Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим \~приміщенням,\~в якому\~просилавизнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування\~позову зазначила,\~щовона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2007 являється власником квартири [ADDRESS] . В належній їй квартирі в якості постійно проживаючих, крім неї, її дочки та онучки, зареєстрований [PERSON] (її колишній зять), який з 21.01.2019 в належній їй квартирі не проживає. Оскільки реєстрація відповідача в належній їй квартирі носить формальний характер, це значно збільшує її витрати по утриманню житла, тому вона звернулась з позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити та зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2007 серії ВКА № 221547, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 7553, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16612022 від 12.11.2007. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю за вих. № 01/01-20/3125/01 від 17.03.2020 Виконавчого комітету Уманської міської ради на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] , починаючи з 21.01.2019. Зазначене підтверджується актом за підписом трьох мешканців будинку [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] ,\~зареєстрований в\~квартирі [ADDRESS] ,\~але не\~проживає за\~цією адресою понад 1 рік. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved