Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] 08 вересня 2010 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1144. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причинами розірвання шлюбу вказує психологічну несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, як наслідок втрата почуття любові, поваги, і взаємодопомоги. Сімейні відносини припинені в листопаді 2011 року. В судовому засіданні позивач підтримуючи позовні вимоги повідомила, що шлюб існує формально на протязі 3 років, будь - які відносини з відповідачем не підтримує. У чоловіка є неповнолітня дитина, і він проживає разом однією сім'єю з матір'ю своєї дитини. Збереження сім'ї суперечить її інтересам. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.21,25), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 08 вересня 2010 року позивач [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №1144 (а.с.4). Від шлюбу вони дітей не мають. Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать інтересам позивача, шлюб існує формально тривалий час, відповідач створив іншу сім'ю, що виключає подальше спільне проживання подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved