Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради м. Маріуполя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з травня 2009 року. [INFO] у них народилась дочка [PERSON], в свідоцтві про народження в графі «батько» вказаний відповідач. З червня 2014 року відповідач припинив проживати в сім,ї, дитина залишилися проживати з позивачкою і знаходиться на її утримані. Будь-якої матеріальної допомоги відповідач не здійснює, вихованням дитини не займається та її життям взагалі не інтересується. З серпня 2015 року він навіть перестав відповідати на телефонні дзвінки. На даний час вона має намір з дитиною відвідати рідного брата її бабусі - [PERSON], який проживає в [ADDRESS], так як вважає, що це буде відповідати інтересам її дочки. Вона позбавлена можливості отримати згоду відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон без його згоди і супроводу. Просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], за межі України без згоди і супроводу її батька [PERSON], [INFO], до Російської Федерації, починаючи з 11 липня 2016 року по 11 липня 2017 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі, проти проголошення рішення в заочному порядку не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради м. Маріуполя в письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно акту, складеного 03 лютого 2016 року КСН «Жемчужний», [PERSON], [INFO], фактично проживав за адресою: [ADDRESS] але з червня 2014 року виїхав у невідомому напрямку та його місце знаходження невідоме до теперішнього часу. Даний акт був складений у присутності сусідів Мартинової М.В., Лептевої Т.В. та Тетерина Л.В. Відповідно до змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України. Згідно ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її доньки в її супроводі без згоди її батька на період з 11 липня 2016 року по 11 липня 2017 року.

Outcome: approved