Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та від імені і в інтересах [PERSON], до Державного підприємства «Одеська залізниця», за участю третіх осіб - Служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд ДП «Одеська залізниця», органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, про визнання приватизації частково недійсною, усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди, уточнивши який просила, визнати незаконним та скасувати розпорядження (наказ) Служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці від 01 жовтня 2002 року № 382 зареєстроване і записане у реєстровій книзі за № 2147, в частині включення до складу приватизованої квартири [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допоміжного приміщення багатоквартирного будинку - веранди площею 5,1 кв.м. Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 01 жовтня 2002 року, видане Службою будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Одеської залізниці, згідно з розпорядженням (наказом) від 01 жовтня 2002 року № 382, зареєстрованим і записаним у реєстрову книгу за № 2147, а також технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], зобов'язати [PERSON], знести перегородку, встановлену в поза квартирному коридорі на другому поверсі двоповерхового будинку [ADDRESS], що належить відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та квартирою [ADDRESS], що належить [PERSON] Стягнути з [PERSON] на її користь суму грошової компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. Свій позов обґрунтовує тим, що є власницею квартири [ADDRESS] Відповідачки [PERSON], [PERSON], [PERSON], являються власницями приватизованої квартири [ADDRESS] цього ж будинку. При здійсненні приватизації своєї квартири відповідачки включили до складу своєї квартири частину «галереї» загального користування, що розташована на другому поверсі. Таким чином відповідачки - власниці квартири [ADDRESS] закрили галерею для проходу, у зв'язку з чим порушили права позивачки щодо користування належної їй квартири, так як існують перешкоди для проведення води, газу, утеплення труб, тощо. Оскільки [PERSON] вважає, що її права щодо користування належної їй на праві власності квартирою порушені, вона звернулася з наступним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених в уточненій позовній заяві та просила суд постановити рішення, яким задовольнити позов в його уточненій редакції. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, вказуючи, що приватизація квартири [ADDRESS] відбулася ще у 2002 році, за правилами, встановленими законодавством України, які діяли на той час. [PERSON] подала до органу приватизації всі документи, які від неї вимагалися, тому вважає, що приватизація квартири, відбулася у відповідності до закону, а тому і свідоцтво про право власності на житло, видане, уповноваженим на той час органом - службою будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд ДП «Одеської залізниці» не може бути скасовано. Відповідачка [PERSON], яка в судових засіданнях виступала від власного імені, а також від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - [PERSON], заявлені [PERSON] позовні вимоги не визнала, повністю підтримавши заперечення відповідачки [PERSON]. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], в судових засіданнях звертав увагу суду на не обґрунтованість позову, пред'явленого до його довірительниць. Просив суд застосувати строки позовної давності до заявлених вимог, тому що приватизація спірної квартири мала місце у 2002 році, а позов поданий у квітні 2009 року, тобто після спливу більше шести років. Представник відповідача Державного підприємства «Одеська залізниця» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав. Представник третьої особи - Служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Одеської залізниці з'явившись в судове засідання 27.03.2014 року просив про оголошення перерви, у зв'язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та документами, які знаходяться в їхній Службі. В інші судові засідання представник Служби не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 11.12.2013 року начальником служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд на адресу суду надійшло пояснення, в якому вказується, що служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Одеської залізниці є відокремленим структурним підрозділом ДП «Одеська залізниця», створена 01.04.2001 року на підставі наказу начальника Одеської залізниці від 12.01.2001 № 16/Н шляхом реорганізації служби цивільних споруд і соціального розвитку та служби будівельно-монтажних і ремонтних робіт в Службу. 05.03.2001 року Служба зареєстрована в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України як підрозділ Одеської залізниці без права юридичної особи. З моменту реєстрації і до цього часу, в тому числі і в вересні - жовтні 2002 року, Служба входить до складу ДП «Одеська залізниця» як відокремлений структурний підрозділ без права юридичної особи. 01.04.2014 року на виконання ухвали суду від 16.01.2014 року по даній справі, начальник Служби [PERSON] повідомив суд, що будинок [ADDRESS], на балансі служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд не перебував та наданий час не перебуває, інформації про місце зберігання та наявність технічної документації на квартиру [ADDRESS] даного будинку у служби не має. Документи, які стали підставою для здійснення приватизації [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартири [ADDRESS] Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином. Суд, вислухавши позивачку, її представника, відповідачів, їхнього представника, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеською залізницею, служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд від 01.10.2002 року, зареєстрованого за № 2147, квартира [ADDRESS], загальною площею 37, 10 кв.м, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на праві спільної часткової власності. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], складеного фірмою «Юрікс» у 2002 році, до складу зазначеної квартири входять: жила кімната площею 17,9 кв.м, кухня площею 14,1 кв.м., веранда площею 5,1 кв.м. Наказом № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 затверджена «Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», яка відповідно до її загальних положень розроблена відповідно до чинного законодавства з метою нормативно-методичного забезпечення діяльності суб'єктів господарювання (бюро технічної інвентаризації), які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна. Відповідно до п.1.3 Даної Інструкції, Інструкція діє на всій території України для здійснення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна всіх форм власності. З цих підстав, суд робить висновок про те, що єдиним підприємством уповноваженим на складання технічної документації на нерухоме майно в м. Одесі на час приватизації квартири належної відповідачам, та і до теперішнього часу є КП «ОМБТІ та РОН». Як вбачається з технічної документації, наданої КП «ОМБТІ та РОН» при розгляді даної справи, відповідно до схеми по етажного плану будинку [ADDRESS], що належить позивачці та вхід до квартири [ADDRESS], що належить відповідачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] , здійснюється через поза квартирний коридор загального користування, з якого здійснюється також вхід до інших квартир другого поверху, без визначення окремих приміщень до квартир у поза квартирному коридорі. З зазначених вище підстав, суд вважає, що веранда площею 5,1 кв.м є частиною поза квартирного коридору. З дослідженого технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] становить 31,1 кв.м, та в цілому складається з кухні площею 13,2 кв.м, жилої кімнати площею - 17,9 кв.м. У дослідженій судом технічної документації, надісланої на адресу суду з КП «ОМБТІ та РОН», відсутні документи щодо правомірності встановлення перегородки на поза квартирному коридорі та включення новоутвореної веранди площею 5,1 квадратних метрів до складу квартири [ADDRESS] на період здійснення приватизації зазначеної квартири. Відповідно до статті 100 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення проводяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. В ході розгляду справи стороною відповідачів [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах [PERSON], не надано до суду доказів правомірності зробленого переобладнання приміщень квартири [ADDRESS] ще до здійснення її приватизації, внаслідок якого частина поза квартирного коридору площею 5,1 кв.м, увійшла до складу квартири [ADDRESS] та була приватизована відповідачками по справі. Узгоджувальні, дозвільні документи державних органів, які за законодавством мають давати дозвіл на переобладнання та перепланування жилого будинку та жилого приміщення, давати висновок про відповідність державним будівельним нормам, вимогам протипожежної безпеки, санітарного нагляду та можливості прийняття в експлуатацію здійсненої реконструкції поза квартирного коридору та збільшення загальної площі квартири, шляхом включення до її загальної площі веранди площею 5,1 кв.м, стороною відповідачів до суду подано не було. Стороною відповідачів не надано до суду і доказів того, що фірма «Юрікс», яка виготовляла технічний паспорт для приватизації квартири [ADDRESS], правомірно включила до складу даної квартири веранду площею 5,1 кв.м, яка фактично являється частиною поза квартирного коридору, збільшивши таким чином квартиру відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] до загальної площі 37,10 кв.м. В судовому засіданні вставлено та підтверджується документами, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.04.2005 року, виданого УЖКГ Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] загальною площею 69,4 кв.м, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Право власності зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН», згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.05.2005 року за № 1684 в книзі 555 пр-150. Частиною 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об'єднання співаників багатоквартирного будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартині коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання у житловому будинку, призначене та придатне для постійного в ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або в середині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В контексті даної правової норми власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони і не були пов'язані з порушенням права володіння. Таким чином враховуючи, що надана та досліджена в ході судового розгляду справи технічна документація, яка складена єдиним уповноваженим на те органом КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» свідчить про те, що вхід до квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], здійснюється через поза квартирний коридор загального користування без визначення у ньому окремих приміщень до квартир, тому враховуючи, що вимоги про зобов'язання знесення перегородки позивачкою заявлені тільки до відповідачки [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов'язання [PERSON] знести перегородку, встановлену в поза квартирному коридорі (галереї) на другому поверсі будинку [ADDRESS] В судовому засіданні допитана свідок [PERSON], яка показала суду, що коридор площею 5,1 кв.м, багато років знаходиться в користуванні відповідачів, і є частиною квартири [ADDRESS] Пояснення даного свідка не приймаються судом до уваги, тому що не мають відношення до предмету спору що виник між позивачкою та відповідачками. Представником відповідачів [PERSON] заявлено клопотання про допит в якості свідка [PERSON] - начальника служби будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Одеської залізниці, який прибув до зали судового засідання 27.03.2014 року, був приведений до присяги свідка, але надати будь-які пояснення не зміг ні в якості третьої особи, що не заявляє позовних вимог стосовно предмету позову, ні в якості свідка. Згідно зі статтею 21 ЦК України, суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Даною статтею визначені умови та порядок захисту цивільних прав та інтересів, порушені виданням незаконного правового акту органом державної влади, органом місцевого самоврядування. Враховуючи, що спірне розпорядження та Свідоцтво видавалося Службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці, яка не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, взагалі не є юридичною особо, тому суд не має правових підстав для застосування до вказаних правовідносин, правила статті 21 ЦК України, і не вбачає підстав для скасування розпорядження та Свідоцтво про прав власності на житло видані Службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці. Суд також не вбачає правових підстав для скасування технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виданому фірмою «Юрікс», так як оскаржуваному документу надана належна правова оцінка як доказу в ході розгляду даної справи, тому і прийняття окремого рішення про скасування технічного паспорту на квартиру законом не вимагається. Статтею 16 УК України визначений спосіб захисту цивільних прав, яким може бути і визнання правочину недійсним. В ході судового розгляду позивачка та її представник підтверджували, що предметом заявленого ними позову є визнання приватизації частково недійсною, усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення моральної шкоди. З цих підстав суд вважає, порушені права [PERSON] підлягають захисту, а розпорядження № 382 від 01.10.2002 року та Свідоцтво про право власності на житло від 01.10.2002 року, видані службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці підлягають визнанню частково недійсними, в частині включення до складу даної квартири спірної веранди площею 5,1 квадратних метрів. Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (не майнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, відмовляючи в задоволені позову щодо стягнення моральної шкоди, враховує, що позивачкою не доведено суду наявність моральних страждань пов'язаних з моральними діями відповідачок, не зазначено в чому саме полягали страждання, не наведено розрахунку з чого вона виходила при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Суд, частково задовольняючи позов [PERSON], вважає, що її порушені права підлягають захисту в судовому порядку, із цих підстав частково визнає недійсним розпорядження № 382 від 01.10.2002 року та Свідоцтво про право власності на житло від 01.10.2002 року, видані службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці в частині включення приміщення веранди площею 5,1 кв.м, до загальної площі квартири [ADDRESS], при проведенні приватизації вказаної квартири, на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобов'язує [PERSON], до якої пред'явлені вимоги про знесення перегородки, знести перегородку, встановлену в поза квартирному коридорі (галереї) на 2-му поверсі будинку [ADDRESS] та квартирою [ADDRESS] Суд не приймає до уваги посилання представника відповідачів [PERSON] про необхідність застосування строків позовної даності, тому що порушення права власності [PERSON] на приміщення поза квартирного коридору загального користування, що розташований на другому поверсі будинку [ADDRESS] вказаного будинку триває до сьогоднішнього дня, і позивачка до наступного часу незаконно позбавлена можливості користуватися цим приміщенням. З цих підстав суд вважає, що позивачка може звертатися до суду з таким позовом до припинення порушення її прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial