Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 93. На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2006 року та мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через причини психологічного характеру, втрату взаєморозуміння. Вони не могли дійти згоди при вирішенні будь-яких питань, які стосуються родини, що призвело до відчуження між ними та втрати почуттів. З січня 2020 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання. Вони не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати разом з нею. Вважає, що між ними немає спору відносно спільного подружнього майна. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Як зазначено в позові, з січня 2020 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved