Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] 3-я особа: виконком Купянської міської ради Харківської області про знесення незавершеного будівництвом гаражу, який є самочинним будівництвом, позовні вимоги якої були змінені позивачем у процесі судового розгляду. Так, уточнена позовна заява від 15.05.2017 року обґрунтовується наступним. Відповідачка [PERSON] є власницею земельної ділянки та житлового будинку за адресою: м. Купянськ, пров. Новий, буд. 10, Харківської області, за свідоцтвом про право власності на нерухоме майно земельну ділянку від 29.05.2015 року, серія САТ № 117315, свідоцтва про право на спадщину від 11.04.2005 року ВСА № 997250, видане державним нотаріусом [PERSON] Вказаний будинок розташований на вказаній земельній ділянці, яка надана відповідачці для користування, приватизована нею. На цій земельній ділянці, без дозволу на виконання будівельних робіт та погодженої в установленому порядку проектної документації, з порушенням будівельних норм і правил, відповідачка самочинно здійснила будівництво гаражу на межі з земельною ділянкою, яка надана їй, позивачці, у користування за адресою: м. Купянськ, пров. Новий, буд. 11, що призвело до порушення її майнових та особистих прав. Вказана самочинна будівля порушує право позивача на нормальне використання земельної ділянки, так як знаходиться під вікнами кімнати її будинку на відстані всього 50 см від межі до її земельної ділянки та 2 м між будівлями її будинком та незавершеного будівництвом гаражу відповідачки. У незавершеному будівництвом гаражі відповідачка буде зберігати транспортний засіб та горюче мастильні речовини, які також будуть створювати неприємні запахи та шум від двигуна автомобіля. Все це знаходиться на межі з земельною ділянкою та будинком. За ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей /затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо/. Як встановлено актом № 219-А від 16.05.2016 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідачкою порушені будівельні норми, державні стандарти і правила, що передбачені ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553. За приписом 219/1-Пр про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 16.05.2016 року відповідачці було дано розпорядження зупинити негайно будівельні роботи. За приписом 219-Пр від 16.05.2017 року в строк до 16.08.2016 року усунути порушення. За постановою № 219-11 від 26.05.2016 року відповідачка притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 96 ч. 17 КУпАП до штрафу 8500 грн. за виконання робіт без повідомлення про початок виконання, незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду. За ст.ст. 34,35,36,37,38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» самочинне будівництво підлягає знесенню. Позов заявлено на підставі ст. 376 ЦК України, оскільки відповідачка не усунула порушення, то незавершений будівництвом самочинно збудований гараж за указаною адресою, на думку позивача, необхідно знести, перебудова неможлива, так як відповідачці заборонено вести будівництво, у неї немає дозволу на будівництво. Позивач зазначає, що дії відповідача суперечать змісту добросусідства, який встановлює, що дії відповідачки не повинні створювати для інших незручностей. Позивач зверталася до Купянської міської ради Харківської області і отримала відповіді, що дійсно при обстеженні домоволодіння за адресою: м. Купянськ, пров. Новий, 10, розпочато будівництво гаражу 4,4х6,6 м на відстані 2,4 м від житлового будинку позивачки, що не відповідає протипожежному розриву без будівельного паспорту, який є підставою для забудови земельної ділянки. Будівництво гаражу повинно відбуватись з дотриманням 2-х метрового розміру відступу від межі з сусідньою земельною ділянкою та 4 м між гаражем та будинком позивачки. Посилаючись на те, що самочинне будівництво порушує її права, а добровільно знести будівлю відповідач відмовляється, тому позивач просить суд постановити рішення про знесення недобудованого гаражу, розташованого на земельній ділянці за адресою: м. Купянськ, пров. Новий, 10, що відповідатиме ч. 4, 5 ст.376 ЦК України. Ухвалою судді 14.12.2016 р. провадження у справі відкрито. 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. Пунктом 9 частини першої Перехідних положень цього кодексу (Розділ ХІІІ) встановлено: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали уточнений позов та просили суд його задовольнити. Відповідачка [PERSON] через канцелярію суду подала письмові заперечення на позов, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, також подала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON] (а.с.24-26,38,48). Представник відповідача за довіреністю [PERSON] підтримала письмові заперечення [PERSON], заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відсутні докази, які б підтверджували, що внаслідок спорудженого відповідачкою [PERSON] гаражу, для позивачки [PERSON] створені перешкоди і здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Позивачем не доведено, що будівництво гаражу призвело до порушення правомочності позивача по користуванню і розпорядженню належним їй майном, житловим будинком чи земельною ділянкою по провулку Новому, 11. [PERSON] не доведено наявності, встановлених ст. 391 ЦК України, підстав для задоволення позовних вимог. Оскільки гараж споруджений відповідачкою [PERSON] на земельній ділянці, власником якої позивач не є, то позовні вимоги про зобовязання знести гараж не можуть бути задоволені і з підстав, встановлених ч. 4 ст. 376 ЦК України. Вважає, що також не було доведено позивачем і наявності обставин, встановлених ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України, які б свідчили про те, що внаслідок спорудження [PERSON] гаражу, позивачці були завдані незручності щодо використання її земельної ділянки чи неприпустимий вплив на земельну ділянку позивачки. Також зазначила, що матеріали, за якими [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5, ч. 17 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., скасовані, на підтвердження чого надала суду копію постанови Харківського апеляційного адміністративного суду. Крім того, на спростування доводів позивача щодо затінення вікна у її будинку внаслідок спорудження гаражу, надала суду 4 світлини. За таких обставин, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник по довіреності третьої особи, виконкому Купянської міської ради Харківської області направив до суду лист з проханням розглянути дану справу без його участі, пояснення по справі відсутні, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.21,22, 100). Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, зясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази у справі, оглянувши світлини, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. По матеріалам цивільної справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, провулок Новий, буд. 11, на земельній ділянці Купянської міської ради Харківської області, в якому вона проживає та зареєстрована. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Купянськ, провулок Новий, буд. 10, в якому зареєстрована. На звернення [PERSON] до Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування, щодо будівництва сусідкою гаражу на земельній ділянці, яка знаходиться у її власності по пров. Новому, 10, м. Купянськ, листом № 1840 від 05.11.2015 р., їй було повідомлено, що комісія у присутності [PERSON] встановила, що на сусідній земельній ділянці по пров. Новому, 10, яка належить [PERSON] на праві приватної власності розпочато будівництво (закладений фундамент). Повідомлення про початок виконання будівельних робіт до управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Купянської міської ради від власника вказаної земельної ділянки не надходило (а.с.14). Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування на звернення [PERSON] щодо самочинного будівництва гаражу [PERSON], листом № 1118 від 17.05.2016 року повідомило, що при обстеженні домоволодіння за вищевказаною адресою в натурі (на місцевості) комісією встановлено, що власниками даного домоволодіння розпочато будівництво гаражу розміром 4,4х6,6 м на відстані 2,4 м від сусіднього житлового будинку, що не відповідає протипожежному розриву; будівельний паспорт, який є підставою для забудови присадибної земельної ділянки, управлінням ЄКГА та МБ міської ради власникам домоволодіння по пров. Новому, 10, в м. Купянську не надавався. Комісія вважає розпочате будівництво гаражу самочинним та рекомендувала [PERSON] звернутися до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (а.с.12). Спеціалістами УЖКГА та МБ було підготовлено та направлено до департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області лист з проханням надати інформацію щодо наявності дозвільних документів на проведення будівельних робіт за адресою: Харківська область, м. Купянськ, провулок Новий, 10, та в разі відсутності, вжити заходів по припинення самовільного будівництва, про що листом № 901 від 15.04.2016 р. повідомлено [PERSON] (а.с.13). Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області на звернення [PERSON] щодо самовільного будівництва гаражу [PERSON] за адресою: Харківська область, м. Купянськ, провулок Новий, 10, листом від 23.05.16 № 1020-2235 повідомлено, що за результатами позапланової перевірки за вище зазначеною адресою встановлено, що будівництво господарської будівлі гаражу проводяться [PERSON] без отримання права на виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; п. 13 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466. За результатами перевірки складено відповідний акт про дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення, та [PERSON] надано приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт та про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з терміном для добровільного виконання (а.с.11). 01 березня 217 року суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката [PERSON] про витребування доказів, ухвалою витребував з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області наступні відомості та документи: чи отримувала [PERSON] дозвіл на виконання будівельних робіт будівництво гаражу за адресою: Харківської обл., м. Купянськ, вул. Нова, буд. 10; копію акту про дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм; копію протоколу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] з приписами про зупинення підготовчих та будівельних робіт; чи притягалася [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм. На виконання ухвали суду від 01.03.2017 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області надав суду витребувані документи і повідомив наступне. На підставі листа [PERSON] від 25.04.2016 р., який надійшов з Ізюмської міської прокуратури, головним інспектором Департаменту, з 12.05.2016 по 18.05.2016 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєкт будівництва «Господарська будівля гараж по пров. Новому, 10, м. Купянськ, Харківської області». Під час проведення перевірки було встановлено факт наявності незавершеного будівництва гаражу, прямокутної форми з піноблоку, розміром 4х6 м за адресою: пров. Новий, 10, у м. Купянськ Харківської області. Відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо реєстрації/видачі документів дозвільного та декларативного характеру на будівництво господарської будівлі - гаражу по пров. Новому, 10, м. Купянськ, Харківської області. За результатами перевірки було складено: Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 219-А від 16.05.2016 року, де зазначено, що на обєкті виконані роботи з влаштування з/б фундаменту, мурування стін, встановлено факт проведення будівельних робіт з будівництва господарської будівлі гаражу за вищевказаною адресою, без отримання відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи з будівництва обєкта, що є порушенням п.1.ч.1ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 13 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, та не забезпечено здійснення технічного нагляду під час будівництва, що є порушенням п. 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва обєкта архітектури, затвердженого Постановою КМУ від 11.07.2007 р. № 903 та ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність»; Протокол про адміністративне правопорушення від 16.05.2016 на [PERSON] за ч. 5, ч. 17 ст. 96 КУпАП; Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 16.05.2016 № 219/1-Пр, в якому зазначено про вимагання негайного зупинення будівельних робіт, та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.05.2016 № 219/-Пр, в якому вимагається усунути порушення в строк до 16.08.2016 року. Справу про адміністративне правопорушення розглянуто головним інспектором Департаменту Мурзою Олегом Володимировичем 26.05.2016. За результатами розгляду встановлено порушення [PERSON] п.1.ч.1ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 13 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, п. 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва обєкта архітектури, затвердженого Постановою КМУ від 11.07.2007 р. № 903 та ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», за що передбачена ч. 5, ч. 17 ст. 96 КУпАП відповідальність, винесено постанову № 219-П, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 5 та 17 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с.86-87,88,89,90,91-92,93). [PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області із позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області [PERSON], 3-тя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, в якому просила скасувати постанову №219-П від 26.05.2016 року в справі про адміністративне правопорушення. Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2016р. адміністративний позов задоволено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2016р. по справі № 628/2132/16-а скасовано. Прийнято нову постанову. Адміністративний позов [PERSON] до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області [PERSON], третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено частково. Скасовано постанову №219-П по справі про адміністративне правопорушення від 26.05.2016 року, винесену Головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області [PERSON] про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.ч. 5 та 17 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення по відношенню до [PERSON] повернуто для нового розгляду Головному інспектору будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області [PERSON] (а.с.117-120). Як вбачається з листа представника Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 03.11.2017 р., головний державний інспектор будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області [PERSON] звільнений із займаної посади Наказом Держархбудінспекції № 634 «ОС» від 01.12.2016 за угодою сторін. В департаменті немає даних щодо нового розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] (а.с.135-136). Учасниками справи не порушувалося питання про проведення повторної перевірки обєкта будівництва, розташованого за адресою: м. Купянськ, пров. Новий, 10. Суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд також по клопотанню позивача ухвалою від 29 листопада 2017 року призначив у справі судово-технічну експертизу. 12.03.2018 року позивачем у справі [PERSON] через канцелярію суду подана заява про витребування з ХНДІСЕ ім. засл. професора [PERSON] справи, у звязку з неможливістю виконання щодо оплати за проведення експертизи. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт наявності порушеного права осіб самочинною забудовою, порушення будівельних норм і правил, має довести особа, яка предявила позов про знесення самочинного будівництва. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює стаття 376 ЦК України. Відповідно до частин 1, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3,15,16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюванню. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14. Як слідує зі змісту постанови Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року по справі № 6-180цс14 у спорі про знесення самочинного будівництва, позивач, звертаючись з позовом про захист порушених прав власника, не пов'язаних з позбавленням володіння власністю або вказаних прав, які з достатньою вірогідністю будуть порушені в майбутньому внаслідок незаконного будівництва іншою особою (ст.ст. 376, 386, 391 ЦК України) повинен довести, а суд встановити не тільки факт зведення відповідачем будівлі (споруди) з порушенням вимог закону, зокрема будівельних, санітарних, інших норм та правил, а й факт порушення внаслідок будівництва (реальної можливості порушення) прав, свобод чи інтересів самого позивача, що в сукупності є підставами для захисту його права, оскільки сам по собі факт незаконності будівництва не є достатньою підставою для задоволення позову. Відповідно до пунктів 5, 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України, у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити це право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення їх іншим способом. Таким чином, за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб. Відповідно до ч. 1 п.24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Згідно ч. 1 п. 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Як було встановлено у судовому засіданні та зазначено вище, матеріали, за яким [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5, ч. 17 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., скасовано постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року. Справа про адміністративне правопорушення по відношенню до [PERSON] повторно не розглядалася. Будь-яких доказів на підтвердження того, що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується право власності позивача чи законного володіння або є реальна небезпека порушення її права власності чи законного володіння, позивачем надано не було. За ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей /затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо/. Лише посилання на такі незручності як затінення вікна у будинку позивача від гаражу відповідача, неприємні запахи та шум у майбутньому, а також порушення протипожежної відстані між житловим будинком позивача та спорудою відповідача,про що зазначено лише у інформаційному листі управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування, не доведені належними та допустимими доказами (технічним висновком, експертизою тощо), та не доводять факту істотного порушення її прав і наслідків, зазначених у позові. Отже, позивачем не доведено факту, що діями відповідача по спорудженню на власній земельній ділянці гаражу порушуються її права як власника сусіднього будинку чи завдані незручності щодо використання чи неприпустимий вплив на земельну ділянку як землекористувача. Знесення самочинного будівництва, у тому числі зведеного без проекту, є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що були використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності за здійснення самочинного будівництва. Європейській суд з прав людини по справі «Іванова и Черкезов проти Болгарии» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга N 46577/15) от 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення його прав самочинною забудовою та не вбачає правових підстав для задоволення уточненого позову та застосування до відповідача такої крайньої міри, як знесення самочинного будівництва і приходить до висновку, що позовні вимоги у заявлений позивачем спосіб захисту, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed