Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що сторони з 15.11.1997р. по 15.10.2012р. перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали вантажний сідловий тягач марки DAF модель FT 85430 CF, д.н.з. [NUMBER] та причіп марки KAISER модель S3803C, д.н.з. [NUMBER]. Посилаючись на ст.ст. 60, 71 СК України позивач просила стягнути з відповідача 1/2 частину вартості автомобіля вантажного сідлового тягача та 1/2 частину вартості причіпа. Ухвалою суду від 20.01.14р. до спільного розгляду з первісним позовом було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтовування позовних вимог [PERSON] послався на те, що спірний автомобіль було придбано за кошти, які отримав як грошову допомогу при звільнені на підставі Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Під час розгляду справи [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, просила суд визнати за нею право особистої власності на причіп марки KAISER модель S3803C, д.н.з. [NUMBER]; право особистої власності на земельну ділянку площею 0,0705 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право особистої власності на автомобіль вантажний сідловий тягач марки DAF модель FT 85430 CF, д.н.з. [NUMBER]. За таких обставин, представник [PERSON] 16.10.14р. звернулася до суду із заявою про залишення зустрічного позову без розгляду. Ухвалою суду від 16.10.14р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні визнала уточнені позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. З 15.11.1997р. по 15.10.2012р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Перебуваючи у шлюбі, сторони придбали вантажний сідловий тягач марки DAF модель FT 85430 CF, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 48), причіп марки KAISER модель S3803C, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 49) та земельну ділянку площею 0,141 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами СК України та ЦК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що у судовому засіданні представник [PERSON] визнала уточнені позовні вимоги [PERSON] Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє доведення у суді, ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 71 СК України та

Outcome: approved