Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину після смерті [PERSON], яка складається із земельної ділянки площею 4,878 га , що розташована на території [PERSON] сільської ради. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 травня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть I-БП № 065030. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка розташована на території [PERSON] сільської ради площею 4,878 га та передана на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 14 вересня 2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на землю. При видачі державного акту на право приватної власності на землю в останньому допущена помилка в прізвищі, де замість «Касьян» зазначено «Касян», що не є вірним. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину, так як відразу вступила в управління та володіння спадковим майном. 13 квітня 2014 року померла [PERSON]. 30 грудня 2014 року рішенням Роменського міськрайонного суду встановлено факт належності [PERSON], який помер 15 травня 1999 року державного акту на право приватної власності на землю серії ІV СМ № 024260 від 20 вересня 2002 року виданого на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 14 вересня 2001 року на імя [PERSON] За життя [PERSON] заповіту не залишав, а тому відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON]. 09 червня 2016 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми встановлено факт перебування в шлюбі [PERSON], який помер 17 травня 1999 року та [PERSON], яка померла 13 квітня 2014 року. Інших спадкоємців по закону чи заповіту не має. За життя [PERSON] залишила заповіт на її користь. В шестимісячний строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії ІV СМ № 024260 від 20 вересня 2002 року, виданий на імя [PERSON]. Померла [PERSON] хоча і є фактичним власником земельної ділянки, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради площею 4, 878 га, але за життя не зареєструвала вищевказану землю за собою, так як померла. Нотаріус запропонувала звернутися до суду і визнати право власності на земельну ділянку за собою. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові ( а.с.69). Відповідач [PERSON] сільська рада у судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала. Третя особа Приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Між сторонами виник спір про визнання права власності на спадкове майно. Спір підлягає вирішенню на підставі 392, 1217, 1268-1270 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що 15 травня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І БП № 065030, видним 17 травня 1999 року [PERSON] сільською радою Роменського району Сумської області. ( а.с.29). Згідно свідоцтва про смерть серії І БП № 213953, виданого 14 квітня 2014 року Ковпаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, 13 квітня 2014 року померла [PERSON] (а. с. 32). [PERSON] за життя залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідчений 09 серпня 2013 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 17). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV СМ № 024260 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 4, 878 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Роменського району. ( а.с.33). 30 грудня 2014 року рішенням Роменського міськрайонного суду встановлено факт належності [PERSON], який помер 15 травня 1999 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ІV СМ № 024260 від 20 вересня 2002 року виданого на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 14 вересня 2001 року на імя [PERSON] (а. с. 8 - 9). За життя [PERSON] заповіту не залишав, а тому відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцем першої черги є його дружина [PERSON], так як вона відразу вступила в управління та володіння спадковим майном. 09 червня 2016 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми встановлено факт перебування в шлюбі [PERSON], який помер 15 травня 1999 року, та [PERSON], яка померла 13 квітня 2014 року (а. с. 30 - 31). Згідно довідок [PERSON] сільської ради Роменського району від 02.02.2016 року № 02-23/39 і № 02-23/40 [PERSON] на час смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною [PERSON]; загальна площа земельної ділянки, яка на підставі державного акту належить [PERSON] складає 4, 878 га (а. с. 36, 37). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2016 рік власником земельної ділянки загальною площею 4 878 га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради є [PERSON]. ( а.с.42). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 листопада 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4, 878 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа на ім»я померлого [PERSON] (а. с. 35). Неможливість оформлення права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, які належали спадкодавцю, у звязку зазначеними вище обставинами, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, при цьому позивачі скористалися передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту свого права шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на нерухоме майно. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення її позову і визнання за нею права власності на зазначене майно.

Outcome: approved