overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2004 року, в якому у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила що на протязі останнього часу сімейні відносини між ними значно погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Більше року разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, важає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, і після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Остапишин». Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася, подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. До суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому, вказав, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 035534, повторно виданого 10 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 17 вересня 2004 року у Королівській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 06. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Дичко», дружині «Остапишин». В шлюбі у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили подружні відносини, такі не підтримують більше року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2006 року, в якому у них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. При цьому зазначила, що через те, що в кожного з подружжя було своє бачення сімейного життя, крім того, відповідач не бажав працювати та утримувати сім»ю, на зауваження належним чином не реагував, спільне проживання припинили, протягом місяця проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, а тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що у наданий судом строк примирення між сторонами не відбулось. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. При цьому, суду пояснив, що фактично негаразди в сім»ї виникали із-за того, що позивач не бажає проживати окремо від своїх батьків, заперечує щоб з метою отримання доходу виїзджав на заробітки. За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 18 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 серпня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 105. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з матір»ю та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що сторонни фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. В наданий судом строк сторони примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 1991 року, від якого неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, відповідач проявив себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Утримання сім»ї і уся фізична робота по дому є її обов»язком. На даний час подружніх відносин не підтримують. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просила суд такий між ними розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила првести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечив. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 18 травня 1991 року Глибочецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 травня 1991 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 9. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові - [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що від шлюбу мають дітей, які є повнолітніми. Також встановлено, що через негативну поведінку відповідача, сторони припинили подружні відносини, їх шлюб став носити формальний характер. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2002 року, в якому у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який перебуває на їх утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки виявилося, що вони мають різні характери, не можуть дійти спільної згоди щодо сімейного життя та вирішення проблем. З січня 2017 року подружні відносини не підтримують. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, важає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] на розгляд справи не з»явилася, подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії 1-ИД № 060660, виданого 19 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 19 вересня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 60. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Василькевич». В шлюбі у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO], який перебуває на їх утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони припинили подружні відносини, та не підтримують такі з січня 2017 року. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Шлюб між ними існує формально. Позивач наміру зберегти шлюб не має. В наданий судом строк сторони примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 1995 року року, в якому у них народилися двоє дітей, син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що з роками відповідач почав зловживати спиртними напоями на грунті чого між ними часто виникали сварки та скандали. Довгий час він ніде не працював, не дбав про матеріальне становище сім»ї. На зауваження належним чином не реагував, своєї поведнки не змінював. Останні 5 місяців відповідач проживає у своєї матері і саме стільки часу вони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб між ними існує формально і просила суд такий між ними розірвати та залишити їй шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у ньому, підтримала повністю. При цьому, пояснила, що у наданий судом строк примирення між сторонами не відбулося, в зв»язку з чим позов просила задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 277138, виданого 20 жовтня 1995 року Борщівським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 20 жовтня 1995 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 95. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Сакалюк». Від шлюбу мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, такі не підтримують, проживають окремо. Шлюб між ними існує формально. В наданий судом строк сторони примирення не досягли, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2002 року, в якому у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO]. При цьому зазначила, що протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово стало погіршуватися, перестали розуміти один одного, через що між ними виникали сварки. Протягом одного року разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, важає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати а також залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 21 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівського районного управління юстиції, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 червня 2002 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 27. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». В шлюбі у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час- протягом одного року, проживають окремо. Взаєморозуміння та примирення досягти не можуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2007 року, в якому у них народилася дочка [PERSON] [INFO]. При цьому, зазначила, що з часом їх сімейне життя погіршувалося - відповідач почав зловживати спиртними напоями, не ночував дома, неодноразово чинив відносно неї насильство. Після народження дитини покинув сім'ю і з того часу разом не проживають. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Протягом трьох останніх років взагалі не спілкувалися. А тому вважає, що за таких обставин подальше збереження сім»ї є не можливе, а тому, просила суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву, згідно з якою просила розгляд справи провести без її участі, при цьому просила позов задоволити, надала згоду щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 червня 2007 року Гермаківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 21 червня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині «[PERSON]». Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Також встановлено, на даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Тривалий час - 7 років сторони разом не проживають. Наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2009 року, в якому у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося чоловік нехтував сімейними цінностями, нею та дитиною, що призвело до того, що припинила з ним шлюбні стосунки. Спільне господарство сторони не ведуть. Що суперечить її інтересам. А тому вважає, що за таких обставин подальше збереження сім»ї є не можливе, а тому, просила суд шлюб між ними розірвати. Крім того, стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, додатково пояснила, що сторони припинили спільне проживання ще до народження дитини, із того часу фактично не спілкуються. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 059053, виданого 22 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 вересня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 116. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Кравчишин». Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO].. Також встановлено, що стосунки між подружжям не склалися - сторони припинили спільне проживання, тривалий час проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб набрав формальних рис і такий сторони наміру зберегти не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved