Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 21.08.1999 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, тривалий час сторони мешкають окремо, у зв'язку з чим позивач прийшла до висновку, що сім'я розпалася і шлюб необхідно розірвати, примирення між сторонами неможливе, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялись належним чином. В той же час, позивач через канцелярію суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач також подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 1999 року у Добропільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 136, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21 серпня 1999 року Добропільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (а.с. 9). Від зазначеного шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 березня 2004 року Добропільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції (а..с 10). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, не мають намірів зберігати сім'ю. Згідно до ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved