Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з нею. В обгрунтування позову вказала, що перебуває у зареєстрованому 10.09.2016 року з відповідачем шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, нею подано позов про розірвання шлюбу. Син [PERSON] проживає разом з нею. Нею створено належні умови для проживання та виховання дитини, має можливість забезпечувати всебічний розвиток дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 серпня 2020 року замінено третю особу, підготовче засідання відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Позивачкою подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, відзив не подано. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому 10 вересня 2016 року шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2016 року (арк. справи 10). Позивачка та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2019 року (арк. справи 11). Згідно акту обстеження умов проживання від 18.014.2021 року складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей виконавчого комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради Скиба О.В., головним спеціалістом сектору опіки та піклування Бєляєвим В.П., проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] та встановлено, що житло розміщене на 3 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 2 кімнат, є кухня, роздільний санітарний вузол, коридор, балкон. Родина мешкає у двокімнатній квартирі, в наявності усі необхідні меблі, предмети побуту, побутова техніка (холодильник, телевізор, комп`ютер, пральна машинка). Матір із сином займає окрему кімнату. В наявності всі комунальні послуги, є гаряча вода (бойлер). В квартирі тепло, чисто. У дитини в наявності окреме місце для сну, є місце для ігор, багато іграшок. В наявності одяг та продукти харчування у достатній кількості. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] . Стосунки, традиції всім`ї дружні. [PERSON] , який мешкає окремо приймає участь у вихованні та утриманні сина. Житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільний. Створено усі необхідні умови для утримання, виховання та розвитку дитини (арк. справи 69). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (арк. справи 70). Згідно висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-73-25 від 09.02.2021р., виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Корабельного району м. Херсона вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (арк. справи 67-68). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матірю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, вона має можливість забезпечувати нормальний всебічний її розвиток, тому в її інтересах, суд, дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 липня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved