Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить визнати дану особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на праві приватної власності вона має квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За зазначеною адресою зареєстрована донька позивача - [PERSON], яка є відповідачем по даній справі. З 2008 року донька в квартирі за вказаною адресою не проживає, остання змінила місце проживання, проживає за іншою адресою з чоловіком. У добровільному порядку, знятись з місця реєстрації проживання, відповідач не бажає. [PERSON] зазначає, що таке становище порушує її права та інтереси, не дає можливості оформити субсидію. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Щодо розподілу судових витрат зазначила, що не бажає, щоб судові витрати були стягненні з відповідача, яка є її донькою. Відповідач [PERSON] позов не визнала та при розгляді справи в суді пояснила, що вона дійсно з 2008 року не проживає за адресою своєї матері, яка є позивачем по вказаній справі. Проживає в [INFO] разом з цивільним чоловіком. Зареєструватись за фактичним місцем проживання не має можливості, оскільки на будинок, в якому вона мешкає зі своїм цивільним чоловіком, відсутні правовстановлюючі документи. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення позивача, відповідача, суд встановив наступне. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 1995 року є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], (назва вулиці була перейменована на вул. Виноградна на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки») смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область (а.с.09-10). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 03 серпня 2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та має наступний склад сімї: син [PERSON], дочка [PERSON] та мати [PERSON] Отже, відповідача було зареєстровано в будинку як члена сімї (а.с. 13). Відповідно до актів обстеження від 13 вересня 2016 року та від 06 серпня 2018 року, при обстеженні квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], засвідчено, що за вказаною адресою зареєстровані власник квартири [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON] та мати [PERSON], але фактично на даний час за цією адресою [PERSON] з 2008 року за місцем реєстрації не проживає (а.с.14-15). Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. В силу\~ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також передбачено\~статтею 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За правилами\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є доведеними. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності, приходить до висновку, що позивач довела свій позов, а тому вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Даних, які б свідчили, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що їй чинилися перешкоди у проживанні в квартирі, суду не надано. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування\~\~житловим\~\~приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, відповідно до викладеного, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, позивач надала на адресу суду письмову заяву в якій зазначила, що не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат (а.с.59), в звязку з чим суд не стягує судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved