Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа відділ з питань захисту прав дітей служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 18 квітня 2017 року між позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. З жовтня 2019 року відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, долею дитини не цікавився, жодного разу не спілкувався із сином, не проявляв до нього своєї батьківської турботи, не навідував його вдома, фактично не бачив дитину до цього часу. Ніякої матеріальної допомоги не надавав і не надає . Дитина проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] , повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям. Згідно копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П., відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] не піклується про дитину, не цікавиться його життям, навчанням, його досягненнями, не бере ніякої участі у його вихованні та розвитку, ухиляється від виховання та утримання дитини, не заперечує у позбавленні його батьківських прав, позивачка прохає позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. В заяві про відмову від батьківських прав, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П. зазначив, що прохає справу розглядати без його участі. Третя особа відділ з питань захисту прав дітей служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов підтримують. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Оболонським районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, [INFO] народився [PERSON] (а.с.8). Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Деснянським районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві (а.с.7) і який за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області суду від 25.09.2020 року було розірвано (а.с.11). Згідно довідки Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації №108/108/ОП/Л-202-494 від 09.02.2021року (а.с.16), позивач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] .(а.с.18) Згідно письмових показань жителів буд. [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] проживала протягом лютого - грудня 2020року у будинку за адресою: [ADDRESS] , має позитивні характеристики.( а.с. 22-24). Згідно письмових показань жителів буд. [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] проживає з грудня 2020року у будинку за адресою: [ADDRESS] , має позитивні характеристики.( а.с. 25-27). Згідно довідки ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДПС у м. Києві №8184/АП/26-15-58-06-07 від 12.02.2021, ФОП- [PERSON] подано декларацію платника єдиного податку за звітній період за 2020рік, загальна сума доходу становить 999068,80 гривень (а.с.15). Відповідно копії заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською В.П., від 28.01.2021року, відповідач добровільно відмовляється від батьківських прав відносно свого малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та не заперечує проти позбавлення його батьківських щодо останнього. (а.с. 13) Згідно Висновку органу опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що [PERSON] , після того як дитині виповнилося 8 місяців залишив сім`ю, з того часу не з`являвся, з дитиною не спілкувався, матеріальної допомоги дитині не надавав, участі у вихованні не приймав, взагалі виїхав за межі України. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 13 березня 2019 року №631/2406/15-ц. Дослідивши надані докази, з урахуванням обставин у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Так, батько фактично одразу після народження дитини залишив її з матір`ю та протягом 2 років не проживає, не спілкується з ними, не цікавиться розвитком дитини та її здоров`ям, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Про факт відмови від виконання вищевказаних батьківських обов`язків повідомив у своїй письмовій заяві. Участі в судовому засіданні брати не бажає, про що надав відповідну заяву. В силу вимогу закону відповідач наділений правами щодо дитини, якими він не бажає користуватися, які в свою чергу створюють штучні перешкоди позивачу у вирішенні нагальних питань розвитку дитини. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved