Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності та розподіл спільного майна подружжя. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21.06.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до Тячівського районного суду з цивільним позов про розірвання шлюбу між нею та ним. Відповідач у позовній заяві зазначив, що майнових спорів між нами немає, що не відповідає дійсності з наступних підстав. З відповідачем по справі, [PERSON], вони одружилися 28 січня 2010 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 09 серпня 2013 року, [PERSON] було видано рішення про затвердження проекту землеустрою, та передачу земельної ділянки у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1995 га, за адресою с. Руське. Поле вул. Заводська 16а. 17.01.2014 року вони, розпочали будівництво житлового будинку на вище наведеній земельній ділянці за вказаною адресою. З моменту одруження з відповідачем та до припинення проживання з ним однією сімєю, вони проживали у будинку її батьків, разом з ними в с. Руське Поле, вул. Карпатська 87. Вище згаданий житловий будинок за адресою с. Руське. Поле вул. Заводська 16,а, вони будували разом з чоловіком, а більшу частину коштів на будівництво надавали її батьки, що можуть підтвердити свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. Окрім того, факт наявності сумісного будівництва, підтверджується довідками з Руськополянської сільської ради. Після винесення Тячівським районним судом ухвали про надання нам строку для примирення та вирішення майнових питань, вона неодноразово з чоловіком мала розмови про поділ майна, проте згоди так і не дійшли, відповідач бажає будинок залишити собі, однак виплачувати компенсацію відмовляється. В звязку з викладеним, у неї виникла необхідність звернутися до суду про захист порушених майнових прав її та її неповнолітньої доньки. Посилаючись на ст. 60, ч. 1 ст. 69, ч 1 ст. 70, ч. 1, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України, ч. 2, 3, ст. 372 ЦК України, просять суд визнати за нею, [PERSON], мешканкою с. Руське Поле вул. Карпатська 87, право власності на 1/2 частину спірного обєкта незавершеного будівництва, що розташований в с. Руське Поле вул. Заводська 16а та стягнути з відповідача [PERSON], мешканця [INFO], судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Свої заперечення обґрунтовують тим, що ще до укладення шлюбу з позивачем відповідач та його сімя закупили весь будівельний матеріал на будівництво спірного будинку та розпочали його будівництво, а саме, збудували йог цокольну частину. Разом з цим, стверджують, що спірний будинок є незавершений будівництвом, що перешкоджає визнанню права спільної сумісної власності на нього із визначенням частки, при цьому може бути визнано право власності на будівельні матеріали. Тому просять в задоволенні позову відмовити. Подальший розгляд справи продовжено у відсутності відповідача за участю його представника. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 28.01.2010 року позивачка уклала шлюб з відповідачем по справі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, який рішенням суду розірвано. За час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 165660 від 02.08.2010 р., яка знаходиться на повному утриманні у позивачки, що стверджується довідкою Тячівської міської обєднаної територіальної громади с. Руське Поле від 25.09.2017 року. Рішенням Руськополівської сільської ради № 487 від 09.08.2013 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку», затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та надано йому у власність земельну ділянку площею 0,1994 га, за адресою с. Руське Поле, вул.. Заводська, 16,а, за рахунок земель житлової та громадськогї забудови Руськополівської сільської ради розташованої у межах населеного пункту на території Тячівського району для будівництва та обслуговування житлового будинку. ( а.с.13). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.09.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2013 року стверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована в с. Руське Поле, вул.. Заводська, 16,а. ( а.с. 20) Повідомленням про почат виконання будівельних робіт, що зареєстровано Інспекції ДАБК у Закарпатській оласті за № ЗК 062140170161 від 17.01.14 року, проектом будівлі ( а.с.14-19), показами свідків [PERSON], [PERSON]М стверджено, що будівництво спірного будинку розпочато під час шлюбу сторін. Також довідкою Тячівської міської обєднаної територіальної громади с. Руське Поле № 32041від 25.09.2017 року підтверджується, що житловий будинок в с. Руське Поле, вул.. Заводська, 16 а будувався, коли подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне будівництво. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, докази є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовоються вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. А згідно ч. 1 ст 81 ЦПК України кожна строна зобовязна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цимкодексом. Твердження відповідача та його представника про те, що будівельні матеріали закуплені [PERSON] до шлюбу в судовому засіданні належними та допустими доказами не стверджено. Так, суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні стверджували, що відповідач мав придбані до шлюбу цеглу та лісопиломатеріали та про те, що вони допомогали йому в будівництві спірного будинку до шлюбу, оскільки ці свідки є близькими родичами [PERSON] і зацікавлені в прийнятті рішення на його користь. Інших доказі з цього приводу суду не надано. Таким чином, виходячи з вище наведеного, суд вважає, що строни за час спільного проживання збудували житловий будинок в с. Руське Поле, вул. Заводська, 16а на земельній ділянці, що на праві власності належить відповідачу. Тобто вказаний будинок є спільною сумісною власністю сторін. Згідно довідки архітектурного бюро №3 від 20 .09.2017 року вбачається, що рівень незакінченого будівництва житлового будинку, що знаходиться в с. Руське Поле вул.. Заводська, буд 16а складає 72%. ( а.с. 22) Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розподілити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом цьому суд не бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-47цс16 від 7 вересня 2016 р.: новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Правовий аналіз ст.ст. 60, 63, 69 СК України та ст..ст. 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Як вбачається цим правовим висновком спростовується твердження відповідача щодо можливості визнання права власності із визначенням часток на вказаний будинок. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за [PERSON] право власності на ? частину незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться в с. Руське Поле по вул.. Заводська, №16а.

Outcome: approved