Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на час навчання в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідач [PERSON] є її батьком. На теперішній час вона продовжує навчання на денному відділенні Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця, у зв`язку з чим потребує допомогу. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання на період навчання, оскільки працює та має постійний дохід, непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, тому вона вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісяця. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, вказав, що він не відмовляється надавати допомогу на період навчання і добровільно після її повноліття допомагав грошима, та на даний час він постійно по мірі можливості допомагає їй матеріально. Вказував, що він не має постійної роботи через економічну ситуацію в країні, перебивається тимчасовими заробітками, на даний час працює не оформленим, має дохід не більше 5000 грн. на місяць, але сплачувати суму, яку просить позивач він не має можливості, через те, що в нього є інша сім`я, хоча спільних дітей не має, але на його утриманні перебувають двоє дітей його дружини, також на його утриманні знаходиться його мати пенсіонерка [PERSON] , якій теж необхідно постійно допомагати. В зв`язку із чим, він не заперечує щодо стягнення з нього на користь його доньки аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісяця але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 23.05.2001 та не заперечується сторонами. На даний час [PERSON] є студенткою 1 курсу першого, бакалаврського рівня вищої освіти академічної групи денного відділення факультету менеджменту і маркетингу Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця зі строком навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022, на підтвердження чого надана довідка Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця № 103/20 від 19.03.2019. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено: якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] досягла 18 років, на даний час є студенткою денної форми навчання, не працює, а відповідач знаходиться у працездатному віці, отримує мінливий дохід, оскільки не має постійного місця роботи, має осіб на своєму утриманні, але доказів щодо сплати аліментів не надав, тому [PERSON] має змогу утримувати свою повнолітню доньку до закінчення нею навчання, оскільки вона потребує матеріальної допомоги, а батько має змогу її надавати. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має можливість утримувати матеріально свою повнолітню доньку, що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти до закінчення донькою навчання або досягнення нею 23 років у розмірі 2000 грн., а прохання відповідача про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не має постійний дохід, так як не працює? а має мінливий дохід. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ч. 1 ст. 183 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Але згідно з визначенням прожиткового мінімуму, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З урахування встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який на даний час не є пенсіонером чи інвалідом, не працює, але має нерегулярний дохід, наявність на його утриманні інших осіб, матеріальне становище та стан здоров`я дитини, яка навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, а також те, що навчальний заклад знаходиться в іншому населеному пункті, що передбачає додаткові витрати на проїзд та харчування під час занять, та враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісяця з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved