Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2018 року в Гуто-Боровенській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області позивачка зареєструвала шлюб із відповідачем. За час шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] . Подружнє життя не склалося через сварки, відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги. На даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, сім`я фактично розпалася, а примирення неможливе. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 грудня 2020 року і до повноліття дитини, а також стягнути судові витрати по справі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю. Погодився на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі, зазначеному в заяві. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року в Гуто-Боровенській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 8 (а.с. 6). У цьому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім (а.с. 7). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім`ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, про надання строку для примирення не клопотали, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім`я розпалась, відповідач погоджується з цим, що свідчить про його небажання зберегти сім`ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу суд за бажанням позивачки залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] . У судовому засіданні також встановлено, що малолітній син сторін [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що визнається учасниками справи та підтверджується довідкою про склад сім`ї від 25 листопада 2020 року №1181 (а.с. 8). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Виходячи з наведеного, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд із позивачкою. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З дослідженої в судовому засіданні довідки Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 06 січня 2021 року № 10 встановлено, що єдиним доходом позивачки є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини в розмірі 860 грн. Враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», визначає аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги повністю, стягує з відповідача на користь позивачки, понесені нею судові витрати, та в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved