Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги таким. Батько позивачки [PERSON] працював в колгоспі імені Шевченка Дворічанського району Харківської області та на момент розпаювання був його членом. 24 грудня 1995 року КСОП «ім. Шевченко» був наданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-09-36-000351 на загальну площу 4196,0 га, однак з невідомих причин [PERSON] не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), так, як наслідок, сертифікат на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся та не видавався. [INFO] батько [PERSON] помер. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті була неповнолітньою, однак після звернення до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. У зв`язку з цим позивачка просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 6,61 умовних кадастрових гектарів середнього розміру паю члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка Дворічанського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представниця відповідача - Дворічанський селищний голова в підготовче засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачкою обставин справи, наданих нею доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 серпня 1994 року, [PERSON] народилася [INFO] в смт Дворічна Дворічанського району Харківської області, батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 липня 1997 року, виданого Відділом запису актів громадянського стану Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 37 років, про що зроблено запис за № 44. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 січня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 січня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 07. Відповідно до довідки № 29-20-0.23,17-738/108-19 від 13 червня 2019 року, наданої Відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, повідомлено, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Дворічанській селищній раді запис щодо отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] відсутній. Згідно з архівною довідкою № 01-27/111 від 07 квітня 2021 року, наданою архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, документами архівного фонду колгоспу ім. Шевченка встановлено, що [PERSON] працював у колективному сільськогосподарському об`єднанні пайщиків (КСОП) ім. Шевченка з 15 травня 1995 року (протокол від 15 травня 1995 року № 8) до 14 березня 1997 року (протокол від 14 березня 1997 року). Відповідно до архівної довідки № 01-27/112 від 07 квітня 2021 року, наданої архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, на підставі історичної довідки архівного фонду колгоспу ім. Шевченко повідомлено, що з 12 серпня 1993 року згідно з рішенням загальних зборів колгоспників (протокол від 12 серпня 1993 року № 2) колгосп ім. Шевченка реорганізовано в колективне сільськогосподарське об`єднання пайщиків (КСОП) ім. Шевченка. З 12 січня 2000 року згідно з рішенням загальних зборів пайщиків (протокол від 12 січня 2000 року № 1) КСОП ім. Шевченка реорганізовано в сільськогосподарське закрите акціонерне товариство (СГЗАТ) ім. Шевченка. З 17 липня 2001 року згідно з рішенням загальних зборів працівників (протокол від 17 липня 2001 року № 1) СГЗАТ ім. Шевченка реорганізовано в товариство з обмеженою відповідальність (ТОВ) ім. Т. Г. Шевченка. Згідно з повідомленням № 04-28/1022 від 11 травня 2021 року, наданим Дворічанською селищною радою Куп`янського району Харківської області, до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства (відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-09-36-000351 від 24 грудня 1995 року по КСоП ім. Шевченка) громадянина [PERSON] не внесено. Середній розмір земельної частки (паю) по КСоП ім. Шевченка складає 6,61 умовних кадастрових гектар, в тому числі: ріллі 4,98 умовних кадастрових гектар, сіножатей 0,56 умовних кадастрових гектар, пасовищ 1,07 умовних кадастрових гектар. Інформацією щодо видачі на ім`я [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) Дворічанська селищна рада не володіє. Відповідно до постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 74/02-14 від 29 січня 2021 року, донька померлого [PERSON] [PERSON] спадщину прийняла фактично, так як на момент смерті батька була малолітньою. [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. Частина друга статті 14\~Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в цей час неможливо зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на належну [PERSON] як члену КСОП «ім. Шевченко» земельну частку (пай) та виготовити відповідний правовстановлюючий документ, що дало б можливість позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) в судовому порядку. Згідно з п. 2 Указу Президента\~України «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~від 08\~серпня 1995\~року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно з\~п.\~4,\~5\~Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №\~720/95,\~розміри земельної\~частки (паю)\~обчислюються комісіями,\~утвореними у\~підприємствах,\~кооперативах,\~товариствах з\~числа їх\~працівників.\~Рішення щодо\~затвердження обчислених\~цими комісіями\~розмірів земельної\~частки (паю)\~по кожному\~підприємству,\~кооперативу,\~товариству окремо\~приймається районною\~державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно із ст. 1 Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~абзацу 2,\~3\~пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~7\~від 16\~квітня 2004\~року «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ»,\~член колективного\~сільськогосподарського підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта,\~і в\~разі його\~смерті успадкування\~права на\~земельний пай\~здійснюється за\~ нормами\~ЦК,\~у тому\~числі й\~у випадку,\~коли з\~різних причин\~ця особа\~не отримала\~сертифікат на\~право на\~земельну частку\~(пай).\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. При неможливості\~надати такій\~особі земельну\~частку (пай)\~з колективної\~власності через\~відсутність необхідної\~для цього\~землі остання\~відповідно до\~пункту 7\~Указу Президента\~України від\~08\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~має бути\~надана із\~земель запасу,\~створеного місцевою\~радою під\~час передачі\~землі у\~колективну власність. З огляду на зазначене, той факт, що [PERSON] не був включений до списку громадян-членів КСОП ім. Шевченка, однак працював у ньому на час передачі у\~колективну власність\~землі, не може позбавити його права на земельну частку (пай), а не отримання ним сертифікату не впливає на наявність у нього права на земельну частку (пай) і не позбавляє спадкоємців можливості успадкування наявного у спадкодавця майнового права. Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. За життя [PERSON] заповіт не склав. Згідно з ч. 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 74/02-14 від 29 січня 2021 року, донька померлого [PERSON] [PERSON] спадщину прийняла фактично, так як на момент смерті батька була малолітньою. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15\~ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved