Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку,в послідуючому уточнила позовні вимоги і просе визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що згідно довідки про склад сім»ї, виданої КП «ЖЕО №3» Кіровоградської міської ради від 16.12.2016 року, в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані колишній чоловік- [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON] 2002 року народження, донька- [PERSON] 2013 року народження. Відповідач [PERSON] хоч і зареєстровані, але не проживає за вказаною адресою тривалий час. В судове засідання позивач не з'явилася надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач до суду не з'явився про час розгляду справи належно повідомлявся про причини неявки суд не повідомив, надав заяву в якій зазначив, що з позовом погоджується. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін відповідно до поданих заяв та наявних доказів. Судом встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Кіровоградською міською радою 27.02.2007 року (а.с.7). Згідно довідки про склад сім»ї, виданої КП «ЖЕО №3» Кіровоградської міської ради від 16.12.2016 року, в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані колишній чоловік - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON] 2002 року народження, донька- [PERSON] 2013 року народження. Сторони перебували в шлюбі з 23.06.2000 року який 29.06.2013 року розірвали. З цього часі відповідач в спірній квартирі не проживає. Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] з 2011 року в спірній квартирі не проживає, має місце проживання за адресою [ADDRESS], відтак дає суду підстави визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщенням. В заяві поданою особисто відповідачем до суду він зазначив ,що позовні вимоги визнав крім того з довідки посвідченою сусідами позивачки і засвідченою начальником КП «ЖЕО №3»(а.с.4) зазначено, що відповідач за адресою [ADDRESS] не проживає з 29.06.2011 року ,тому суд задовольняє позов. Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати залишити по фактично понесених затратах. На підставі ст.ст. 316 ,321, 391 ЦК України, ст.156 ЖК Української РСР, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» ,

Outcome: approved