Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що сторони мають дитину [PERSON], яка проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову не подав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить, до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 18.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON], та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. В силу ст. 84, ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину та її матері не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved