Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, спільне життя з відповідачем не склалося, бо вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, в звязку з чим в березні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали. Крім того, позивач вказує, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а також суперечить її інтересам. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свої письмові заяви, які приєднані судом до матеріалів справи. Неодноразово направлені судом судові повістки відповідачу, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, були повернуті судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для одержання судових повісток за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2009 року у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 36; від шлюбу дітей немає. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через різні погляди на сімейне життя та обовязки, відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у березні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. В адресованій суду заяві позивач зазначає, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 284988 від 14.06.2017 р., дошлюбне прізвище позивача «Іващенко», а після реєстрації шлюбу з відповідачем, позивачу були присвоєне прізвище «Лукашевич». Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved