Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина: земельна ділянка площею 5,360 га, що розташована та території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), яка передана [PERSON] на праві власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ДН№195162. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син - [PERSON] та 27 червня 2008 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27 червня 2008 року державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 431/2007 р., але не встиг зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію земельної ділянки, оскільки [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі, вищезазначена земельна ділянка. Спадкоємцями після його смерті є вона - дочка та дружина - [PERSON] . Вони своєчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом у зв`язку з відсутністю документу, що встановлює право власності на вказану земельну ділянку на ім`я померлого. Просить суд, визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 5,360 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована та території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), кадастровий номер 1424283500:02:000:0121 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Приходько Н.І., яка діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія АА №129746 від 12 лютого 2021 року до судового засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. До суду надали Заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі, та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала нотаріально засвідчену Заяву, в якій вказала, що вимоги [PERSON] визнає та просить суд розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача - Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився, однак представник Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області Сухоруков В.Г. до суду надав Заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,360 га, що розташована та території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), яка передана [PERSON] на праві власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ДН№195162 (а.с.14). Зі свідоцтва про смерть, виданого 08 листопада 2007 року виконкомом Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 08 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 24 (а.с. 11). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 червня 2008 року державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, вбачається, що [PERSON] отримав у спадщину після смерті [PERSON] спадщину: земельну ділянку площею 5,360 га, що розташована та території Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121 (а.с. 12). Дана обставина підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 15244859 від 27 червня 2008 року, з якого вбачається реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку після смерті [PERSON] (а.с. 13). В свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] , нотаріус зазначив, що на підставі ст. 1299 Цивільного кодексу України право власності на зазначене в свідоцтві майно підлягає державній реєстрації. Про те, [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на земельну ділянку площею 5, 360 га, що розташована на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області ), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121, не встиг зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію земельної ділянки, оскільки [INFO] помер. Так, зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 02 березня 2009 року виконкомом Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 02 березня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 4. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 5, 360 га, що розташована на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дочка - [PERSON] та дружина - [PERSON] (а.с. 18,19, 23). У передбачений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса Другої Слов`янського нотаріальної контори Грецької Т.П. з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] на Ѕ частку земельної ділянки, площею 5,360 га, що розташована на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121, було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємці не надали документи, які встановлюють право власності на земельну ділянку, що підтверджується Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської нотаріальної контори Грецькою Т.П. від 13 березня 2020 року (а.с. 51,52). Згідно до п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена державним нотаріусом Другої слов`янської нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. 14 березня 2009 року за заявою [PERSON] та за заявою [PERSON] від 13 березня 2020 року. Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач [PERSON] не може оформити право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 5,360 га, що розташована на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121, оскільки відсутній документ, що підтверджує реєстрацію права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. У зв`язку з цим, 13 березня 2020 року державним нотаріусом Другої слов`янської нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки, площею 5,360 га, що розташована на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області (колишньої Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області), передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424283500:02:000:0121 (а.с. 52). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті батька, оскільки звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у передбачений законом строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved