overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в вересні 2007 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, вчинення насильства в сімї, чоловік фінансово не допомагає, не займається вихованням дитини, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько одного року вона з чоловіком не проживає; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Ясько; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (члену сімї), але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]О (дошлюбне прізвище Романенко) 29 вересня 2007 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №78. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Борзнянської міської ради №1515 від 22.03.2017р. проживає з матірю. Близько одного року сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в вересні 2015 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; з квітня місяця 2016 року їх сімейні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, відсутність спільних інтересів, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про направлення поштових відправлень та телефонограмою, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 01 вересня 2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №2178. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Берестовецької сільської ради №354 від 24.10.2016р. проживає з матір'ю. З квітня місяця 2016 року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в грудні 2006 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить більше строку для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, залишивши їй дошлюбне прізвище Струнаєва, оскільки понад один рік вона з чоловіком спільно не проживає, за наданий судом час для примирення вони жодного разу не спілкувалися, не зустрічалися й збереження сімї неможливе. Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу не погодився, не заперечував, що в наданий судом час для примирення він з дружиною жодного разу не зустрічався, не спілкувався, навіть не знає її номера мобільного телефона, чекав прояву ініціативи у відновленні подружніх стосунків саме від дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]О (дошлюбне прізвище Струнаєва) 28 грудня 2006 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Сиволозької сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №6. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Ухвалою Борзнянського районного суду від 29 січня 2018 року подружжю надавався час для примирення в два місяці. Понад один рік сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, заперечення відповідача в судовому засіданні проти розірвання шлюбу є суто формальним, так як наданим судом часом для примирення сторони не скористалися для збереження сімї, в цей період взагалі не спілкувалися, не зустрічалися, хоча ініціатором примирення був відповідач і саме він мав вчиняти активні дії по відновленню подружніх стосунків, проте нічого не зробив. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, відсутність неповнолітніх дітей, суд вважає, що шлюб між подружжям носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 1995 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, чоловік не приділяє уваги до сімї та дітей, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, оскільки неодноразово наданий судом час для примирення не сприяв налагодженню подружніх стосунків; наполягає на розірванні шлюбу і вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як досягти примирення з дружиною не вдалося. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]М (дошлюбне прізвище Сіра) 21 жовтня 1995 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Борзнянського управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №90. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Борзнянської міської ради №3390 від 05.08.2016р. проживає з матірю. Сторони хоча й тимчасово проживають разом, але подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, наданим судом часом (шість місяців) не скористалися для збереження сімї, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, проти чого відповідач не заперечує, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 1999 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; з початку 2016 року їх сімейні стосунки фактично припинені через розбіжність поглядів на життя, зникнення взаєморозуміння, чоловік постійно нехтує сімейними цінностями, ініціює сварки, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, а тому подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить більше строку для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки позитивних змін у їх подружніх відносинах не відбулося, з вересня місяця вона стала проживати окремо; після розірвання шлюбу бажає йменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач після наданого судом часу для примирення в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив, клопотання про надання додаткового терміну для збереження сімї не подав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мицай) 02 жовтня 1999 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Плисківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №7. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Сторони з вересня місяця 2017 року остаточно разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, не спілкуються, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач після наданого за його клопотанням часу для примирення явку в судове засідання проігнорував, що свідчить про відсутність намірів зберегти сімю, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2009 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, предявлення необгрунтованих претензій, приниження її честі, гідності, разом не проживають, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько трьох місяців чоловік залишив сімю, не спілкується, на телефонні дзвінки не відповідає, його місцезнаходження невідоме; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Мурзенко) 10 жовтня 2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Прачівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №01. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Борзнянської міської ради №1617 від 31.03.2017р. проживає з матірю. Близько трьох місяців сторони разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2009 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки близько півтора року вони спільно не проживають і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 14 жовтня 2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №72. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Борзнянської міської ради №2842 від 14.07.2015р. проживає з матір'ю. Близько півтора року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2013 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько одного року вона з чоловіком спільно не проживає; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як збереження сімї неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]А (дошлюбне прізвище Борець) 08 жовтня 2013 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції за актовим записом №50. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: малолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Хорошеозерської сільської ради №491 від 17.07.2017р. проживає з матірю. Близько одного року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в жовтні 2013 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки фактично припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, знущання над нею, зникнення взаєморозуміння, а тому подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строку для примирення не надавати, оскільки близько півроку спільно не проживають, вона зустрічається з іншим чоловіком, з яким має намір створити нову сім'ю; після розірвання шлюбу бажає йменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав (заяву відповідача про розгляд справи без його участі суд не може взяти до уваги, оскільки вона надійшла без поштового конверта й неможливо встановити справжність підпису відповідача). Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 19 жовтня 2013 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Великозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №03. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Сторони близько шести місяців разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, не спілкуються, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка зустрічається з іншим чоловіком й наполягає на розірванні шлюбу, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved