Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 22.09.2007 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який станом на час звернення до суду не розірвано, однак сторони з травня 2015 року проживають окремо. Від даного шлюбу в подружжя народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на сьогоднішній день проживають разом з позивачкою. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обовязку по утриманню неповнолітніх дітей, матеріально не допомагає та не приймає участі у їх вихованні. У зв'язку наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття у розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] вказаним правом не скористався, у визначений судом строк не надав суду відзиву на позов. Враховуючи те, що клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2007 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради, який на даний час не розірвано. Разом з тим позивач вказує на те, що сторони з травня 2015 року проживають окремо. Від даного шлюбу в подружжя народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на сьогоднішній день проживають разом з позивачкою. Позивач зазначає, що [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, матеріально не допомагає та не приймає участі у їх вихованні. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Зі змісту позову слідує, що відповідач [PERSON] є працездатною особою та офіційно працює на ЗД УДППЗ «Укрпошта». Відповідно до ч.1 ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров'ята матеріальне становище дитини ;2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3)наявність уплатника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина;3 1)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає до задоволення. Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню

Outcome: approved