиру за адресою: [ADDRESS], що перебуває у власності територіальної громади м. Комсомольська. Після смерті матері чоловіка ([INFO].) та смерті чоловіка позивачки [PERSON] ([INFO].), [PERSON] стала наймачем цього житла. Разом з тим [PERSON] з 2000 року не проживає у спірному житлі, однак залишається в ньому зареєстрованою. Плата за житло та комунальні послуги нараховується з урахуванням реєстрації у квартирі відповідача, хоча він не приймає участі в оплаті вказаних послуг. Вважає, що [PERSON] втратив право користування спірною квартирою. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати [PERSON]. таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] Представник позивача звернувся до суду про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи у судове засідання не з'явилися. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив проводити розгляд справи у заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дав оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.ст.6,127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 71 ЖК України, передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм наймач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що позивачка з 14.08.1998 року до моменту смерті [PERSON] ([INFO].) перебували з ним разом у зареєстрованому шлюбі. Згідно ордеру на житлову площу в гуртожитку №1101 виданого головою виконкому міської ради народних депутаті в 21.11.1983 року, [PERSON] отримала право на займання разом із членами сім'ї - синами: [PERSON] та [PERSON] 2 кімнати за адресою: [ADDRESS]. [INFO]. померла [PERSON] (а.с.43), [INFO] помер [PERSON] (а.с.44). Внаслідок зазначених обставин, квартиронаймачем стала [PERSON], що вбачається із запису квитанції №1076009 (а.с.32). З довідки КЖРЕП №1 від 31.03.2015р. вбачається що [PERSON] 1964р.н., зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 04.07.1997р. (а.с.4). Реєстрація відповідача у спірному житлі також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС, ГУДМС України в Полтавській області від 27.04.2015 року (а.с.39). Факт тривалого не проживання відповідача, а саме з 2000р., за місцем реєстрації підтверджується актом КЖРЕП №1 м. Комсомольська від 22.03.2015 року (а.с.6). Крім того, суд звертає увагу, що всі платежі зі сплати комунальних послуг приходили на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с.28-32). Суд також вказує, що робочий проект щодо установки ГС по адресу [ADDRESS] розроблений на замовлення [PERSON] (а.с.26-27). У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надав суду докази на спростування встановлених судом обставин. За таких обставин, реєстрація відповідача у спірному житлі порушує право позивача на вільне користування житловим приміщенням в зв'язку з чим воно підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved