overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в серпні 2014 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; близько одного року їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки вона проживає з іншим чоловіком, і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]Є (дошлюбне прізвище Синиця) 09 серпня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Головеньківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №03. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Головеньківської сільської ради №381 від 03.05.2017р. проживає з матірю. Близько одного року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в серпні 2015 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, разом не проживають і не ведуть спільного господарства, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько півтора року вони спільно не проживають; просить ухвалити рішення по суті в підготовчому засіданні. Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як подальше збереження сімї неможливе; відзиву на позов не подав; згоден на винесенні рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.206 ЦПК України сторонам розяснено наслідки відповідних процесуальних дій. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]М (дошлюбне прізвище Деркач) 06 серпня 2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №66. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Прачівської сільської ради №484 від 13.11.2017р. проживає з матірю. Близько півтора року сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в січні 1980 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки фактично припинені через зникнення почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, відмінність поглядів на сімейне життя, в звязку з чим, виникали часті скандали, а тому подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строку для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу; в подальшому бажає йменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Черенкова) 05 січня 1980 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Лукашівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області за актовим записом №1. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Сторони хоча й проживають разом, але тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на розірванні шлюбу, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в січні 2010 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на розірванні шлюбу, оскільки за двічі наданий судом час досягти примирення між ними не вдалося і збереження шлюбу неможливе. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, так як наданий судом строк для примирення не дав позитивного результату. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]Д (дошлюбне прізвище Мазун) 30 січня 2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №05. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Борзнянської міської ради №6101 від 04.10.2017р. проживає з батьками. Сторони хоча й проживають разом, але подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, наданий судом шестимісячний строк для примирення (два рази по три місяці) не дав позитивного результату й не сприяв покращенню подружніх стосунків, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Половина понесених [PERSON] у справі судових витрат по сплаті судового збору (320,00 грн.) за її клопотанням залишаються за позивачкою, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в січні 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, так як чоловік не надає матеріальної допомоги сім'ї, не бере участі у вихованні дитини, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки понад шість місяців вона з чоловіком спільно не проживає і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 15 січня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї за актовим записом №25. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Омбиської сільської ради Борзнянського району №99 від 05.03.2015р. проживає з матір'ю. Близько шести місяців сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в січні 2015 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через постійні сварки та скандали, відсутність взаєморозуміння, разом не проживають з листопада 2017 року, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу, оскільки близько одного року вони разом не проживають, не спілкуються, не підтримують подружніх відносин і примирення між ними неможливе; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь не скористався, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Кондратенко) 31 січня 2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Головеньківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Великозагорівського старостинського округу Плисківської сільської ради №284 від 10.09.2018р. проживає з матірю. З листопада місяця 2017 року сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 2003 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки вони понад два місяці спільно не проживають, до цього також конфліктували і наполягає на розірванні шлюбу; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов та докази на його обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]М (дошлюбне прізвище Семьонова) 01 травня 2003 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Плисківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Плисківської сільської ради №884 від 11.12.2017р. проживає з матірю. Близько двох місяців сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; в даний час їх сімейні стосунки припинені через непорозуміння з чоловіком, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати; вважає за можливе залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка після наданого судом часу для примирення в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує і наполягає на розірванні шлюбу; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про направлення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]О (дошлюбне прізвище Бец) 20 травня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №22. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Тривалий час сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, наданим неодноразово судом часом для примирення не скористалися для збереження сімї, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; з січня місяця 2016 року їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вже проживає з іншим чоловіком, з яким має намір одружитися; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]Р (дошлюбне прізвище Колесник) 28 травня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку за актовим записом №235. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю (внутрішньо переміщені особи). З січня місяця 2016 року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved