Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів на покращення здоров'я дітей, їх фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виїзд дітей за кордон для відпочинку та оздоровлення, при цьому аргументів відмови не наводить. Виїзд дітей за кордон сприятиме розширенню їх світогляду та добре позначиться на їх розвитку. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд надати дозвіл на виїзд дітей за межі України в країни Європи в тому числі в Італію у період з «30.05.2017 р.» по «31.08.2017 р.» без дозволу (згоди) батька та дозволити [PERSON] або її офіційному представнику без згоди батька оформлювати різноманітні документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх дітей (в тому числі закордонні паспорти на неповнолітніх дітей [PERSON]., [PERSON] та [PERSON].) за межі України в країни Європи в тому числі в Італію у період з «30.05.2017 р.» по «31.08.2017 р.» В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Неприбуття відповідача не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в ній доказів достатньо для розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 22.02.2003 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], зареєстрованим виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 13.11.2003 р., актовий запис № 68; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] зареєстрованим виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 05.10.2010 р., актовий запис № 84 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], зареєстрованим виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 05.10.2010 р., актовий запис № 85. Як встановлено судом, позивачка турбуючись про виховання та утримання дітей, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок і оздоровлення дітей. Однак, позивач не має можливості отримати дозвіл на виїзд неповнолітніх [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]. за межі України у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від надання такого дозволу. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як вбачається зі ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № З 857-Х II, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно з ч. 2 ст. 4 цього ж Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із неповнолітніми дітьми до країн Європи, в тому числі в Італію з метою їх оздоровлення, розширення їх світогляду, покращення духовного та інтелектуального розвитку, що не суперечить їх інтересам, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька неповнолітніх дітей, позивач це зробити не може. Так, у позивачки відсутні гарантії отримання згоди від відповідача у вигляді оформленої нотаріально заяви про надання згоди на виїзд дітей за кордон, а відповідач діями, що спрямовані на ухилення у наданні дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дітей. Ст. ст. 6, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Таким чином, суд вважає, що права дітей на відпочинок, охорону здоров'я та свободу пересування підлягають захисту. Враховуючи, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітніх [PERSON]., [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON]., [INFO] за кордон та оформлення всіх необхідних документів з цього приводу. На підставі викладеного,

Outcome: approved