Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 28.10.2006\~року між\~[PERSON]\~та [PERSON]\~було зареєстровано\~шлюб,\~який рішенням\~Свалявського районного\~суду Закарпатської\~області від\~11.11.2015\~року було\~розірвано.\~Від даного\~шлюбу народилися\~діти \~[PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO].\~Згідно зазначеного\~вище рішення\~Свалявського районного\~суду від\~11.11.2015\~року місце\~проживання дітей\~визначено із\~матірю [PERSON]\~Відповідач ухиляється\~від покладеного\~на нього\~обовязку по\~утриманню дітей,\~а саме\~на прохання\~позивачки добровільно\~сплачувати аліменти\~не реагує.\~Доходи,\~які позивачка\~отримує є\~недостатніми для\~повноцінного матеріального\~становища малолітніх\~дітей,\~їх духового\~та фізичного\~розвитку.\~На неодноразові\~звернення надати\~допомоги по\~утриманню власних\~дітей [PERSON]\~жодним чином\~не реагує.\~У звязку\~з цим,\~просить задовольнити\~даний позов,\~та винести\~рішення,\~яким стягнути\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~аліменти на\~утримання малолітніх\~дітей [PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON],\~[INFO] у частці від доходу у розмірі 40% частки від усіх доходів за минулий період, а саме з 14.11.2015 року до моменту предявлення позову, а також 30% від усіх доходів до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дня предявлення позову. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги, а саме просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за минулий період, а саме з 14.11.2015 року до моменту предявлення позову, а також аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Також представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив уточненні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та провести розгляд справи за його відсутності на відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223 ЦПК України У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.11.2015 року було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного рішення. Від даного шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серії 1 ФМ №080738 від 03.12.2007 року) та [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії І ФМ №226885. Згідно зазначеного вище рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.11.2015 року місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] визначено із матірю [PERSON] Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи наведене, приходить до висновку, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до ст. 183 СК України, в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів за минулий час, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 14.11.2015 року позивачем [PERSON] було надіслано на адресу відповідача [PERSON] (с. Родникова Гута, 88, Свалявського району) лист, в якому остання зазначає, що оскільки вона не працює, просить зявитися 17.11.2015 року о 10год. до Свалявської державної нотаріальної контори для укладення договору про сплату аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] не було відредаговано на лист позивача. В подальшому, 03.04.2018 року позивачем знову було надіслано на адресу відповідача [PERSON] (с. Родникова Гута, 88, Свалявського району) лист, в якому вона вказує на тривале ухилення відповідачем від сплати аліментів. А тому, з метою досудового врегулювання спору з питання сплати аліментів на утримання дітей просить зявитися [PERSON] до 09.04.2018 року о 10год. до Свалявської державної нотаріальної контори або запропонувати будь якого іншого приватного нотаріуса для укладення договору про сплату аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідач на вказаний лист не було відредаговано жодним чином. Згідно вимог ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Оскільки позивач [PERSON] надала суду належні докази в підтвердження вжиття нею заходів з метою одержання аліментів на основі добровільної домовленості з відповідачем та які вона не змогла отримати у звязку з ухиленням [PERSON] від свого обовязку по утриманню власних малолітніх дітей, суд приходить до переконання, що позивач належним чином обгрунтувала право на отримання аліментів за минулий час. Однак, дана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вже було вищевказано, ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, суд констатує, що дана редакція ч.2 ст.182 СК України \~в частині 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку була встановлена ЗУ «Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» від \~ 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року. До 08.07.2017 року ч.2 ст.182 СК України була викладена в наступній редакції: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу». Згідно вимог ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У звзку з цим, суд приходить до висновку, що із з [PERSON] підлягаю стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за минулий період, а саме: в період з 14.11.2015 року до 08.07.2017 року не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в період із 08.07.2017 року до 17.08.2018 року (день предявлення даного позову) не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial