Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 06 травня 1992 року вони уклали шлюб. У шлюбі у них з відповідачем народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через втрату взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, ведення спільного господарства, сімейні стосунки - припинено. Позивач вказує, що збереження їх сім`ї та подальше спільне життя є неможливим з наведених підстав, а тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 06 травня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] [INFO] укладено шлюб, про, що виконкомом Глибоцької ради народних депутатів в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №9 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу від 06.05.1992 року серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилась дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Як встановлено згідно пояснень позивача в позовній заяві спільне життя у сторін не склалося через втрату взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки, ведення спільного господарства. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що сімейні стосунки між ними припинено,про, що свідчить зміст позовної заяви. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved