Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Позивач у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила слухати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Враховуючи, що позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідач належним чином повідомлений, заперечень проти позову не надав, хоча мав таку можливість, оскільки копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав, заяву про відкладення судового засідання не надав, суд вважає можливим розглянути позов без участі сторін за доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 318859, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 195731 (а.с. 4, 5). Згідно акту обстеження від 23.06.2017р., складеного депутатом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області за участю сусідів позивача [PERSON] та [PERSON], неповнолітній син [PERSON] проживає з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006р., за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини нарівні з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомості про місце роботи відповідача та перебування інших осіб на його утриманні суду не надано. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище відповідача, який не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інформації про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача і дитини, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн., однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, і тому можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який становить 640 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved