Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, уточнивши який просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка в цілому складається з двох кімнат, загальної площею 48,0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 07.02.2014 року, посилаючись на те, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності її батьку [PERSON], померлому 07.02.2014 року та її матері відповідачці по справі [PERSON], згідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.09.1994 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. Після смерті батька єдиними спадкоємцями першої черги майна померлого [PERSON] є вона та її мати [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на її користь. 25.07.2014 року позивачка звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті батька, однак у оформленні спадщини їй було відмовлено у звязку з тим, що право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], не зареєстроване у встановленому законом порядку, крім цього в наданому Свідоцтві про право власності на житло, вданому Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 19.09.1994 року зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 45866 на квартиру під № 57, яка розташована в місті Одесі по провулку Генерала Вишневського в будинку під № 9 на імя [PERSON], [PERSON] не зазначені частки, які належать кожному з них. Зазначених вище підстав вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. [PERSON] також звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], за правилами статті 392 ЦК України, посилаючись на те, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй та її чоловіку [PERSON], згідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.09. 1999 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів. Після смерті її чоловіка єдиними спадкоємцями першої черги 1/2 частини квартири [ADDRESS] є вона та її дочка [PERSON]. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька, а вона подала заяву про відмову від спадщини на користь дочки. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, тому що право власності на 1/2 частку квартири, яка належала [PERSON] не було зареєстроване у встановленому законом порядку, не зазначені частки, які належать кожному із співвласників. [PERSON] також вказує, що зверталася до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області із заявою про проведення державної реєстрації права власності, однак нею було отримано рішення державного реєстратора від 05.08.2014 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмовляючи у проведенні державної реєстрації державний реєстратор послався на те, що без визначення часток кожного із співвласників неможна провести реєстрацію і необхідно надати заяву від кожного співвласника, а заяву подано лише одним співвласником. Крім того, згідно з наданою заявою про державну реєстрацію права, право заявлено на квартиру, що знаходиться про провулку [PERSON], а в свідоцтві про право власності на житло зазначається, що квартира знаходиться по вулиці Генерала Вишневського. Отже,оскільки право власності на квартиру не було ними своєчасно зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН», реєстрація якого була передбачена діючим на той час законодавством, несьогоднішній день її чоловік помер, то вона позбавлена можливості зареєструвати свою частку квартири та отримати належний документ, [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частку квартири за правилами статті 292 ЦК України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій підтримала уточненні позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом майна [PERSON], померлого 07.02.2014 року. Зустрічні позовні вимоги визнала в повному обсязі просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідачка за основним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги [PERSON] визнала, свій позов підтримала з підстав викладених у зустрічному позові та просила розглянути справу за її відсутністю. Суд, вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи,\~вважає,що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 лютого 2014 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] 1-ЖД№ 365757. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO] та були там зареєстровані, про що свідчить довідка № 8269/21,03.2016р. видана дільницею №2 КП «ЖКС «Черьомушки» . Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло, зазначений документ виданий 19 вересня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 19.09.1994р. № 45866, зареєстрований та записаний у реєстрову книгу за № 3-5202. Згідно даного свідоцтва квартира належить [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартирі [ADDRESS]. Заява про прийняття спадщини,як передбачено ст. 1269 ЦК України, була подана [PERSON] до нотаріальної контори у строк, визначений ст.1270 ЦК України. Мати позивачки [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь дочки [PERSON]. Право на спадкування за законом виникає у день відкриття спадщини й право одержують особи, визначені законом (ст.1223 ЦК України). Відповідно до\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до вимогст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятої державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус мотивував тим, що право власності на 1/2 частку квартири, яка належала [PERSON] не було зареєстровано у встановленому законом порядку; крім того не зазначені частки, які належать кожному з співвласників, тобто квартира належить на праві спільної сумісної власності. Укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та посвідчити його нотаріально не можливо, так як один з власників помер. Оскільки при житті [PERSON] ніякої домовленості між співвласниками квартири про виділення часток в спільній сумісній власності не було, відповідно частки кожного із співвласників є рівними і становлять по 1/2 частці, а тому [PERSON] має успадкувати долю свого батька у квартирі № 57 по провулку Генерала Вишневського в місті Одесі та за нею має бути визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 лютого 2014 року. Відповідно до вимог\~ст.1218 ЦК України\~\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Надані суду докази свідчать, що на момент смерті [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS], відповідно до вимог ст.15\~ЗУ «Про власність». Позивач за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом є спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON]. [PERSON] виконала передбачені законом дії щодо прийняття спадщини (своєчасно надали до нотаріуса заяву про прийняття спадщини), тому до неї перейшло право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування.\~\~[PERSON] відмовилася від спадщини на користь своєї дочки [PERSON]. [PERSON] позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом із-за відсутності Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно на імя спадкодавця.\~\~У п.23\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року\~зазначено «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Як роз'яснив ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3 Інформаційного листа від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 6\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майновстановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності\~Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. З зазначених вище підстав, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 07.02.2014 року. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири, за правилами статті 392 ЦК України, суд дійшов наступних висновків. Згідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позво про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такожу разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З свідоцтва про право власності на житло виданого 19.09.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 19 вересня 1994 року № 45866 зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3- 5202, квартира №57, що розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Генерала Вишневського,9 загальна площа квартири становить 48,0 кв.м, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. З цих підстав суд робить висновок про те, що позивачці за зустрічним позовом [PERSON] та її покійному чоловіку на підставі зазначеного свідоцтва спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує, що після того як [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, з тих підстав, що право власності на 1/2 частку квартири, яка належала [PERSON] не було зареєстровано у встановленому законом порядку; не зазначені частки,які належать кожному з співвласників, тобто квартира належить на праві спільної сумісної власності, а укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та нотаріально його посвідчити не можливо, так як один з власників помер, вона звернулася до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області із заявою про проведення державної реєстрації права власності. 05.08.2014 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмовляючи у проведенні державної реєстрації, державний реєстратор посилався на те, що без визначення часток кожного із співвласників не можна провести реєстрацію і необхідно надати заяву від кожного співвласника, а заяву подано лише одним із співвласників. Крім того, згідно з наданою заявою про державну реєстрацію права, право заявлено на квартиру, що знаходиться по провулку Ген. Вишневського, а в свідоцтві про право власності на житло зазначається, що квартира знаходиться по вулиці Ген. Вишневського. Після цього, [PERSON] звернулась до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» із заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності на житло № 3-5202 від 19.09.1994р. та у розпорядженні органу приватизації № 45866 на квартиру [ADDRESS], в частині написання адреси. Листом від 04.09.2014року було відмовлено, посилаючись, що з боку органу приватизації порушень допущено не було та рекомендовано всі спірні питання вирішувати у судовому порядку. З цих підстав суд приходить до висновку, що при оформлені заяви на приватизацію житла та довідки про склад сім'ї наймача квартири була допущена помилка замість «провулка» вказана «вулиця», що і стало підставою для неправильно зазначеної у свідоцтві про право власності на житло та у розпорядженні органу приватизації адреси. Так як у технічному паспорті на квартиру правильно вказана адреса, у паспорті відповідачки, де значиться прописка, також вказано «провулок Ген. Вишневського», а також у наданій довідці з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію, адреса вказана правильно по «провулку Генерала Вишневського». Отже, оскільки право власності на квартиру не було своєчасно зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН», реєстрація якого була передбачена діючим на той час законодавством, а на сьогоднішній час, [PERSON] помер, то [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати свою частину квартири та отримати належний документ. З цих підстав, враховуючи, що при предявленні позову виник спір щодо визначення правомірності часток кожного із співвласників обєкту нерухомого майна, у вигляді квартири № 57, по провулку Генерала Вишневського, 9 в м. Одесі, стосовно розбіжностей у написанні адреси вказаного обєкту, то право власності на 1/2 частку даної квартири повинно бути визнано за [PERSON] за правилами статті 392 ЦК України. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі \~викладеного,

Outcome: approved