Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної часткової власності та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину будинку №54 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області, після смерті [PERSON], посилаючись на те, що вона є спадкоємцем, за заповітом, після померлої 29.03.2010 року [PERSON], проте їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, в зв'язку з неможливістю визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної часткової власності на житловий будинок №54 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області, а тому позивач була змушена звернутися до суду. Просить суд визначити частку померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку №54 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області, в порядку спадкування, за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 29.03.2010 року. Ухвалою суду від 22 січня 2018 року за клопотанням позивача [PERSON] витребувані докази в порядку ст.. 84 ЦПК України, зокрема спадкову справу, заведену 14 лютого 2011 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася внаслідок смерті 29.03.2010 року [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги, викладені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що 29 березня 2010 року померла її матір [PERSON]. За життя її матір склала заповіт, яким на випадок своєї смерті, заповідала їй частку житлового будинку розташованого в смт. Чаплинка по вул. Пушкіна, 54 Херсонської області. Вказана частка належала спадкодавцю відповідно до рішення Чаплинського народного суду Херсонської області від 05.10.1987 року, яким було здійснено поділ майна подружжя та матері позивача було виділено на праві особистої власності три кімнати, а надвірні будівлі та споруди залишено в загальному користуванні з відповідачем. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через невизначеність розміру частки, що належала її матері. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з викладеним, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 1975 року, [PERSON] придбав житловий будинок №54, розташований по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області. З копії свідоцтва про народження, серії 1-КГ №259876 вбачається, що 29 травня 1973 року народилася [PERSON] та її батьками були [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 31.01.2011 року №2-о-21/2011 встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою померлої 29.03.2010 року [PERSON]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 12.11.2010 року вбачається, що 16.01.1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області №2-300/1987 від 05.10.1987 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Вирішено розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Розділити домоволодіння по вул. Пушкіна, 54 в смт. Чаплинка Херсонської області, виділивши позивачу, на праві приватної власності кімнати 1-5, 1-6, 1-7, а відповідачу виділено веранду 1-1, кімнати 1-2, 1-8, туалет та ванну 1-3, 1-4. Зобовязано останнього здійснити закладення дверних отворів. У свою чергу, будівлі та надвірні споруди залишено в загальному користуванні. Відповідно до заповіту від 04 березня 2010 року, [PERSON] на випадок своєї смерті здійснила заповітне розпорядження, яким заповідала належну їй частку житлового будинку та присадибної ділянки №54 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області, та земельної ділянки на якій розташований вказаний будинок [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про смерть, серії 1-КГ №105914 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області, 29 березня 2010 року померла [PERSON], у віці 71 років, про що в книзі реєстрації смертей 01 квітня 2010 року зроблений відповідний актовий запис за №41. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, подала заяву до приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері . Приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу [PERSON], 14.02.2011 року, за заявою [PERSON] про прийняття спадщини на підставі заповіту, була заведена спадкова справа за №5/2011 після померлої [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку №54 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області. В обґрунтування відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зазначила не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посилаючись на п. п. 4.15 та 4.18 п. 4 гл. 10 II Розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20995. Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 II Розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за рішенням Чаплинського районного суду від 05.10.1987 року спадкодавцю [PERSON] було виділено частину домоволодіння по вул. Пушкіна, 54 в смт. Чаплинка, однак частку у праві спільної часткової власності визначено не було. На даний час один зі співвласників помер, державної реєстрації прав власності часток кожного із співвласників проведено не було. У звязку з цим нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України). Згідно із ч. 2\~ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на вищевикладене, частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на житловий будинок та присадибну ділянку №54 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області - є рівними тобто по 1/2 частини кожному. Враховуючи, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є лише [PERSON] та зважаючи на те, що померлій належала частина житлового будинку, то позивач успадковує ? частку будинку №54 розташованого по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України,\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України,\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ч. 1\~ст. 1216 цього кодексу\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно із ч. 1\~ст. 1226 вказаного Кодексу, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга ст.. 1278 ЦК України). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23\~\~постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~\~зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], яка померла 29.03.2010 року за життя набула право власності на ? частку житлового будинку №54 розташованого по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Херсонської області, що підтверджується рішенням Чаплинського районного суду від 05.10.1987 року. [PERSON] за життя склала заповіт від 04.03.2010 року, яким заповіла належну їй частку житлового будинку та присадибну ділянку, розташовану по вул. Пушкіна, 54 в смт. Чаплинка Херсонської області своїй дочці [PERSON] Після смерті матері, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі цього свідоцтва нотаріус відмовила через невизначеність частки спадкоємця у праві спільної сумісної власності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на частку у спільній сумісній власності після смерті її матері [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved