Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . З 13.09.2001 року в будинку по [ADDRESS] зареєстрований її племінник [PERSON] , однак жодного дня в даному будинку не проживав. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим здійснює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України/а.с.37, 44/. Третя особа виконавчий комітет П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, заперечень проти заявлених вимог не мають/а.с.29/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з домоволодінням [ADDRESS] , знає що [PERSON] являється племінником позивача та у будинку позивачки ніколи не проживав. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.7/. Відповідно до довідки, виданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області /а.с. 20/, домової книги /а.с. 10-12/ та довідки П`ятихатської міської ради про склад сім`ї /а.с.8/ [PERSON] , [INFO] зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 13.09.2001 року. Згідно довідки депутата П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області № 329 від 15.10.2019 року /а.с. 12/ та акту про підтвердження місця проживання /а.с. 13/ [PERSON] , [INFO] на даний час дійсно не проживає та ніколи не проживав у будинку [ADDRESS] . У відповідності до ст.\~47\~Конституції України кожен громадянин України має право на житло. Відповідно до ч. 4, 5 ст.\~9\~Житлового Кодексу\~Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст.\~150\~Житлового Кодексу\~Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із частиною третьою статті 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 71\~ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У силу ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72\~ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутності поважних причин такого непроживання. При цьому дані положення застосовуються до наймачів житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, та членів їх сімей. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, а відповідач будучи зареєстрованим у вказаному будинку в ньому ніколи не проживав, проте продовжує перебувати на реєстраційному обліку, чим порушує її законне право користуватися та розпоряджатися будинком, що і дає підстави для задоволення позову.

Outcome: approved