Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 22.04.2015 року перебувала в шлюбі з відповідачем по справі; шлюб було розірвано рішенням суду від 05.10.2018 року. В шлюбі у сторін народився син, [PERSON]. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.07.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 04.07.2016 року. Дитина проживає разом з позивачем, мінімальний розмір аліментів, що виплачується відповідачем на утримання сина, є малим, крім того, згідно змін в законодавстві, а саме: нормою ст. 181 СК України від 03.07.2018 року, мінімальний розмір аліментів складає 50%, а не 30%, про що зазначено в рішенні суду від 22.07.2016 року. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], а саме: стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня предявлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Як встановлено по справі, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області 22.07.2016 року з [PERSON] присуджено до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та було звернуто до виконання шляхом видачі виконавчого листа (а.с.2 - 3). Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну розміру аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи, що розмір аліментів, що виплачується відповідачем на утримання сина, є малим, при цьому, відбулися зміни в сімейному законодавстві в частині мінімального розміру аліментів на одну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них, що було б підставою для зміни розміру аліментів визначених за рішенням суду. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII,\~ч.2\~ст.182 СК\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~ст.182 СК, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~ст.192 СК. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2\~ст.182 СК. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.17\~постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018, справа № 459/2181/17/61-37114св18. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Так, згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, а позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір має бути компенсований за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed