Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що 24.10.1998 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає з нею та є студенткою Коледжу інформаційних систем і технологій Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», денної форми навчання. Посилаючись на те, що [PERSON] навчається та потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання [PERSON] , чи до досягнення останньою двадцяти трьох років. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з тим, що повістка, адресована [PERSON] була повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за місцем проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, в силу норм ст. 128 ЦПК України [PERSON] є таким, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] навчається в Коледжі інформаційних систем і технологій Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», на денній формі навчання, про що свідчить договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою № 97-2016 від 09.08.2017 (а.с. 14) Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обгрунтовуючи позов, позивач посилалася на те, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Ураховуючи те, що [PERSON] навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11.07.2019 впродовж усього часу навчання до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років.

Outcome: approved