Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 11751. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] За даною адресою залишилися проживати позивачка зі із сином - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до технічного паспорту дане домоволодіння складається з: житлового будинку під літ «А-1, а», в склад якої входить 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 18,3 кв.м., 1-3 кухня площею 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 1-І веранда площею 10,2 кв.м., загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., літньої кухні під літ. «Б», літньої кухні під літ. «б», сараю під літ. «В», вбиральні під літ. «Д», вбиральні під літ. «Г»,споруд та замощення № 1,2-4,5,1. Починаючи з дня реєстрації і по день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за вище зазначеною адресою. На її ім`я були відкриті особові рахунки та укладені договори на постачання електроенергії, на водопостачання та водовідведення. Однак, за своє життя [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючі документи на домоволодіння. Спадкоємцями першої черги є відповідач - [PERSON] , яка у нотаріуса відмовилася від прийняття спадщини. Спадкоємцями другої, третьої черги, спадкоємців четвертої черги, спадкоємців за правом представлення немає. Спадкоємцем п`ятої черги є позивач. Після смерті [PERSON] позивачка зверталася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гур`янової Л.Г. із заявою щодо прийняття спадщини на все майно, що залишилося після її смерті. Але листом приватного нотаріуса Гурянової Л. Г . їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане домоволодіння, посилаючись на те, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на будинок [ADDRESS], державна реєстрації права власності на даний будинок не була проведена та рекомендувала звернутися до суду для вирішення даного питання. На підставі викладеного позивачка просила визнати за нею право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] яке складається з: житлового будинку під літ «А-1, а», в склад якої входить 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 18,3 кв.м., 1-3 кухня площею 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 1-І веранда площею 10,2 кв.м., загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що складається з: літньої кухні під літ. «Б», літньої кухні під літ. «б», сараю під літ. «В», вбиральні під літ. «Д», вбиральні під літ. «Г», споруд та замощення № 1,2-4,5,1, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,08 га. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання представник позивача подала до суду заяву, згідно якої просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач надіслала до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Треті особи до суду не з`явились, були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 11751. [PERSON] приходилася бабусею позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження матері позивачки - [PERSON] , виданого Ленінським Райбюро РАГС м. Одеси 09.10.1949 року, актовий запис № 1108, де зазначені батьки « [PERSON] », « [PERSON] »; свідоцтвом про укладення шлюбу між батьками позивачки, зареєстрованого Палацом одруження м . Одеси, від 11.12.1974 року, актовий запис № 3938, згідно якого прізвище було змінено на « [PERSON] »; свідоцтвом про народження позивачки Серії [NUMBER] , зареєстрованого Ленінським відділом РАГСу м. Одеси, актовий запис № 321 від 11.02.1976 року, де батьками зазначені: « [PERSON] », « [PERSON] »; свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 23.06.2007 року, актовий запис № 676, згідно з яким прізвище позивачки було змінено на « [PERSON] »; свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 484 від 16.03.2017 року, згідно з яким прізвище позивачки було змінено на « [PERSON] ». Починаючи з дня реєстрації і по день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] . На підставі списків за № 242 земель виключених з колгоспного фонду, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 30.01.1953 року. Починаючи з 1978 року по 1991 роки наданій земельній ділянці було побудоване домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом від 20.04.2018 року. Відповідно до технічного паспорту дане домоволодіння складається з: житлового будинку під літ «А-1, а», в склад якої входить 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 18,3 кв.м., 1-3 кухня площею 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 1-І веранда площею 10,2 кв.м., загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., літньої кухні під літ. «Б», літньої кухні під літ. «б», сараю під літ. «В», вбиральні під літ. «Д», вбиральні під літ. «Г», споруд та замощення № 1,2-4,5,1. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами були побудовані в період з 1978 року по 1991 роки. Відповідно до вимог п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року не є самочинними. Відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку, станом на 17.04.2018 року після смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають позивач з малолітнім сином. На ім`я [PERSON] були відкриті особові рахунки та укладені договори на постачання електроенергії, на водопостачання та водовідведення на домоволодіння [ADDRESS] Однак, за своє життя [PERSON] не здійснила державної реєстрації права власності на дане домоволодіння. Спадкоємцями першої черги є відповідач - [PERSON] , яка у нотаріуса відмовилася від прийняття спадщини. Спадкоємців другої, третьої, четвертої черги та спадкоємців за правом представлення немає. Спадкоємцем п`ятої черги за законом є позивачка. Після смерті [PERSON] позивачка зверталася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гур`янової Л.Г. із заявою щодо прийняття спадщини на все майно, що залишилося після її смерті, була заведена спадкова справа за № 14/2017. Листом приватного нотаріуса Гурянової Л .Г. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане домоволодіння, посилаючись на те, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на будинок [ADDRESS], державна реєстрації права власності на даний будинок не була проведена та рекомендувала звернутися до суду для вирішення даного питання. За правилами ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Після смерті моєї бабусі до мене спадкоємця за законом фактично перейшло й майнове право на реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, які належали спадкодавцеві, однак не були зареєстровані за життя спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1265 ЦК у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст. 328 ч. 1 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Такими доказами при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування є записи у погосподарських книгах підтверджують право власності на житловий будинок та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами наприклад, ухваленням органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до постанови КМ України від 17.10.2013 року №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Належність будинку побудованого до 05.08.1992 року, то відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року № 582/5773 (із змінами та доповненнями) такі будівлі не є самочинними. Оскільки спадковий житловий будинок по [ADDRESS] побудований до 1992 року, що підтверджується господарською книгою, технічним паспортом 1990 року та технічним паспортом 2018 року, суд вважає, що він не є самочинним будівництвом. На підставі викладеного,

Outcome: approved