Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2012 року вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, за актовим записом № 11. Від спільного проживання у шлюбі мають сина [PERSON] [INFO] . Вказує, що діти проживають разом з нею. Зазначає, що з вини відповідача сім`я розпалася. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (що на даний час складає 2027,00 грн), починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання позивач [PERSON] позовну заяву та доводи викладені в ній підтримала в повному обсязі, просила позов задовільнити. Також суду пояснила, що відповідач має не офіційну роботу вставляє двері та в змозі платити аліменти в розмірі 2027 грн. Зазначила, що відповідач укриває свої доходи, влаштувався на роботу з малим заробітком, щоб не сплачувати аліменти. Дитина потребує коштів на своє утримання, однак відповідач допомоги не надає, тому вона звернулася до суду. В решті підтримала доводи викладені нею у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги заявлені до нього визнав частково. Пояснив, що є інвалідом 3-ї групи, та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від його сукупного доходу. Просив врахувати, що має аліментне зобов`язання щодо сина від іншого шлюбу, сплачується 1/5 частина доходів, з врахуванням спільної дитини сторін. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки своїх доходів, враховуючи наявність іншого утриманця. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку та пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року позивачка [PERSON] з відповідачем по справі [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, за актовим записом № 11.На даний час в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від спільного проживання у шлюбі подружжя Вєтрових має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.2010 року (а.с.5). Відповідно до довідки № 874 від 30.01.2019 року виданої ЖЕК «Агрономічне», що до складу сім`ї [PERSON] входить син [PERSON] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні (а.с.6). Згідно з довідкою № 1313 від 03.04.2019 року виданою Управлінням ПФУ Вінницьким приміським об`єднаним управлінням ПФУ, що гр. [PERSON] , перебуває в управлінні на обліку та отримує пенсію по інвалідності (а.с.20). Гр. [PERSON] працює в ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільськогосподарського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» та на даний час займає посаду [PERSON] ; його дохід в період з 19.10.2018 року по 31.03.2019 року складає 26\~215,51 грн (в копії) (а.с.21). Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 28073327 від 09.08.2011 року (в копії) відкрито провадження по виконавчому листу № 2-968/11 від 23.06.2011 про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] 2005 р.н. з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] (а.с.22). Відповідно до довідки № 484 від 17.05.2018 року вбачається, що гр. [PERSON] не є членом особистого селянського господарства (а.с.23). Гр.\~ [PERSON] \~1983\~р.н.,\~є інвалідом\~3\~групи безтермінова,\~що підтверджується\~копією довідки\~до акту\~огляду МСЕК\~серії 12\~ААА №\~927826\~(а.с.25).\~ Довідкою характеристикою ЖЕК «Агрономічне» зазначається, що гр. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ; громадського порядку не порушує, скарг на його поведінку від жителів села не надходило (а.с.26). Судом встановлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхньої малолітньої дочки [PERSON] . Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Так, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка здорова; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку та за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, що ним спростовано не було. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, з врахуванням наявності у відповідача іншого утриманця, з врахуванням його стану здоров`я, та розміру сукупного та щомісячного доходу, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, та визначення аліментного зобов`язання саме у частці доходу, а не твердої суми, враховуючи, що відповідач є працевлаштованим. Розмір аліментного зобов`язання суд вважає за необхідне визначити в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі 768,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved