Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 12 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним однією сім`єю до 15 травня 2017 року, після чого її проживання з відповідачем було фактично припинено. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя. Спільне господарство між ними не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Спору щодо утримання та виховання дітей між ними немає. У зв`язку з вищевикладеним просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та просила їх задовольнити . Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , про що видано свідоцтво серії [NUMBER] . Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області серії [NUMBER] від 18 листопада 2014 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не проживають разом. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що його збереження не є можливим. Відповідач просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved