Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 28 січня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні стосунки поступово почали між ними погіршуватись через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, на підставі чого в сімї виникали сварки, свідками яких часто ставав син. Зявилась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. З травня 2018 року разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, всі спроби примирення в минулому не принесли позитивних результатів, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, строк для примирення просила не надавати. Відповідач в підготовче судове засіданні не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та\~[PERSON] зареєстрували шлюб 28 січня 2012 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 16, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 098479, виданим Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають з травня 2018 року. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності сина, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх сина, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved