Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та розподіл майна. Позивач посилається на те, що 24.02.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 102. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів, в сім'ї почали виникати часті сварки внаслідок непорозуміння. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сім'ї неможливе. Крім того, із спільного майна вони мають легковий автомобіль ВАЗ 21099, 2002 року випуску, при придбанні машини нею була надана сума у розмірі 20 000 грн. Позивач просила суд розірвати шлюб та стягнути на її користь кошти витрачені на придбання транспортного засобу ВАЗ 21099 в сумі 21600 грн. та сплачений нею судовий збір у розмірі 473 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала свій позов та просила суд його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов частково, пояснили, що не заперечують проти розірвання шлюбу, але щодо стягнення коштів витрачених на придбання транспортного засобу, відповідач заперечив, оскільки вважає, що у них з позивачем відсутнє майно набуте за час шлюбу, він не являється власником автомобіля ВАЗ 21099, а керує ним на підставі доручення. Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24.02.2012 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.02.2012 року. Оскільки подальше спільне життя даного подружжя і збереження сім'ї стали неможливими тому цей шлюб можливо розірвати. Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно довіреності від 14.06.2012 року вбачається, що [PERSON] видав довіреність [PERSON] та [PERSON] на користування та розпорядження транспортним засобом ВАЗ-21099, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 21099, 2002 року випуску, не був зареєстрований ні за позивачем ні за відповідачем, а отже не є майном набутим подружжям під час шлюбу. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів за автомобіль. Судом також не взято до уваги посилання позивача на той факт, що грошові кошти в сумі 20 000 гривень нею були зняті з депозитного рахунку та передані відповідачу для придбання автомобіля, оскільки доказів на підтвердження цього факту суду не надано. Також судом не взято до увагу пояснення відповідача про те, що кошти на придбання автомобіля йому дала його мати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду, а саме в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial