Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 2005 року проживає без реєстрації в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Колишні мешканці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані у вказаному домоволодінні, з 2002 року не проживають в ньому та не з`являються за місцем реєстрації. Позивачка більше 15 років володіє вищезазначеним майном, відкрито, безперервно здійснює його обслуговування, сплачує комунальні послуги та підтримує дане домоволодіння в належному стані, тому вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на цей будинок в порядку набувальної давності. В підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надавши заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача - Пісківський сільський голова в підготовче засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позов визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачкою обставин справи, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 грудня 2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 грудня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 4. Відповідно до довідки № 02-30/598 від 25 квітня 2019 року, наданої Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , здійснює догляд за вказаним будинком та дотримується правил добросусідських відносин. Згідно з актом від 16 березня 2020 року, складеним депутатом Пісківської сільської ради Рожковою Л. В. та сусідами [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2005 року. Зареєстровані за вказаною адресою: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але фактично за місцем реєстрації не проживають з 2002 року. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого комунальним підприємством «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» від 03 квітня 2019 року, виданого [PERSON] , та інформаційної довідки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № [NUMBER] від 15 квітня 2019 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , складається з: Ааа1а2а3 - житловий будинок з прибудовами, Б - погріб, В - сарай, В1в - сарай з навісом, Е - навіс, Г - гараж, Д - літня кухня, Ж - убиральня, № 2,6 - огорожа, № 4,5,І - споруди. Факт добросовісного, відкритого користування позивачкою вищевказаним домоволодінням підтверджується: квитанціями про сплату комунальних послуг, де [PERSON] вказана платником (а. с. 16-30). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах чинного законодавства, закрема і в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Згідно з ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь - якого майна. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 325, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved