Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення її та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в квартиру [ADDRESS] , мотивуючи позво тим, що 07.12.2016 року вона була зареєстрована у зазначеній квартирі на підставі заяви власника квартири, яким на той час був [PERSON] . У подальшому, в жовтні 2017 року, коли власником квартири став батько [PERSON] - [PERSON] , він через свого представника [PERSON] став вимагати від вагітної позивачки виселення з квартири, на що вона не погоджувалася, проте, після народження [INFO] у неї дитини [PERSON] , власник квартири [PERSON] за підтримки свого сина [PERSON] та представника - адвоката Ільина Сергія Вікторовича позивачку до квартири не впустив, а запропонував їй вселитися до орендованої [PERSON] іншої квартири, та скасувати реєстрацію свого місця проживання та місця проживання малолітньої дитини, яка була 08.02.2018 року також зареєстрована у зазначеній квартирі, задля чого [PERSON] надавав їй договори оренди на різні квартири з пропозицією оселитися в них, на що [PERSON] не погодилася і в липні 2018 року звернулася з заявою до органу поліції про скоєння відносно неї та дитини злочину щодо неправомірного виселення, всупереч встановленим законом правилами та потім звернулася до суду з позовом про вселення в квартиру її та її сина. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся, свою позицію щодо позовних вимог про вселення не висловлював. У зв`язку з його смертю, яка наступила [INFO] , до участі у справі були залучені правонаступники відповідача [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово викликалися до суду, проте, відповідно до інформації кур`єрської служби, від отримання повістки на судове засідання від 18.06.2021 року відмовилися. Згідно ст.128 ч.8 п.3 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 9 ст. 130 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою, тому суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідачів. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив справу розглядати у відсутності третьої особи. Позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечували. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов [PERSON] , яка діє також і в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено наступне. 07.12.2016 року [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . 08.02.2018 року в квартирі [ADDRESS] буле зареєстроване місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються Довідкою з місця проживання щодо складу сім`ї та реєстрації за №2452 від 05.07.2018 року, виданою начальником Дільниці №7 ЖКС «Чорноморський» (т.1, а.с.13), а також матеріалами щодо реєстрації місця проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , які були надані Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, витребуваними за ухвалою суду про витребування доказів від 08.10.2018 року (т.1, а.с.22-23). З попередження про необхідність звільнення зайнятого приміщення від 30.08.2017 року, адресованого [PERSON] представником власника квартири за довіреністю від 16.08.2017 року [PERSON] (т.1, а.с.27), вбачається, що між [PERSON] , за заявою якого 07.12.2016 року [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , та [PERSON] договір найму не укладався і що 05.17.2017 року [PERSON] подарував зазначену квартиру [PERSON] . У зв`язку з наміром членів сім`ї власника переїхати в квартиру, [PERSON] було запропоновано звільнити квартиру та зняти реєстрацію свого місця проживання, що у протилежному випадку змусить власника звернутися до суду з позовом до [PERSON] . Матеріали справи містять копії договорів оренди квартир від 19.02.2018 року та 25.02.2018 року щодо оренди квартир за адресами по [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.1, а.с.28-34) , які укладав [PERSON] для проживання з членами сім`ї. З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] та малолітнього [PERSON] є право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Враховуючи те, що з боку відповідачів не надходило заперечень щодо позовних вимог, суд виходить з того, що позовні вимоги щодо порушення права користування квартирою зазначеними особами обґрунтовані і тому вони підлягають судовому захисту. Із матеріалів справи вбачається, що існує реальна небезпека порушення права позивача на житло. При захисті цивільних прав [PERSON] та її малолітньої дитини суд виходить з наступного. На правовідносини сторін розповсюджується дія Конституції України, ЦК України, ЖК УРСР. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Право на житло - є однією з первинних потреб людини, яка виникає з моменту її народження і зберігається протягом усього життя. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК Україн и, місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 29 ч.4 ЦК України передбачено, зокрема, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Згідно зі ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР, ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.311ч.4 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Враховуючи, що [PERSON] та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , правомірно набули право постійного користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , і іншого житла не мають, отже мають право на постійне користуватися зазначеною квартирою і правових підстав щодо неправомірності постійного користування ними цим житловим приміщенням суду не доведено, їх вселення у квартиру, де зареєстроване їх місце проживання, буде відповідати вимогам закону.

Outcome: approved