Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог вказує, що між нею та відповідачем 11 травня 2013 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 383. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні моральні приниження її честі і гідності, знущання, часті зловживання відповідачем алкоголем. Спільне життя стало неможливим, оскільки це негативно впливає на неї та їхню дитину. Між нею та відповідачем припинені фактичні шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюбні відносини існують лише формально, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідач добровільно не виконує батьківських обов»язків, не надає коштів на утримання доньки, не бере участі в її вихованні та матеріальному забезпеченні. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі по 1 000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, малолітню доньку [PERSON] залишити їй на виховання та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та просять суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просить суд розірвати шлюб та стягувати з нього аліменти по 400 (чотириста) гривень щомісячно на дитину з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований, а позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 11 травня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 086736, виданим у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 383 (а.с. 4). Сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги, не ведуть спільного господарства, отже шлюб існує формально. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] є працездатним, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища\~ дитини\~ та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави, а судові витрати в розмірі 551,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 59, 60, 88, 208, 209, 213 215, 218, 223, 294, 297 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved