Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області, в якій просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися надали до суду заяву в якій просили їх задовольнити та розглядати справу у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28 січня 2014 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів (а.с.10-11). Суд забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з'ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами. Згідно свідоцтва про смерть батько позивача помер [INFO] року (а.с.3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається з земельної ділянки площею 4.84 га, що розташована на території Першотравневої сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. З копій свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги (а.с.8) Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області від 22 березня 2002 року № 82 вбачається, що [PERSON] проживав в [ADDRESS] без реєстрації (а.с.9). Спадкодавець 23 жовтня 2008 року склав заповіт, який був зареєстрований у Спадковому реєстрі під № 45767610, та посвідчений в Червонознам'янській сільській раді Іванівського району Одеської області Позивач до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про оформлення спадщини не зверталася, в зв'язку з юридичною необізнаністю вважаючи, що прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння земельною ділянкою (паєм). Позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою в якій просила видати їй свідоцтво про права на спадщину, проте їй було відмовлено у зв'язку з пропущенням строку. Факт складання заповіту та не звернення позивача з заявою до нотаріальної контори підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.33-35). Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з таких мотивів. Позивач не надала до суду доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини та взагалі не вказала конкретні причини, пославшись на необізнаність в цьому питанні та проживання в іншій області. Позивач мала можливість звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, однак за відсутності будь-яких перешкод не вчинила дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Юридична необізнаність позивача не може вважатись поважною причиною в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України. Факт відмови позивачу в задоволенні нотаріальної дії може підтверджуватись тільки наявністю винесеної нотаріусом відповідної постанови. Проте позивач не надала доказів на підтвердження факту винесення нотаріусом такої постанови. Оскільки нотаріус постанову не виносив, позивач дії нотаріуса не оскаржував, тому факт відмови нотаріусом у прийняті заяви про прийняття спадщини відсутній. За таких обставин суд констатує, що позивач мала можливість звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, а також направити відповідну заяву поштою, але не звернулася у встановлений строк без достатніх поважних причин, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчинила дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Аналогічна правова позиція підтверджується виходячи з практики вирішення подібних питань Верховним судом України. Так, в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» пленум роз'яснив, що суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, в постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12 Верховний суд України зазначив, що за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Вирішуючи справу

Outcome: dismissed