Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею житлового будинку, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, що розташований смт.Солотвино, вул.. Пушкіна, 15, Тячівського району Закарпатської області. Разом з цим в даному будинку зареєстрована її сестра відповідачка [PERSON], хоч з 2003 року в ньому не проживає. На даний час місце знаходження відповідачки не відоме, так як з того часу вона жодного разу не приїзджала додому і не телефонувала Просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на проживання та користування житловим приміщення, а саме житловим будинком, що розташований в смт.Солотвино по вул.. Пушкіна, 15, Тячівського району Закарпатської області Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, так як представник позивачки подав заяву про розгляд справи в їх відсутності, позов підтримують повністю та просять позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 223 ч.1 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ч.1 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши всі обставини справи суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку, що розташований в смт.Солотвино, вул.. Пушкіна, 15, Тячівського району, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 лютого 2017 року, посвідченого дежавним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори та зареєстрованимв реєстрі за №2-234 ( а.с. 7). В даному будинку відповідачка [PERSON], [INFO] з 2003 року та по теперішній час не проживає, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою виконкому Солотвинської селищної ради від 13.12.2017 року за №2230 ( а.с.11,12-13). Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16 , 386 , 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути , зокрема , житло-житловий будинок , садиба , квартира ( ст.ст. 379 , 382 ЦК України). Права власника жилого будинку , квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сімї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON], [INFO] не проживає у належному позивачці житловому будинку №15 по вулиці Пушкіна в смт.Солотвино, Тячівського району Закарпатської області, України понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй проживати у даній квартирі не наведено, а тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання в квартирі, що належить позивачці. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивачку.

Outcome: approved