Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач 02.10.2019 року подала заяву, змінивши предмет позову та просила усунути їй перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження об`єктом права власності (квартирою) шляхом зняття відповідача з реєстрації. Позов обґрунтувала тим, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована у квартирі, що належить позивачу, але з квітня 2018 року в ній не проживає, особистих її речей в квартирі не має, поштову кореспонденцію не отримує, комунальні платежі не сплачує. Вважає, що її права як власника порушуються реєстрацією відповідача у квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Енергодарського міського суду від 03.06.2019 року відкрите загальне позовне провадження, розпочате підготовче провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.12). Ухвалою суду від 02.10.2019 року до розгляду прийнята заява позивача про зміну предмету позову, у зв`язку з цим підготовче засідання відкладено (а.с.29). Ухвалою суду від 17.12.2019 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті (а.с.40). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участю представника адвоката Сущенка П.Г., позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.24). Представник позивача адвокат Сущенко П.Г. також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.48). Третя особа - Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.15), проте в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов, до суду не надала. Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Оскільки фактичне місцезнаходження відповідача по справі невідомо, розгляд даної справи здійснюється за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, тобто за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ч.11\~ст.128\~ЦПК України, відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень даної норми, відповідач [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.44). Таким чином,\~згідно з\~вимогами ст.128\~ЦПК України,\~відповідач [PERSON] \~повідомлена про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи належним чином. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наявності умов для проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.280\~ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є єдиним власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.5), проте не проживає там з квітня 2018 року. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, надані позивачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 30, ст.41 Конституції України\~кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України\~власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386\~ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що відповідач не є власником спірної квартири, не несе обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованою у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належною квартирою та порушує її права власника, що має істотне значення. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача окрім судового, немає. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved