Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] 21 вересня 2005 року виконавчим комітетом Любохинської сільської ради Старовижівського району Волинської області складено актовий запис №10 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . (а.с.7) Від спільного з відповідачем шлюбу позивачка має трьох неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . (а.с.8-10) Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем поступово погіршувалось, в сім`ї відбувались часті сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Між сторонами відсутні взаєморозуміння та довіра, які повинні бути в сім`ї, відповідач почав зловживати спиртними напоями, що стало причиною частих конфліктів і непорозумінь. Більше трьох років спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Позивачка вважає, що шлюб носить формальний характер, переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. На розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 27 липня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовільнити з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Отже, з врахуванням вимог статей 24, 55, 56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки і надалі після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає задоволенню. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно частини 2 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивачки із позовом до суду в даній справі складає 908 грн, сплату якого підтверджено відповідною квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved