Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що прокурором Каланчацького району Херсонської області, 06 жовтня 2005 року проти неї було порушено кримінальну справу №650026-05 за статтею 191 ч.4 КК України за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, їй було пред»явлено обвинувачення та після цього справу з обвинувальним висновком направлено до Каланчацького районного суду Херсонської області для притягнення до кримінальної відповідальності. Після повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, нею було оскаржено постанову про порушення кримінальної справи від 16.10.2005 року, яку суд своєю постановою від 10.08.2007 року скасував, а в порушенні кримінальної справи відмовив за п.2 статті 6 КПК України. Протягом майже п»яти років перебувала під слідством та судом, їй спричинено значної моральної шкоди. Погіршився стан здоров»я та життєві зв»язки. Просить суд стягнути на її користь за рахунок державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн., витрати на надання правової допомоги у сумі 2500 грн. та призначити по справі судово-психологічну експертизу для встановлення факту нанесення моральної шкоди та її розміру. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала частково, уточнила їх, та просить суд стягнути на її користь за рахунок державного бюджету в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20856 грн., та витрати за надання правової допомоги у сумі 3600 грн. в іншій частині позовних вимог відмовилася. Відповідач - представник прокуратури Херсонської області - Сальник Н.А., позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач звернулася до суду за стягненням моральної щ у вказаній сумі, однак не мотивує чому саме таку суму суду підлягає стягнути на її користь. Відповідно до статті 11 ч.2 та ч.3 Закону України «Про порядок відшкодування ш, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин та в межах встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином у зазначеному законі передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися та обґрунтовуватися заявником із урахуванням мінімального розміру заробітної плати. [PERSON] перебувала під слідством протягом 22 місяців. Таким чином розмір мінімальної моральної шкоди повинен бути визначений з розрахунку: з жовтня 2005 року по січень 2006 року - 3 місяці х 332 грн.=996 грн.; з січня по липень 2006 року - 6 місяців х350 грн. = 2100 грн.; з липня по грудень 2006 року - 5 місяців х 375 грн. = 1875 грн.; з грудня 2006 року по квітень 2007 року - 4 місяці х 400 грн. = 1600 грн.; з квітня по липень 2007 року - 3 місяці х 420 грн. = 1260 грн.; з липня по серпень 2007 року - 1 місяць х 440 грн. = 440 грн.; а всього 8271 грн. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням характеру, обсягу заподіяних страждань, їх тривалості та інших обставин. Позивачка за час перебування під слідством та судом в місцях позбавлення волі не перебувала, на її майно арешт не накладався. Твердження на погіршення стану здоров»я є безпідставним оскільки не підтверджено належними доказами, а саме лікарняними листами, випискою з медичної картки тощо. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Головного управління Державного казначейства України - Гавриліна В.В., позов не визнала та пояснила, що відповідно до положення про Державне казначейство України, Державне казначейство України та його територіальні органи, що підпорядковуються Міністерству фінансів України, є юридичними особами, які згідно своїх основних завдань здійснюють розрахункове - касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийняті зобов»язань та проведенні платежів за цими зобов»язаннями. У своїх позовних вимогах позивачка посилається на ст. ст. 1167, 1176 ЦК України. На підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В даному випадку Державне казначейство України ніяких прав позивача не порушувало. У свою чергу, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього(досудового) слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року, встановлює вичерпний перелік випадків, умов та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій вказаних органів, а також визначає органи на які покладається вчинення дій по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої громадянинові та пов»язані з цим обов»язки зазначених органів. Відповідно до п.1 ст. 1 вказаного Закону, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Жодної з підстав не має, та скасування постанови про порушення кримінальної справи не є підставою для відшкодування моральної шкоди за рахунок державного бюджету. Крім того, відповідно до ст. 84 ЦПК України, та п. 4 ст. З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду» , витрати пов»язані з оплатою правової допомоги, несуть сторони, а повертаються громадянинові у випадках, наведених в ст. 1 зазначеного Закону. В свою чергу зазначені позивачем підстави підпадають під дію цього закону, тому не має підстав для відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок державного бюджету, а тому в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 жовтня 2005 року, прокурором Каланчацького району Херсонської області Мосьпан Ю.М., порушено кримінальну справу №650026-05 за ст. 191 ч.4 КК України по факту заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем відносно [PERSON] 26 грудня 2006 року, слідчим прокуратури Каланчацького району Херсонської області Дичок К.Є., винесено постанову про притягнення [PERSON], як обвинуваченої за ст. 191 ч.2 КК України. 21.12.2006 року прокурором Каланчацького району Херсонської області затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ст. 191 ч.2 КК України та кримінальну справу направлено до суду. 27 березня 2007 року, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 191 КК України повернуто на додаткове розслідування. 10 серпня 2007 року, постанову прокурора Каланчацького району Херсонської області від 06.10.2005 року про порушення кримінальної справи за ст. 191 ч.4 КК України по факту заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем при приватизації гр. [PERSON], житлового будинку [ADDRESS] скасовано. В порушенні кримінальної справи за фактом здійснення приватизації житлового будинку [ADDRESS] відмовлено на підставі п.2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу злочину. П.2 ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства, а також у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Згідно статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього(досудового) слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за знаходження під слідством або судом проводиться виходячи із розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць знаходження під слідством або судом. У своєму рішенні від 30.03.2004 року, Європейський суд з прав людини по справі «Мерит проти України» вказав на те, що по кримінальних справах закінчення розумного строку, про який йде мова в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, починається з моменту коли особа звинувачена, це може статися до того, як справа поступила в суд першої інстанції, тобто з дня арешту, дати коли особа про яку згадується, була офіційно повідомлена про те, що її буде звинувачено, або з дати, коли розпочалося досудове слідство. Відповідно до п.9 постанови «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 Верховного Суду України, вказано на те, що коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати або неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання повинен виходити з того розміру мінімальної заробітної плати або неоподатковуваного мінімуму доходів громадян які діють на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, досудове слідство розпочалося 02.08. 2005 року та продовжувалося до відмови в порушенні кримінальної справи за ст. 6 п.2 КПК України до 30.08.2007 року, тобто 24 місяці. Так як з 01.01.2010 року мінімальна заробітна плата складає 869 грн., то розмір моральної шкоди за час знаходження [PERSON] під слідством та судом складає 20856 грн. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2005 року №1258 в редакції від 27.04.2006 року, та розрахунку витрат на надання правової допомоги, підлягають відшкодуванню витрати у сумі 3600 грн. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved