Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадкування. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] входить право на ? частку у праві спільної часткової власності на будинок по [ADDRESS]. Після його смерті позивач прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, де за її заявою державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори 4 серпня 2016 року заведена спадкова справа за №138-2016. Однак, нотаріус надала відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу, оскільки встановила, що відповідач теж є спадкоємцем, бо зареєстрований з спадкодавцем за однією адресою, а тому у випадку його відмови від прийняття спадщини, позивач залишиться єдиним спадкоємцем першої черги майна батька. Відповідач [PERSON] хоча і значиться зареєстрованим в [ADDRESS], однак не проживає в ньому тривалий час, не проживав там на час смерті батька, тому він не може вважатися таким, що прийняв спадщину [PERSON] Тому позивач просить визнати за нею право на спадщину як єдиного спадкоємця за законом після смерті [PERSON], що прийняла його спадщину. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, позивач при цьому пояснила, що брат тривалий час проживає за кордоном, останній раз приїжджав в грудні 2010 року на два дні, на похоронах батька не був, хоч був повідомлений про його смерть, наміру прийняти спадщину він не виявив, батько заповіту не залишив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України та відсутність заперечень позивача про заочний розгляд справи без відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. [INFO] року у смт. Стара Синява помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 16 травня 2016 року Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 23 березня 1987 року Старосинявським районним відділом ЗАГС Хмельницької області, актовий запис № 39. Свідоцтвом про одруження виданим 28 квітня 2007 року серія [NUMBER] відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 10 від 28 квітня 2007 року підтверджується зміна після одруження прізвища позивача [PERSON] на [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на ? частку у праві спільної часткової власності на будинок по [ADDRESS], право власності на який підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданим Старосинявською селищною радою 18 травня 2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 7276885 від 18 травня 2005 року. [PERSON] звернулася до нотаріуса 4 серпня 2016 року із заявою про прийняття спадщини, де за її заявою відкрито спадкову справу №138-2016, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не змогла, оскільки нотаріус надала відмову у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з тим, що позивач виявила бажання бути єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], що прийняла його спадщину, однак через реєстрацію брата за адресою проживання батька не може її оформити, що підтверджується матеріалами спадкової справи №138-2016 та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №44673574 від 4 серпня 2016 року спадкової справи. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 4 серпня 2016 року спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти та спадкові договори після відкриття спадкової справи не реєструвалися. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Старосинявської селищної ради №4664 від 14 липня 2016 року та записами в домовій книзі прописки громадян за адресою [ADDRESS], де він записаний за №4 з відміткою реєстрації з 17 лютого 2005 року. Той факт, що відповідач [PERSON], майже останніх шість років не проживав за адресою [ADDRESS], підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Окрім того, вони повідомили, що після закінчення школи він поїхав до Російської Федерації і не приїзджав навіть на похорони батька, останній раз був в 2010 році. [PERSON] пояснила, що відповідач є її похресником та протягом останніх шести років проживає за кордоном, має там дружину, на час смерті батька і задовго до цього з 2010 року у смт.Стара Синява не проживав. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами ч.3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь - яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. ( Ухвала ВСУ від 3 листопада 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки на момент відкриття спадщини [PERSON] лише був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою, однак не поживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому [PERSON] не прийняв спадщини, що відкрилась після смерті батька - [PERSON] і не набув права на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, те що позивач в установленому законом порядку після смерті батька спадщину прийняла, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання права на спадкування після смерті [PERSON].

Outcome: approved