Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] . Зазначала, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю., вона є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] частини житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. На даний час, разом з нею в житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] В лютому 2017 відповідач зібрав речі і виїхав у невідомому напрямку, його місце проживання позивачу невідоме. 26.07.2018 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також вказала на те, що позов підтримує у повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності [PERSON] , [PERSON] , оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Зареєстрованим місцем проживання відповідача - [PERSON] є житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.07.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Обгрунтовуючи позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , позивач посилалася на те, що відповідач з 2017 року не проживає у вищевказаному будинку. Згідно з актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 11.02.2019, складеного депутатом Київської міської ради Дідовцем Ю.В. та засвідченого свідками: [PERSON] , [PERSON] , зі слів свідків, було встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не проживає за вказаною адресою з 2017 року (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак у будинку не проживає більше одного року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] . Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved