Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати поруку, встановлену договором поруки №1 від 29 серпня 2007 року (до кредитного договору №1873-н від 29серпня 2007 року), укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» припиненою з 01 грудня 2010 року. У обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 29.08.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1873-н, за яким банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 90 000,00 (дев'яносто тисяч доларів) США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] (позивач) укладено договір поруки №1 від 29.09.2007 року до кредитного договору, за яким поручитель зобов'язалася перед кредитором (відповідач) відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №1873-н від 29 серпня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до п.4.2 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором №1873-н від 29.08.07 не пред'явить вимоги до Поручителя. Аналогічне положення встановлене ч.4 ст.559 ЦК України: «Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя». За кредитним договором строк виконання основного зобов'язання позичальника встановлений щодо кожного щомісячного платежу (погашення кредиту частинами та проценти) - до останнього числа кожного місяця (п.1.5 кредитного договору). Останній платіж за кредитом (основна сума боргу) був здійснений позичальником ([PERSON]) 30.04.2010 року у розмірі 5783,38 доларів США. Отже і перебіг шестимісячного строку для звернення банку з вимогою до позивачки як поручителя повинен починатися з дня, коли боржнику необхідно було сплатити черговий платіж (а саме з 01.06.2010 року). Протягом встановленого шестимісячного строку жодних вимог від відповідача до неї як поручителя не надходило, тому вважає поруку припиненою з 01.12.2010 року. Банк (відповідач) у грудні 2012 року звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] достроково суми заборгованості за кредитом, в т.ч. процентів, комісійних винагород, пені, вважаючи поруку дійсною, що змусило її звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання представник позивача з'явився, позов підтримав у повному обсязі, звернув увагу, зокрема, на те, що банком пеня нараховувалася за кожний факт порушення щомісячного терміну погашення кредиту і процентів по ньому, неповідомлення банком шляхом звернення вимоги до поручителя у вказаний законом та договором поруки шестимісячний термін фактично призводить до значного зростання суми боргу за рахунок збільшення процентів та пені, що необґрунтовано збільшує обсяг відповідальності поручителя перед банком. Представник відповідача з'явився у судове засідання, просив відмовити у позові, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив про те, що банк вважає поруку такою, що не припинилася, оскільки кредит надавався на 108 (сто вісім місяців) з терміном остаточного погашення не пізніше 29.08.2016 року. Також сторони (банк та позичальник) домовились про збільшення строків позовної давності до 3 (трьох) років (п.7.8 кредитного договору). Стверджував, що останній платіж за кредитом позичальником було здійснено 06.12.2011 року в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, а не 30.04.2010 року, як зазначає позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. 29.08.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №1 з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] (позичальник) за кредитним договором №1873-н від 29.08.2007 року про надання споживчого кредиту у сумі 90 000 (дев'яносто тисяч) доларів США, за яким позивач зобов'язався відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Позичальник зобов'язання за вказаним договором виконав частково. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, здійсненим банком останній платіж по погашенню основної суми (тіла кредита) мав місце 30.04.2010 року в сумі 5783,38 доларів США. Наступний щомісячний платіж згідно п.1.5 кредитного договору мав був здійснений до 01.06.2010 року, проте жодних платежів на погашення основної суми кредиту більше не надходило. 06.12.2011 року позичальником було сплачено 1000 доларів США в рахунок погашення процентів за кредитом, але цим платежем не було погашено повністю ні суми заборгованості за процентами, ні боргу за основною сумою кредиту. Останній раз сума процентів за кредитом була погашена повністю позичальником також 30.04.2010 року - у сумі 5216,62 доларів США. Вимог про погашення заборгованості боржника до [PERSON] як до поручителя від банку не надходило, цей факт визнано представником відповідача в судовому засіданні, доказів зворотного банком не надано. Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] солідарно подано банком у грудні 2012 року, що також виходить за межі шестимісячного строку, встановленого п.4.2. договору поруки. Доводи відповідача про те, що строк виконання основного зобов'язання не настав, оскільки кредит надавався на 108 (сто вісім місяців) з терміном остаточного погашення не пізніше 29.08.2016 року, судом не приймаються до уваги, оскільки п.1.5 кредитного договору строк виконання основного зобов'язання позичальника встановлений щодо кожного щомісячного платежу (погашення кредиту частинами та проценти) - до останнього числа кожного місяця. 01.06.2010 року позичальник прострочив виконання чергового щомісячного зобов'язання і не погашав його в подальшому. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки №1 від 29.08.2007 року не встановлено строку припинення поруки. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено нормами ЦК України про кредит і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК, статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК) (Лист Верховного Суду України від 01.07.2012 «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 р.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 114,70 грн.

Outcome: approved