Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину у вигляді 7/10 частин житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., що відкрилась після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за життя батько побудував зазначений житловий будинок, на підставі договору від 17.03.1958 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, згодом подарував 3/10 частин [PERSON], а після його смерті в будинку залишились проживати жінка - [PERSON], яка померла [INFO] та донька [PERSON] - позивач по справі. З числа документів на будинок, у позивача лише зазначений вище договір та реєстраційне посвідчення від 14.05.1979 року про належність померлому житлового будинку [ADDRESS]. Однак, зазначене реєстраційне посвідчення не є правовстановлюючим документом, тому позивач не може нотаріальним шляхом отримати право власності на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, та задоволені позовні вимоги визнавши за нею право власності на 7/10 частин будинку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, представила суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, від спадщини батька - [PERSON] вона відмовляється на користь сестри - позивача по справі. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 1958 року між виконкомом міської ради народних депутатів м. Білгород-Дністровський та [PERSON] був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності площею 595 кв.м. по [ADDRESS]. 14 травня 1979 року БТІ видало [PERSON] реєстраційне посвідчення № [NUMBER] про те, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі акту про закінчення будівництва затвердженого рішенням виконкому № 93 від 02.02.1979 року. Згодом, [PERSON] подарував 3/10 частин зазначеного житлового будинку [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 525. Заповіт померлий за життя не складав. Так, відповідно до ч.3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з ст.. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого - ст.. 529 ЦК УРСР. Таким чином, спадкоємцями першої черги [PERSON] є дружина - [PERSON], яка померла [INFO], діти: [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] та [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь сестри - [PERSON] Згідно з відповіддю державного нотаріусу від 28.10.2014 року на запит суду, спадкові справи на майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не відкривалися, тобто, позивач єдиний спадкоємець який бажає прийняти спадщину померлого батька. Відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що після смерті батька, спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], яка проживала з ним на момент смерті, так само фактично прийняла спадщину позивач, яка проживала з матір'ю на момент її смерті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки нотаріальним шляхом позивач позбавлена можливості отримати право власності на зазначене майно, через відсутність документів.

Outcome: approved