Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] за набувальною давністю право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 89,9 кв.м., житловою 36,1 кв.м. Вказуючи на те, що з 1990 року позивачка проживає та зареєстрована у спірній квартирі. У 1987 році була прийнята на посаду вчителя хімії Великовільшанської середньої школи Васильківського району Київської області. Вказані обставини стверджуються записами в трудовій книжці. Відповідно до довідок, спірна квартира віднесена до майна, яке не підлягає паюванню, а колгосп «Хлібороб», у віданні якого перебувала спірна квартира, на даний час не функціонує. На засіданні правління КСГП «Хлібороб» (правонаступника колгоспу), що відбулось 24 листопада 1996 року, було розглянуто заяву позивача та прийняте протокольне рішення № 8 про виділення спірної квартири позивачу та її родині. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб», яке було правонаступником КСГП «Хлібороб», припинило свою діяльність з 03.08.2017 року без правонаступництва. Номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 13561720004001869. В свою чергу вона з родиною майже 30 років відкрито та безперервно проживає у спірній квартирі, зареєстрована в ній, проводить ремонтні робити, сплачує комунальні послуги, зокрема за світло, газ та воду. При цьому вона не має іншого житла. Виходячи з вказаних обставин вона виявила бажання оформити право власності на спірну квартиру. Проте, як виявилось, спірна квартира не перебуває на балансі відповідача, що стверджується довідкою від 06 листопада 2020 № 337, що унеможливлює проведення нею безоплатної приватизації спірної квартири. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 33-34). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні (а.с.43-44). До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 61). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, не заперечують про задоволення позову (а.с.56). Треті особи, в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 62-63). Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 23.09.1987 року [PERSON] була прийнята на посаду вчителя хімії Великовільшанської середньої школи Васильківського району, Київської області, що підтверджується записами з трудової книжки (а.с.15). Відповідно, до довідки виданої Виконавчим комітетом Великовільшанської сільської ради № 343 від 06.11.2020 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Згідно, довідки виданої Виконавчим комітетом Великовільшанської сільської ради № 347 від 06.11.2020 року про те, що житловий п`ятиквартирний будинок, в якому дійсно проживає та зареєстрована з 1990 року і який знаходиться в [ADDRESS] не стоїть на балансі сільської ради (а.с. 11). Відповідно до квитанцій [PERSON] сплачує квартплату за квартиру (а.с. 18-23). Зокрема, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.12.2020 року, відсутня реєстрація будь-яких речових прав на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). В пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, позивач, при заволодінні спірним майном та вселенні у квартиру, що була надана йому роботодавцем для проживання, безумовно знав про наявність у нього підстав для такого користування житлом, а тому, суд вважає, що володіння позивачем зазначеним нерухомим майном є добросовісним. В пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що враховуючи положення\~статей 335\~і\~344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач добросовісно заволодів вказаним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше десяти років. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved