Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається, а саме просить суд: стягнути з\~ [PERSON], 06.06.1965 р.н, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання на період навчання\~ сина, [PERSON], [INFO], у розмірі ? від його заробітку та всіх видів доходів, починаючи з дня подання до суду позову. Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив позов залишити без задоволення, оскільки він матеріально не має можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.03.1993 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦС по м.Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про що зроблено відповідний актовий запис № 101. Від сумісного шлюбу у сторін 17.04.1994 року народився син [PERSON]. 30.09.2013 р. рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської\~ області, шлюб між сторонами був розірваний. Позивачка зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Свої позовні\~ вимоги позивачка обґрунтувала тим, що\~ всі витрати, повязані з утриманням дитини,\~ та задоволенням її потреб\~ вона здійснює самостійно. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні про що свідчить довідка видана ОСББ «УЮТ» від 28.08.2015 року № 52. Також позивачкою було зазначено, що син, [PERSON], [INFO] навчається в Одеській національній морській академії ІV рівня акредитації на пятому курсі факультету морських перевезень та технологій (довідка додається а.с. 5) та його навчання вимагає значних витрат. Як зазначає позивач, вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі та на даний час не працює. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивачки до суду з відповідною позовною заявою. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні, [PERSON] (син [PERSON]І та [PERSON]О.) дійсно зареєстрований, проживає з матірю (довідка ОСББ Уют № 52 від 28.08.2015 року) та навчається у Одеській національній морській академії, термін закінчення навчання: лютий 2017 року. Між тим, зі слів відповідача вбачається, що [PERSON] є інвалідом 3-ої групи, на даний час хворіє та знаходиться на диспансерному обліку у лікарні з приводу захворювання цирозом печені, гіпотит «С», про те відповідачем до суду не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх слів. Також, як зазначено позивачем та підтверджено відповідачем в судовому засідання, розмір пенсії [PERSON] складає 1200 грн. Відповідач, не працює та проживає тільки на пенсію, яку отримує по інвалідності. Однак, відповідач у судовому засіданні пояснив, що окрім отримання пенсійного забезпечення має сезонний заробіток за наймом. Враховуючи те, що відповідач окрім отримання пенсії має додатковий, хоча і не регулярний дохід, є працездатною особою, суд приходить до висновку, що останній має можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

Outcome: approved