Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1998 р.н., в зв'язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку, щомісячно до закінчення навчання. Заявлені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовані тим, мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народила дитину - сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час син досяг повноліття, продовжує навчання у вищому учбовому закладі, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду із згаданим позовом. Ухвалою суду від 21 вересня 2016 року у відповідності із поданою заявою (а.с. 75) до участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами залучено [PERSON] (а.с. 123). Сам [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, наведених у позові (а.с. 77). Відповідач позов не визнав. Визначений позивачем розмір аліментів вважає завеликим та обґрунтовує неможливістю надавати допомогу у згаданому сином розмірі через скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10.04.2000 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області зроблено запис № 85 (а.с.3). Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно із представленою довідкою (а.с. 8) [PERSON] 01 вересня 2015 року позивач є студентом 1-го курсу і навчається за держзамовленням на денній формі навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» з терміном навчання до 30.06.2019 року (а.с.8). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій, або у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги також можливість надання утримання другим із батьків. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку, що відповідач має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, визначаючи їх розмір у частці від доходу відповідача, з врахуванням положень ст. 182 СК України, приймає до уваги найбільш вагомі обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. майновий стан відповідача - який зі слів відповідача є сталим, і становить в середньому 5 000 грн. на місяць /відповідні документи суду не представлені, втім, згадана обставина стороною позивача не оспорюється/. наявність у відповідача інших утриманців - відповідач має дитину від другого шлюбу - доньку [PERSON] [INFO], яку виховує самостійно і отримує соціальну допомогу по втраті годувальника в зв'язку із смертю матері дитини. Наявність у відповідача третьої сім'ї та двох неповнолітніх дітей /по відношенню до яких він не є біологічним батьком/, що за посиланням відповідача має враховуватись при визначенні розміру аліментів, також прийнята судом до уваги в тій правовій позиції, що Закон не передбачає обов'язку сторонніх осіб утримувати неповнолітніх дітей, зокрема і в разі ухилення їх біологічних батьків від обов'язку по їх утриманню. стан здоров'я відповідача - перенесена операція на колінному суглобі та хронічний гайморит, як обставини, що свідчать про перенесені та наявні захворювання [PERSON] також враховані судом при визначенні остаточного розміру аліментів. Отже, з врахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності, суд вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина має бути визначений в розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що цілком, з врахуванням обов'язку другого з батьків по його утриманню буде цілком достатнім для забезпечення витрат на навчання та задоволення його розумних побутових потреб. Вирішуючи питання щодо обгрунтованності заявлених позивачем [PERSON] вимог, суд наголошує про наступне: В судовому засіданні з беззаперечністю є встановленим той факт, що [PERSON] який має право на утримання у зв'язку із продовженням навчання та його мати - позивач у справі, проживають за різними адресами, що відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України позбавляє останню права звернення до суду із вказаним позовом. Тимчасовість проживання [PERSON] в гуртожитку самого факту окремого проживання із матір'ю [PERSON] на час навчання не спростовує, і в даному випадку правового значення для вирішення спору не має. Отже, за відсутності даних про те, що [PERSON] уповноважив [PERSON] на звернення до суду у власних інтересах, суд наголошує на тому, що позивач не має правових підстав для звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів на власну користь, а відтак, заявлені нею вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України віднесені судом на сторону відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial