Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В позові вказано, що в належному позивачеві на праві власності житловому будинку зареєстрований відповідач - [PERSON], який в будинку не проживає з 2015 року. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. Позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, позов просить задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив. За довідкою виконавчого комітету Козачелагерської сільської ради від 31.10.2017 року № 2459, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. За актом обстеження проживання сімї [PERSON], підписаного депутатом сільради [PERSON], сусідами [PERSON], [PERSON], в будинку по обліковій карті об'єкта по господарського обліку зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Зареєстрований але не проживає [PERSON], [INFO] За договорами купівлі-продажу частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд від 03.06.2015 року посвідчених приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Левківським І. П., [PERSON] придбала у [PERSON] 99/100 та 1/100 частки відповідно житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 443 та договору купівлі-продажу серія та номер 444 від 03.06.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб… Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного, можна зробити висновок, що реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом. Враховуючи, що законодавством України не передбачено порядку втрати права користування житлом особою, яка не є членом сімї власника та у такої особи відсутній договір найму житла, суд відповідно до ч. 8 ст. 8 Цивільного процесуального кодексу України застосовує до спірних правовідносин закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогію закону), а саме положення, які містяться в ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України - член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому, враховуючи визнання позову відповідачем, оскільки відповідач добровільно не змінив реєстрацію місця проживання, договір найму житла відсутній, відповідач не являються членом сім'ї позивача, не проживає в будинку, то ним порушено право власності (розпорядження власністю на свій розсуд) позивача і її право щодо вимоги захисту порушеного права є законним і підлягає захисту. У звязку з цим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved