Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з квартири, належній їй на праві власності та вселення її в зазначене житлове приміщення. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] а відповідач, як колишній її власник, незважаючи на припинення його права власності, залишається бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, не звільнив та продовжує фактично мешкати за зазначеною адресою, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні права користування та володіння належним на праві власності майном. З метою захисту порушеного права позивачка просить суд виселити [PERSON] з приміщення квартири [ADDRESS], а її вселити в приміщення зазначеної квартири. У судове засідання позивачка не з'явилась, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги думку позивачки, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.01.2012р., зареєстрованим у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №2912649 від 06.06.2013р., що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4476663 від 06.06.2013р. (а.с.4). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у передбачений законом спосіб. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всупереч зазначених вимог закону, позивачкою на підтвердження обставин, викладених у позові в обґрунтування її вимог, суду не надано належних доказів існуючого на час розгляду справи порушення її права власності відповідачем та створення перешкод у користуванні та володінні нею спірною квартирою шляхом займання останнім житлового приміщення, наявності реєстрації місця проживання за вказаною адресою, відмови у добровільному порядку звільнити квартиру, та наявності неможливості вселення позивачки в належне їй житло. Крім того, позивачкою не надано суду відомостей про актуальний стан зареєстрованого права власності на квартиру. Позивачка як доказ надала суду копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4476663 від 06.06.2013р., який підтверджує лише наявність її прав власника квартири станом на 06.06.2013 рік, але не свідчить про їх порушення іншими особами. Враховуючи наведені обставини та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено виникнення права на звернення до суду за захистом її порушених прав, в зв'язку з чим підстав для задоволення позову не має. В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачкою, присудженню на її користь з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed