Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 жовтня 2014 року між ними було укладено шлюб, від якого дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки припинені через нанесення їй чоловіком тілесних ушкоджень, тривалий час вони разом не проживають і не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає, а тому просить шлюб розірвати в судовому порядку, змінивши її прізвище на дошлюбне [PERSON] . Позивачка в\~судовому засіданні\~заявлені вимоги\~підтримала і\~просила їх\~задовольнити з\~вищевказаних підстав;\~наполягає на\~винесенні рішення\~про розірвання\~шлюбу без\~надання часу\~для примирення,\~оскільки близько\~чотирьох місяців\~вона з\~чоловіком разом\~не проживають,\~подружніх відносин\~не підтримують,\~в неї\~з`явився\~інший чоловік,\~в зв`язку\~з чим\~подальше збереження\~шлюбу неможливе; понесені судові витрати залишає за собою. Відповідач відзиву на позов не подав, в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, подальше існування якого неможливе, оскільки позивачка знайшла іншого чоловіка й вони не проживають разом чотири місяці. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 18 жовтня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Комарівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02. Від даного шлюбу подружжя спільних дітей не має. Близько чотирьох місяців сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів та дітей не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, обоє категорично наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи, що право вибору прізвища після припинення шлюбу є дискреційним правом самої позивачки, то після розірвання шлюбу позивачці за її клопотанням слід залишити дошлюбне прізвище [PERSON] . Понесені [PERSON] у справі судові витрати по сплаті судового збору за її клопотанням залишаються за позивачкою, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved