Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон доньки [PERSON] , [INFO] , строком на три роки, в супроводі їх матері [PERSON] , без згоди та супроводу їх батька - [PERSON] . Позов мотивований тим, що вона неодноразово намагалася отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у її супроводі, для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. У зв`язку з тим, що [PERSON] відмовляє в наданні дозволу дитини за кордон,просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон доньки без згоди та супроводу батька. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали спвльну заяву, згідно якої просять розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують з підстав викладених у позовній заяві та просить такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з`явилися, однак останній подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без їх участі та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.2018 року. Рішенням Берегівського районного суду від 04.05.2018 року з [PERSON] , стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи з 27 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої доньки [PERSON] , відмовляє позивачці в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Крім того, як вбачається довідок № 61 від 19.02.2021 року, №108 від 07.05.2021 року, №707 від 19.10.2021 року, №132 від 09.06.2021 року, №625 від 27.09.2021 року, № 160 від 08.07.2021 року [PERSON] , [INFO] неодноразово хворіла на: синусит, ГРВІ, бронхіт, алергічний релит, тонзиллит, аспіраторний стоматит. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так, відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] , будучи батьком [PERSON] , [INFO] , дозвіл на їх виїзд за кордон не надає, тому суд вважає, надати позивачу [PERSON] дозвіл на виїзд доньки за кордон з метою забезпечення інтересів дитини, її належного виховання, фізичного, духовного і морального розвитку. У зв`язку з наведеним, суд вважає задоволити позов та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон [PERSON] , [INFO] , в супроводі її матері [PERSON] без згоди та супроводу її батька - [PERSON] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і на строк три роки. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved