Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], який був зареєстрований 21.07.2000 року Степанською селищною радою та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх чотирьох дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказує, що відносини між сторонами погіршилися, вони стали проживати окремо один від одного. Вести окремо господарство.. Вона переконана, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, їй одній тяжко забезпечувати матеріально дітей всім необхідним, тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка заявою від 16.11.2017 року позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона має іншого чоловіка, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач заявою від 16.11.2017 року просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до повного задоволення, при цьому суд в становив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.07.2000 року Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області, актовий запис №21, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія І-ГЮ №030986 від 21.07.2000 року. Від подружнього життя у них народилося четверо дітей. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. На підставі ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Із позовної заяви, встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Як вказала позивач в заяві, вона має іншого чоловіка і примиритися з відповідачем не бажає. Суд відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Строк, який надавався сторонам на краще їхні стосунки не змінив, вони не примирилися. Стосунки, які існують, між сторонами по справі, небажання примиритися, свідчить про те, що сторони не мають бажання перебувати у шлюбі. Шлюб існує формально, що суперечить інтересам обох сторін, а тому його необхідно розірвати. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із того, що відповідно до\~ст.180 Сімейного Кодексу\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, із свідоцтв про народження дітей: [PERSON], народився 23.01.2002 року( ксерокопія свідоцтва про народження серія І-ГЮ №128175 від 01.02.2002 року), [PERSON], народився 28.01.2004 року( ксерокопія свідоцтва про народження серії І-ГЮ №172697 від 09.02.2004 року), [PERSON], 28.04.2008 року (ксерокопія свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 072132), [PERSON], 21.11.2012 року ( ксерокопія свідоцтва про народження серії І-ГЮ №177445 від 03.12.2012 року). Як вбачається з даних свідоцтв про народження дітей, що їхніми батьками є сторони по справі. Частиною 3 статті 181 СКУ передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: матеріальне становище дитини та платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із позовної заяви вбачається, що неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, а тому вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є правомірною. Враховуючи те, що платник аліментів є працездатний, здатний своєю працею заробляти собі на життя, відсутність даних про перебування у відповідача на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, тому він в змозі забезпечувати своїх четверо дітей матеріально, саме в розмірі половини всіх його доходів. Відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За ч.1 п.1\~ст.367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статі 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved