Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 07.06.2002 у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 474. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося оскільки в період спільного проживання виявилися повна відсутність взаєморозуміння, несхожість характерів та протилежність у поглядах відносно побудови сім'ї та виховання дитини, відповідач не надає матеріальну підтримку. Шлюбні відносини фактично припинилися на початку 2014 року. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. [PERSON] вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини немає. Позивач подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.06.2002 Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, вбачається, що при одружені позивач змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 19). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач у своїй заяві від 10.04.2018 просилазалишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачеві її шлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позщивача.

Outcome: approved