Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, покликаючись на те, що після смерті бабці [PERSON], 12.09.1997 року відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в с. Новосілки по вул. Шашкевича, 165, Буського району Львівської області. Заявник звернулася в нотаріальну контору для оформлення прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України. [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буського району в судове засідання не зявився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі заявника, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 057252, виданого [PERSON] сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] померла 12.09.1997 року, про що зроблено актовий запис № 23. Після її смерті, відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку в с. Новосілки по вул. Шашкевича, 165, Буського району Львівської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно заповіту від 29.05.1987 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Буського району, реєстраційний № 9, [PERSON] все своє майно заповіла заявниці. Заповіт не змінювався та не відмінявся, що засвідчено підписом секретаря сільської ради 29.10.2015 року. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України в п. 1 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, відповідними правилами Цивільного кодексу Української РСР. Часом відкриття спадщини, згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР, визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 цього кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З довідки [PERSON] сільської ради № 851 від 29.10.2015 року, заявниця фактично вступила в управління і розпорядження спадковим майном після смерті бабці [PERSON], доглядала та похоронила її. Судом встановлено, що заявник фактично вступила в управління (володіння) та розпорядження спадковим майном, провела поточний ремонт будинку, обробляє город, сплачує комунальні платежі. Однак вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки юридично не освічена та не знала, що потрібно звернутися в нотаріальну контору протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця для оформлення прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача, суд не знаходить.

Outcome: approved