Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. В своїй заяві стверджує, що 19.09.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб. У спільному шлюбі у них народилося двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Їхня сім'я не склалася і на даний час вони проживають окремо один від одного. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою і вона займається їхнім вихованням та утримує матеріально. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей відповідач не надає. Вона на даний час знаходиться в декретній відпусці по догляду за дитиною і теж потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей та на її утримання, оскільки здоровий, працездатний, має постійні заробітки. Просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину та на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином про що свідчить зворотнє поштове повідомлення. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши заяву [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що на утриманні у позивачки знаходяться неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] батьком яких є і в свідоцтві про народження дітей записаний відповідач. Ці факти підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 09.11.2010 року та свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 20.02.2015 року. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 3356 виданою Бершадською міською радою. Відповідач допомоги на дітей добровільно не надає. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує обставини, викладені в ст. 182 СК України, а саме матеріальне становище платника аліментів і дитини. Згідно з ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлюючи розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і позивачки та їх дітей, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дітей. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів. На думку суду, стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на кожну дитину буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей та сприятиме їх належному утриманню. Позивач [PERSON] також потребує аліментів на своє утримання, оскільки вона на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дочкою трирічного віку, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дружини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно не працює проте має стабільний доход, та виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 400 грн. щомісячно. За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки при подачі позову позивачка була звільнена від оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів. то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір по позовних вимогах про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 467 грн. 20 коп. та по позовних вимогах про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 487 грн. 20 коп., а всього підлягає до стягнення з відповідача 974,4 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved