Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком №344 по просп.Суворова в м.Ізмаїлі Одеської області, мотивуючи тим, що вона є власником зазначеного житла, яке придбала у відповідача, на даний час відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але фактично за місцем реєстрації не проживає, його реєстрація створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні будинком. В судове засідання позивач не прибув, представник позивача надала заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.77 ЦПК України, що підтверджено документально, про причини неявки не повідомив, заперечень на позов не надавав, тому відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. У судове засідання представник Ізмаїльський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку №344, який знаходиться в м.Ізмаїлі Одеської області по просп.Суворова, на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 01.10.2001 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, посвідченого Бессарабською товарною біржею, реєстраційний номер 237.01. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2016 року даний договір визнано дійсним, рішення набрало чинності 27.12.2016 року. Відповідач є колишнім власником будинку №344, який знаходиться в м.Ізмаїлі Одеської області по просп.Суворова, зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджено довідкою Ізмаїльського РВ ГУДМС України в Одеській області від 30.11.2016 року №18147 та даними домової книги, проте у будинку з моменту відчуження 01.10.2001 року не проживає. Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (частину будинку), квартиру мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди). Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Однією з підстав припинення права власності, передбачених ч.1 ст.346 ЦК України, є відчуження власником свого майна. Уклавши договір купівлі-продажу квартири з позивачем [PERSON]., відповідач [PERSON] як колишній власник втратив право користування житлом. У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У звязку з вищевикладеним рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved