Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису та просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, оскільки [PERSON] чинить домашнє насильство відносно неї, що завдає шкоди її здоров`ю та працездатності. [PERSON] неодноразово з питань домашнього насильства зверталася до органів поліції, однак [PERSON] продовжує вчиняти насильство протягом тривалого часу, не зважає на заходи, вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він погрожує [PERSON] розправою та впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється. У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися. Заявник повідомлена про день, час та місце судового засідання sms-повідомленням. Заінтересована особа [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується даними розписки про отримання судової повістки. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається за участю заявника та заінтересованої особи. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. З огляду на викладене, наведені у заяві обставини суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Упродовж восьми місяців стосунки між ними припинено. [PERSON] чинить фізичне та психологічне домашнє насильство щодо [PERSON] . Постановою Барського районного суду Вінницької області від 21.01.2020 у справі № 125/1733/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до даних постанови, [PERSON] 15.01.2020 о 19.40 год. за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] вчинив насильство у сім`ї, тобто умисно вчиняв дії фізичного та психічного впливу стосовно співмешканки [PERSON] , що не спричинили фізичних ушкоджень, брутально лаявся, принизив її людську гідність. Постанова набрала законної сили 01.02.2020. Вироком Барського районного суду Вінницької області від 19.02.2021 було засуджено [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідно до обставин, що встановлені під час розгляду справи 10.10.2020 близько 14.00 години [PERSON] на подвір`ї домоволодіння [ADDRESS] під час сварки з [PERSON] , на ґрунті неприязних відносин умисно схопив останню обома руками в області шиї та штовхнув, від чого вона впала на землю, поклав праву руку на її шию та почав душити, а лівою рукою тримав її праву руку. Після чого сів біля [PERSON] вперся ногами у її праву ногу та коліном своєї правої ноги наніс два удари у її праву ногу у ділянку стегна, та продовжував давити на ногу. Своїми діями [PERSON] спричинив умисні легкі тілесні ушкодження [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення [PERSON] домашнього насильства не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, та вироком суду, які набрали законної сили. При цьому, як вбачається з копій матеріалів перевірок звернень [PERSON] , що надані Барським відділенням поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області № 207 за 16.01.2020, № 847 від 27.03.2020, № 1642 від 04.06.2020, № 80 від 23.12.2020, заявник зверталася до органів поліції, у зв`язку з вчиненням [PERSON] домашнього насильства відносно неї. Інформація про те, що вказані виклики були безпідставними, відсутня. Відповідно до п. 3, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні; у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Також суд бере до уваги, що згідно з даними копії Договору дарування житлового будинку від 05.05.2004, посвідченого державним нотаріусом Барської державної нотаріальної контори Вінницької області за реєстровим № 1319, будинок по [ADDRESS] належить заявнику. Отже, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved