Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона є власницею житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2008 року. Позивач зазначає, що згідно погосподарської книги №16 особового рахунку № [NUMBER] за адресою розташування належного їй житлового будинку в її користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,0200 га., яка за її твердженням перейшла до неї відповідно до Договору купівлі-продажу жилого будинку від 21.08.2008 року на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Як вказує [PERSON] вказана земельна ділянка є неприватизованою, тому вона мала намір виготовити Свідоцтво про право власності на нерухоме майно і тому 24.03.2015 року нею було отримано рішення Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області № 1216-VI від 24.03.2015 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для оформлення права власності» на землю за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0200 га. Також вищевказаним рішенням було зобов'язано позивача замовити у землевпорядній організації технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 27.07.2015 року відповідною ліцензованою землевпорядною організацією було виготовлено Акт встановлення меж земельної ділянки та виявлено, що існує накладка земельної ділянки відповідача [PERSON], кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на земельну ділянку, яку бажає приватизувати позивач. На її думку дана помилка була допущена в процесі виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку і межових знаків землекористувача [PERSON] Позивач запевняє, що внаслідок вказаної накладки розмір її земельної ділянки зменшився на 0,0001 га., що порушує її право на користування земельною ділянкою в розмірі, вказаному в рішенні Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області № 1216-VI від 24.03.2015 року та унеможливлює виготовлення технічної документації. Крім того [PERSON] вважає, що оскільки Державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] відповідачу [PERSON] було видано 02.11.2009 року (на підставі рішення Піщанської сільської ради від 22.09.2009 року), тобто після придбання нею житлового будинку 21.01.2008 року, він є недійсним та незаконним, так як при проведенні кадастрової зйомки відповідачем не було погоджено меж земельної ділянки із власниками суміжних земельних ділянок. [PERSON] просить суд скасувати рішення Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області від 22.09.2009 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1600 га. за адресою: [ADDRESS]. Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданий 22.11.2009 року на ім»я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1600 га., кадастровий номер [NUMBER]. Скасувати запис реєстрації вищевказаного Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Стягнути з відповідача усі понесені судові витрати. Від відповідача [PERSON] до суду надійшло заперечення проти позову [PERSON], в якому вона позовні вимоги останньої не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні у зв»язку з наступним. Так, своє сусіднє з позивачем домоволодіння вона придбала 03.04.2007 року, рішенням сесії Піщанської сільської ради від 18.10.2007 року їй було надано дозвіл на складання технічної документації по встановленню на місцевості меж земельної ділянки для оформлення права власності на землю. Земельною комісією Піщанської сільської ради було проведено розмежування земельної ділянки з урахуванням можливості обслуговування господарських будівель. Під час приватизації земельної ділянки у вересні 2009 року межі з усіма власниками суміжних земельних ділянок було погоджено, в тому числі з позивачем [PERSON] ( на той час [PERSON] ). Тому, за твердженням [PERSON], виданий 02.11.2009 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1600 га. за адресою [ADDRESS] виготовлений законно та скасуванню не підлягає. А оскільки позивач протягом трьох років з моменту погодження меж земельних ділянок ( з вересня 2009 року) не оспорювала в судовому порядку дані межі, вона пропустила строк позовної давності, тому [PERSON] просить суд застосувати позовну давність. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що на даний час претендує на частину земельної ділянки, яка належить відповідачу, у зв'язку із тим, що при купівлі даного домоволодіння попередній власник показав їй межі земельної ділянки, яку він використовував для власних потреб. Також [PERSON] пояснила, що після придбання будинку вона там тривалий час не проживала, будь яких межових знаків на території подвір'я, які б розмежовували її земельну ділянку з земельною ділянкою [PERSON] не було. Позивач не заперечила факту підписання в 2008 році акту встановлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON] та вказала, що підписала даний акт добровільно, при цьому мала можливість відмовитись від його підписання та перевірити на місцевості межі земельної ділянки на яку на той час [PERSON] бажала виготовити технічну документацію. [PERSON] пояснила, що обидві нежитлові будівлі було побудовано нею через декілька років після купівлі даного домоволодіння, вказала, що дійсно паркан між домоволодіннями було побудовано сином відповідача, даний паркан будувався декілька років, спочатку були встановлені стовпчики, а через деякий час прикріплений шифер, до цього моменту, навіть після придбання нею домоволодіння, родина [PERSON] використовувала обидві земельні ділянки для власних потреб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог [PERSON], просить суд відмовити в задоволенні її позовних вимог, оскільки вона вважає, що Державний акт на землю нею було виготовлено в законний спосіб не порушуючи права інших осіб. Крім того просить суд застосувати до позовних вимог [PERSON] позовну давність, оскільки остання підписуючи в 2008 році акт погодження меж земельної ділянки, усвідомлювала фактичні межі та в подальшому не заперечувала проти приватизації нею земельної ділянки, з будь якими заявами ні до неї, ні до сільської ради не зверталась. Пояснила, що за проханням [PERSON] виділила останній частину своєї земельної ділянки та власними силами поставила паркан по власній території, залишивши у користуванні [PERSON] близько 20 кв.м належної їй земельної ділянки. Від сільського голови Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області Кривко Т.П. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позовних вимог [PERSON] заперечує в повному обсязі, так як Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1600 га. на ім»я [PERSON] видано цілком законно з дотриманням всіх необхідних норм земельного та цивільного права та згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання Державних актів. Представник відділу Держземагентства у Красноградському районі Харківської області в судове засідання не з»явився, заперечень чи пояснень щодо позовних вимог [PERSON] до суду не надходило, тому суд, враховуючи думку учасників процесу, вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що вона працює директором ПП «Алгоритм 3». Пояснила, що при виготовленні технічної документації за заявою [PERSON] було встановлено, що виготовити документацію на земельну ділянку, площа якої була вказана орієнтовно в рішенні Піщанської сільської ради № 1216-VI від 24.03.2015 року не можливо у зв'язку із тим, що сусіднім землекористувачем було виготовлено Державний акт і у зв'язку із цим фактична площа земельної ділянки замість 0,02 га складає 0,0185 га. Свідок вказала, що площа, вказана в рішенні, є орієнтовною і при цьому пояснила, що майже завжди при виготовленні технічної документації та вимірюванні земельних ділянок, площа, вказана в рішенні, не співпадає з фактичною. Вислухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід залишити без задоволення. Згідно ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 21.01.2008 року позивачем [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] На той час попереднім власником не було приватизовано земельну ділянку на якій розташований даний будинок, крім того на той час ним не було визначено в натурі на місцевості межі земельної ділянки яку він використовував, тобто була відсутня можливість визначити умови використання та обсяг земельної ділянки. Після укладення договору купівлі-продажу жилого будинку від 21.01.2008 року до нового власника [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями без фактичного визначення меж. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що : ґ) …До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В силу ч.6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідач [PERSON], маючи намір приватизувати земельну ділянку, на якій знаходиться її житловий будинок, відповідно до вимог ст..ст. 118,123 ЗК України звернулася до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою і рішенням сесії Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області від 18.10.2007 року їй було надано дозвіл на складання технічної документації по встановленню на місцевості меж земельної ділянки для оформлення права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Акту встановлення та погодження меж земельної ділянки від 16.10.2008 року відповідачем [PERSON] було погоджено межі її земельної ділянки із власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок, в тому числі і з позивачем [PERSON], якими жодних претензій заявлено не було. Рішенням сесії Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області від 22.09.2009 року було затверджено «Технічну документацію із землеустрою» та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] загальною площею 0,1600 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 02.11.2009 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та стала власником земельної ділянки площею 0,1600 га. за адресою [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. [PERSON] відповідно до рішення Піщанської сільської ради від 24.03.2015 року отримала дозвіл на складання технічної документації по встановленню меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], орієнтовна площа якої складає 0,0200 га. для оформлення права власності на землю. Згідно Акту встановлення меж земельної ділянки загальна площа земельної ділянки, яку має намір приватизувати [PERSON], фактично становить 0,0185 га. Суд вважає, що площа земельної ділянки 0,0200 га. є орієнтовною, а під час встановлення її меж в натурі (на місцевості) землевпорядною організацією була визначена фактична (ідеальна) площа земельної ділянки [PERSON], яка підлягає приватизації. Згідно ухвали Верховного Суду України від 08.06.2011 року, на яку посилається позивач, суд повинен враховувати ту обставину, що Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний Державний акт. Однак в судовому засіданні позивачем [PERSON] не було доведено підстав, які б доводили незаконність рішення Піщанської сільської ради. Тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Піщанська сільська рада та відповідач [PERSON] під час приватизації земельної ділянки останньої, діяли в законний спосіб і жодним чином не порушували права [PERSON], отже Державний акт на право на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий [PERSON] є законним та правомірним, тому скасуванню не підлягає у зв'язку із тим, що відповідачі діяли в порядку передбаченому ст.ст.116,118,151 ЗК України (в редакції на той час). Згідно довідки Піщанської сільської ради № 02-25/1325 від 13.11.2015 року станом на 01.10.2007 року, згідно по господарської книги № 12 (2006-2010 р.) особового рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] в користуванні [PERSON] знаходилася земельна ділянка площею 0,23 га, тобто в розмірі значно більшому від розміру, який в подальшому було приватизовано відповідачем [PERSON] При вирішенні клопотання відповідача [PERSON] про застосування позовної давності суд керується частиною першої статті 261 ЦК України відповідно до якої позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачами не було порушено прав позивача, тому, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне дане клопотання залишити без задоволення. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Дані витрати на підставі ст.88 ЦПК України стягненню не підлягають у зв»язку з відмовою в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed