Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрований відповідач, який там не проживає. Позивач зазначає, що з серпня 2013 року в цьому будинку відповідач не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але в зв'язку з тим, що він зареєстрований в будинку позивача, вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві особистої власності будинком. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, крім того, лист, яким направлялась судова повістка, був повернений до суду із відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою, тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що відповідач був повідомлений належним чином, визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 листопада 2002 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1465, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], який померла [INFO], є дочка [PERSON] - на 2/2 частки, в тому числі 1/2 частку у зв'язку з відмовою на її користь спадкоємиці за законом [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та спорудженнями, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Михайлівською селищною радою народних депутатів Михайлівського району Запорізької області 05 жовтня 2002 року, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Михайлівським районним бюро технічної інвентаризації Запорізької області 07 жовтня 2002 року за № 813. Згідно реєстраційного напису, вказаний житловий будинок зареєстрований в Михайлівському районному бюро технічної інвентаризації Запорізької області на праві особистої власності за [PERSON] та записаний за реєстраційним № 5211 від 11 листопада 2002 року. Згідно копії домової книги, [PERSON] 24 листопада 20012 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 17 листопада 2014 року, виданого депутатом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але з серпня 2013 року не проживає за зазначеною адресою. Однак, до теперішнього часу відповідач з житлового будинку [ADDRESS] не виписався. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачу житловому будинку з серпня 2013 року, тобто, понад шість місяців, без поважних причин, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являв. Вказані обставини порушують права позивача як власника будинку. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS].

Outcome: approved