Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 57760 грн., суму сплаченого судового збору 704,80 грн. та витрати на послуги адвоката 3700 грн. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова з відповідача стягнуто щомісячно на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 06.03.2017 року до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа за вказаною справою державним виконавцем відкрито виконавче провадження, однак [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.10.2018 року складає 19000 грн., а сума пені 57760 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 06 червня 2017 року заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто щомісячно з [PERSON], [INFO],\~ іпн. [NUMBER], який зареєстрований у [INFO], на користь [PERSON], [INFO], яка проживає у [INFO],\~ аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. на [PERSON], [INFO], починаючи з 06.03.2017 року і до досягнення дитиною повнолітнього\~ віку. 19 жовтня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 06.06.2017 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, що складена державним виконавцем, загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за період з березня 2017 року по 01.07.2018 року становить16000 грн. Позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з березня 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 57760 грн. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 4 ст.\~129\~Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України\~\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із ч.1 ст.20\~Сімейного кодексу\~України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст. 129, ч. 3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачена ст.\~196\~Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196\~СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+…..(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої Таким чином, судом встановлено, що загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини по даній справі за період з березня 2017 року по червень 2018 року становить у розмірі 4870 грн. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відмовляючи у задоволенні вимог, що стосуються періоду не відображеного у довідці про заборгованість зі сплати аліментів та застосовуючи розрахунок пені за формулою, що наведена вище у рішенні суду. Відповідно до ст.ст. 133, 141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Разом з тим суд залишає без задоволення вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки в порушення вимог ст.137 ЦПК України, не надано детального опису робіт та доказів про виконання таких робіт.

Outcome: partial