Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 100 000 грн. згідно договору позики від 14.06.2013 року. В обґрунтування вимог вказує, що 14.06.2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого нею було надано [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн., строком до 14.12.2013 року. Посилаючись на те, що відповідачка у встановлений у договорі строк не повернула позичені кошти, просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 14.06.2013 року [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 14.12.2013 року, що підтверджується договором позики від 14.06.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №2225 та розпискою написаною [PERSON] від 14.06.2013 ркоу. Відповідно до умов п. 2 договору позики, договір є укладеним з моменту передачі грошей. Факт передачі грошей підтверджується письмовою розпискою від 14.06.2013 року. У встановлений строк та на даний час, борг в сумі 100 000 грн. відповідачем не повернуто. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 100 000 грн. згідно договору позики від 14.06.2013 року. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо безпідставності позовних вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь позивач слід стягнути судовий збір у розмірі 1000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved