Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Кам`янська міська рада як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] народилася онука [PERSON] . Після реєстрації шлюбу та народження дитини, її батько [PERSON] пішов з сім`ї до іншої жінки. 26.02.2016 року шлюб між відповідачем та донькою позивачки рішенням суду був розірваний. [INFO] [PERSON] загинула внаслідок ДТП і онука продовжувала проживати з нею. Зазначає, що відповідач покладених законом батьківських обов`язків не виконував, жодного разу не відвідав доньку, ніяким чином не піклувався та не проявляв зацікавленості її життям та здоров`ям, усі питання щодо виховання онуки вирішує разом з [PERSON] [PERSON] проживає з бабусею та [PERSON] та перебуває на їх повному утриманні. [PERSON] повністю ухиляється від сплати аліментів, на ствердження цього Деснянський районний суд м. Києва виніс ухвалу від 14.07.2020 року у справі №754/8506/20, згідно якої було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР від 11.06.2020 року, за ознаками ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). На підставі вищезазначеного просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , так як зазначені факти у позовній заяві, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.08.2020 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] було передано на розгляд за підсудністю до Кам`янського районного суду Черкаської області. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.11.2020 було відкрито провадження по справі, вирішено розгляд даної цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження, залучено ло участі у справі Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та Кам`янську міську раду як орган опіки та піклування як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у задоволенні клопотання позивача про залучення [PERSON] в якості третьої особи з самостійними вимогами - відмовлено. 01.12.2020 до суду від [PERSON] надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 02.12.2020 клопотання відповідача задоволено, позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, продовжено відповідачу строк для подання відзиву. 22.12.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що [PERSON] утримує дитину без законних підстав, порушуючи цим право на особисте виховання своєї дитини [PERSON] . Свідчення про те, що він ухилається від сплати аліментів не відповідають дійсності, так як він за життя дружини перераховував кошти на утримання дитини, і після її смерті бажає, щоб дитина проживала разом з ним та перебувала на його утриманні. Просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Качкурова Ф.В. про витребування доказів, виклик свідків та продовження підготовчого засідання на 30 днів. 03.02.2021 до суду від представника позивача надійшо клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив [PERSON] та прийняти її. 11.01.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що викладені доводи та агрументи у відзиві не відповідають дійсності, відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, а також, що заявлене відчовідачем клопотання про зупинення судового провадження у справі №754/10501/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №754/11063/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] є таким, що не підлягає задоволенню. 25.02.2021 року до суду надійшло клопотання про виклик свідків у судове засідання, а також клопотання про залучення до справи копій документів у якості письмових доказів. Ухвалою Кам`янського районного суду від 25.02.2021, клопотання відповідача про зупинення судового провадження у справі №754/10501/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №754/11063/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Кам`янська міська рада як орган опіки та піклування, про відібрання дитини, вирішено залишити без задоволення. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 25.02.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано свідків. 30.03.2021 до суду від представника позивача Качкурова Ф.В. надійшло клопотання про те, щоб зобов`язати Кам`янську міську раду як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області клопотання представника позивача задоволено та зобов`язано Кам`янську міську раду як орган опіки та піклування надати висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 11.05.2021 задоволено клопотання представника позивача та зобов`язано службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві адміністрації надати до суду висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , а також зобов`язано провести бесіду дитини з практикуючим психологом, висновок останнього за результатами бесіди надати до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям, та не сплачує аліменти на утримання дитини, внаслідок чого утворилася суттєва заборгованість та відповідно порушено кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч.1 ст. 164 КК України. Відповідач [PERSON] повністю заперечив проти позовних вимог, зазначив, що всі аргументи позивача та його представника є необгрунтованими, а також наполягав на тому, що хоче виховувати свою доньку самостійно. На даний час донька [PERSON] проживає біля нього, перебуває на повному його утриманні, відвідує школу за місцем їхнього проживання, з бабусею бачитися не бажає. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився. 01.12.2020 надійшов лист з проханням розглядати справу без участі їхнього представника на підставі зібраних доказів, з урахуванням якнайкращого забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини. Представник Кам`янської міської ради як органу опіки та піклування зазначила що відсутні правові підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , про що Кам`янською міською радою надано відповідний висновок до суду. Зазначила, що аліменти на утримання дитини нараховувалися на користь покійної матері, і наразі не можуть стягуватися на бабусю, так як остання немає правових підстав на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає відмові виходячи з наступного. Згідно копії Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.12.2014, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , а мати - [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого 19.07.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1002 розірвано (а.с. 24-25). Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва вбачається, що заяву [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] було задоволено, а саме у розмірі1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.05.2015 і до повноліття дитини, також 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON] на її утримання, починаючи з 13.05.2015 і до досягнення дочкою трирічного віку (а.с. 22-23). Згідно копії Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 05.07.2019 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 05.07.2019 було зареєстровано шлюб, актовий запис №843, прізвище після державної реєстрації шлюбу його та її - [PERSON] (а.с. 16). Згідно копії довідки виданої КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 03.05.2015, а також Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 45064113 від 20.11.2019 вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою [ADDRESS] (а.с. 17-18). Із копії Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис №17121 (а.с. 15). Згідно характеристики на [PERSON] , [INFO] , дошкільного навчального закладу №811 Деснянського району м. Києва, з 2018 року по теперішній час дівчинка проявила себе, як жвава, доброзичлива, швидко включається в освітній процес, рідко хворіє, відносини з іншими дітьми в групі складаються добре. Вихованням дівчинки займалася мама, вітчим та бабуся. Оскільки, дівчинка втратила маму, то піклування на себе взяла бабуся та вітчим. Рідний тато у вихованні дитини участі не брав (а.с. 19). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2020 за заявою представника позивача, було замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення у справі №2-3473/2015 на правонаступника - [PERSON] , видано дублікат виконавчого листа (а.с. 26-31). Відповідно до листа щодо надання інформації виданого 10.06.2020 Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на запит представника позивача вбачається, що [PERSON] має заборгованість, яка становить 119 385,07 грн. (а.с. 32-35). На підставі цього та копій результатів виконавчого провадження в АСВП, де боржником зазначений [PERSON] ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2020 було зобов`язано посадових осіб Деснянського УП ГУНП у м. Києві внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.06.2020, поданою [PERSON] до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (а.с.36-28). На противагу даному доводу, від [PERSON] 22.12.2020 разом з відзивом на позовну заяву надійшла копія Постанови про закриття кримінального провадження №12020105030000374 від 25.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст164 КК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, разом з копіями квитанцій про сплату аліментів (а.с. 84-88). Стороною позивача надано відповідь на адвокатський запит з якого вбачається, що 15.02.2021 прийнято рішення про скасування постанови дізнавача про кримінальне провадження №12020105030000374. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що кримінальне провадження порушено, але підозру [PERSON] вручено не було. Також відповідно до наданих відповідачем копій відповідей Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до органів поліції з приводу того, що [PERSON] не дає бачитись йому з дитиною (а.с. 81-89). Від виконавчого комітету Кам`янської міської ради надійшло рішення виконкому Кам`янської міської ради про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 248). Зі змісту висновку вбачається, що [PERSON] бажає займатися опікою своєї доньки, виховувати її, працює, характеризується позитивно, матеріально забезпечений. Згідно висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації 02.09.2021 встановлено, що [PERSON] мешкає у місті Києві в приватному будинку у знайомої з якою має стосунки. В будинку створені всі умови для проживання дитини. Також встановлено, що [PERSON] має самостійних дохід, характеризується позитивно. Наркологічних чи психіатричних відхилень - не виявлено. Також встановлено, що в [PERSON] є заборгованість по аліментах станом на 01.03.2021 у розмірі 151873,07 грн. відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 164 КК України. Відомо, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва є справа за позовом [PERSON] про відібрання дитини від [PERSON] . На засіданні комісії також встановлено, що дитина проживає наразі з батьком [PERSON] , так як бабуся хворіла. На підставі викладеного, орган опіки та піклування прийшов до висновку, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання доньки, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям. Враховуючи вищевикладене, вважають за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що проживає разом з позивачкою в місті Києві. На час допиту свідок повідомив, що малолітня [PERSON] проживає у його батьків в іншій області, не відвідує садок 10-11 місяців. Зазначив, що з відповідачем стосунки неприязні, а [PERSON] йому як донька, у них дружні стосунки, хотів би вдочерити її. З приводу виплати відповідачем аліментів зазначив, що [PERSON] платив щомісяця 500 грн. на картку покійної дружини, іншої матеріальної допомоги не надавав. Коли дитина захворіла, то свідок сам домовлявся з лікарем, в тому числі і щодо операції дитини, а [PERSON] навіть не з`явився у лікарню. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки, зазначила, що відповідача бачила декілька раз. Коли дитина народилась, то з дитиною бачила лише матір, а після її смерті, відповідач прийшов з вимогою забрати дитину з поліцією. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментах сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. У ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок органу опіки і піклування Деснянської районної в місті Києві адміністрації № 14 від 02.09.2021 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, а висновок суперечить обставинам викладеним в ньому. Також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини. Тобто, зазначений висновок не містить обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Посилання сторони позивача на існування заборгованості по аліментах, а також те, що відповідач не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків та не є тією виключною підставою, яка може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того [PERSON] на разі проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Та обставина, що сторони між собою належно не спілкуються свідчить про наявність у відповідача об`єктивних перешкод у спілкування та прийнятті участі у вихованні доньки. Натомість, як вбачається з постанови старшого інспектора-дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві Я.М. Алієва від 26 жовтня 2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020105030000374 від 25.07.2020 року за ч. 1 ст. 164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини), закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку (а.с. 84; 104). Підозра чи обвинувальний вирок щодо відповідача відсутній. При цьому суд бере до уваги те, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав, наполягає на вихованні доньки у його нинішній сім`ї, а щодо сплати аліментів, надав копії квитанцій зі сплати аліментів (а.с. 87-88; 109-113), і хоча там не зазначено, що ці кошти є аліментами, інших причин перерахування коштів колишній дружині крім як на утримання спільної дитини, у судовому засіданні встановлено не було, отже даний факт також свідчить про інтерес відповідача до дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до доньки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно доньки. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки це остаточно розірве зв`язок доньки з батьком, також, враховуючи, що жодна з обставин ст. 164 СК України позивачем доведена не була, тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , відмовити. В той же час, враховуючи, що дитину на даний час забрав відповідач із звичного для неї середовища, від бабусі, з якою у [PERSON] тісний емоційний зв`язок, про що свідчить висновок психолога наявний в матеріалах справи, і відповідач в судовому засіданні зазначив, що дитина після місячного перебування з ним, категорично не бажає спілкуватися з бабусею, не назвав школу до якої вступила дитини, суд задля забезпечення найкращих інтересів дитини, вважає за необхідне вжити заходів у вигляді контролю за виконанням батьком своїх батьківських обов`язків. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed