Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем і від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей та не турбується про їх матеріальне становище. Відповідач постійного місця праці не має, тому його дохід має мінливий нерегулярний характер. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1250 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.274 ЦПК України\~справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснила, що відповіда має на утриманні одну дитину від іншого шлюбу. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ч.1 п.1 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних свідоцтв про народження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] матірю значиться позивачка [PERSON], а батьком відповідач [PERSON] (а.с.8,9). \~ \~ \~ \~ Неповнолітні перебувають на утриманні у позивачки,\~ що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою виконкому Вонігівської сільської ради від 16.02.2018 року за №237 (а.с.10,11). \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується письмовою заявою позивачки. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за неповнолітніми дітьми, а відповідач має працездатний вік та має на утриманні одну неповнолітню дитину. А тому , із урахуванням\~ середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину на їх утримання\~і до їх повноліття, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, оскільки позивачка предявила позов 16.02.2018 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial