Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначено, що з 01.11.2011 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2011 р. шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає періодично і в невеликих розмірах, що є недостатнім для гармонійного розвитку дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.08.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. 29.08.2019 р. у даній справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Дегтярьов О.М. зазначив, що відповідач має хронічні хвороби, тому просить позовну заяву задовільнити частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначила, що відповідач інших утриманців крім сина не має, не є інвалідом, відповідно до стану свого здоров`я та матеріального становища може сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила суд його задоволити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дегтярьов О.М. в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: не заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач безробітній, має хронічні захворювання, які не дають йому змогу офіційно працевлаштуватись. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 23.03.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1171 (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2015 р. (справа №127/12963/15-ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.10.2011 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2672 (а.с. 5). Згідно довідки ПП «Бокуд» №3834 від 20.08.2019 р., син [PERSON] зареєстрований разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.09.2019 р. вбачається, що відповідач [PERSON] має такі захворювання: цукровий діабет І тип середнього ступеню важкості, стадія декомпенсації. Вузловий неоксичний зоб І ст. Діабетична дестальна сенсорна полінейропатія ніг. Хронічний гепатит неясного генезу (а.с. 24). В судовому засіданні встановлено, що відповідач немає інших утриманців, він не є інвалідом, тобто є працездатною особою. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач має хронічні захворювання, однак не є інвалідом, тобто є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, у виписці із медичної картки амбулаторного хворого не зазначено, що відповідач обмежений у фізичних навантаженнях, інших доказів щодо стану його здоров`я відповідачем до суду надано не було (довідка про інвалідність), тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, починаючи з 20.08.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тобто, за період з 20.08.2019 р. по 20.09.2019 р. допустити до негайного виконання. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved