Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що під час спільного проживання в шлюбі з відповідачем 29 квітня 1995 року народився син [PERSON], 04 липня 1998 року дочка [PERSON] . 14 березня 2013 року шлюб розірвали, який укладений 06 серпня 1994 року, що стверджується рішенням Ратнівського районного суду Волинської області. Після розірвання шлюбу продовжували проживати спільно в одному будинку, підтримували сімейні стосунки, вели спільне господарство. В лютому 2014 року [PERSON] виписався з будинку, де спільно проживали і зареєструвався у своїх батьків в с. Котуш Камінь- Каширського району Волинської області. 23 березня 2014 року від [PERSON] вона народила дочка [PERSON]. Під час реєстрації народження дочки [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції з її слів було записано батьком [PERSON]. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 16 січня 2015 року відмовлено їй в стягненні аліментів з [PERSON] на утримання дочок [PERSON] та [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Волинської області стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] на її користь в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів та заробітку. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] добровільно не надає і відмовляється її надавати. Він є фізично здоровим і може надавати допомогу, працює. Оскільки відповідач не визнає себе батьком дитини [PERSON], не надає допомоги на її утримання , то просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітків та доходів , але не менше , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і закінчити повноліттям дитини. Також просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на надання правової допомоги. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та стягнути судові витрати. Крім того , до заяви долучила проїздні квитки до місця проведення судово - медичної експертизи і в зворотньому напрямку , квитанцію про оплату за бронювання проїзних квитків, квитанцію про вартість судової експертизи , довідка про доходи відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився,звернувся із письмовою заявою про розгляд справи без його участі. Не заперечив проти стягнугнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/12 частки зі всіх видів заробітку , але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня звернення до суду і закінчити повноліттям дитини в разі позитивного висновку судово - медичної експертизи. Окрім того, просить стягнути з нього на користь позивачки лише половину вартості судово - медичної експертизи. Суд, дослідивши письмові докази, призодить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 23 березня 2014 року після розірвання шлюбу між сторонами і відповідно до ст. 135 СК України відомості про батька дитини в актовий запис про народження були внесені зі слів матері, що стверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-ЕГ № 192354 , рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 16.01.2015 року, рішненням апеляційного суду Волинської області від 24.02.2015 року, які набрали законної сили 02 березня 2015 року, рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 14 березня 2013 року. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 136 і ст. 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно до п.2.13. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених наказом Мінюста України за № 96/5 від 12.01.2011 року, зокрема підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) з актового запису про народження. З висновку № 59 судово- медичної молекулярно - генетичної експертизи лабораторії Одеського обласного бюро судово - медичної експертизи від 04.06.2015 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] , народженої [PERSON], [INFO] , з ймовірністю 99,9999 % . Таким чином, доведено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки відповідно до довідки Ратнівської селищної ради Волинської області № 916 від 10.03.2015 року. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття , що слідує із ст. 180 ч. 1 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімум уму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, враховуючи, що відповідач працездатного віку , не хворіє, має регулярний дохід має постійну роботу , а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення сплачує аліменти на дочку [PERSON] , а тому є всі підстави для стягнення аліментів на утриманні дитини [PERSON] з дня звернення до суду і до досягнення повноліття . Що стосується розміру аліментів, то суд виходить із наступного. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року та додатковим рішенням цього ж суду від 02 березня 2015 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , 04.07. [INFO], в користь позивачки у розмірі 1/4 ( однієї четвертої) частки від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, починаючи з 16 грудня 2014 року і досягнення дитиною повноліття,але розмір аліментів не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи , що [PERSON] сплачує аліменти на [PERSON] , то суд приходить до висновку, що необхідно стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/12 ( одна дванадцята) частки від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, починаючи з 18 березня 2015 року і досягнення дитиною повноліття, але розмір аліментів не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд виходить із того , що 1/4 + 1/12 = 1/3 частка від всіх видів заробітку та доходів [PERSON] щомісячно буде стягуватися на утримання [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України , стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати : 243 гривень 60 коп судового збору відповідно до квитанцій: № 184 від 17.03.2015 року Ощадного банку України Ратнівського ТВБВ № 10002/070; 200 гривень витрат на правову допомогу, що підтверджено квитанцією до прибуткованого касового ордера № 10 від 16 березня 2015 року; 5884,80 гривень вартості судово- медичної молекулярно - генетичної експертизи згідно до квитанції 0.0.381747171.1 від 06.05.2015 року; 58,85 гривень банківської комісії відповідно до квитанції 0,0,381747171.2 ; 40 гривень броні на проїздні білети відповідно до квитанції АК 124337 від 28.04.2015 року ; 833,48 гривень проїзду до місця проведення експертизи і в зворотньому напрямку відповідно до посадочних документів ПН 215793826073 ФК : 5870883, 5870882, 5918653, 5918652, а всього судових витрат в сумі 7261,73 гривень. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави 243,60 гривень судового збору, які ним сплачено відповідно до квитанції № 2 від 19.06.2015 року..

Outcome: partial