Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивач обґрунтувала тим, що проживала з відповідачем у шлюбі з 05.07.2005 року по 20.01.2009 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася спільна дитина: син [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, чим ставить позивача у скрутне становище. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та не заперечила проти заочного розгляду справи. Суду пояснила, що знає про працевлаштування відповідача, однак документального підтвердження цьому не має. Просила стягувати аліменти в твердій грошовій сумі розміром 1000,00 грн. Вважає, що це менше 1/3 доходу відповідача. Просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд. Дослідивши письмові докази, які надані суду позивачем на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, а також про часткову обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 20.01.2009 року між сторонами було розірвано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 18 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER] (а.с. 3). Доказів, що сторони домовилися про способи виконання обов'язку утримувати дитину в досудовому порядку чи уклали з цього приводу нотаріальний договір, суду не надано. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на користь неповнолітньої дитини у частці від доходу батька, однак доказів стабільного доходу батька суду не надано, а тому суд вважає, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі розміром 1000,00 грн., як на те погоджується позивач, задовольнивши у цій частині позов частково. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому аліменти слід стягувати з моменту пред'явлення позивачем позову, тобто з 14 листопада 2014 року, і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial