Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Посилається на те, що вона є власником житлового будинку по вул.Центральній, 45 в с.Молниця Герцаївського району Чернівецької області. Даний будинок вона придбала у відповідача [PERSON], за згодою її чоловіка, як співвласника майна [PERSON], за договором купівлі-продажу будинковолодіння, що укладений 24.10.2013 року. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку попередня власниця будинку разом зі своїм чоловіком збиралися виїхати з будинку та переїхати до іншого місця проживання, однак зволікали та прохали надати їм час для переоформлення пенсії за новим місцем проживання. Оскільки придбане будинковолодіння складається з житлового будинку з саману під літ.А та незавершеного будівництвом житлового будинку під літ.К, а відповідачі фактично проживають в будинку із саману під літ.А, до часу закінчення будівельних робіт по завершенню будівництва будинку під літ.К у позивачки не було крайньої необхідності у примусовому виселенні колишніх власників, так як до останнього часу вона сподівалась на врегулювання ситуації в добровільному порядку без судового розгляду. Будівельні роботи по закінченню будівництва будинку під літ.К підходять до завершення, позивачка має намір переїхати до придбаного будинковолодіння на постійне проживання разом зі своєю сімєю, а старий будинок із саману знести. Однак, відповідачі й досі проживають у будинку із саману, а прохання виселитися в добровільному порядку ігнорують. Той факт, що в даному будинковолодінні досі проживають його попередні власники, заважає позивачці повноцінно ним користуватися, адже вона зі своєю сімєю не мають до відповідачів жодного родинного відношення та не укладали з останніми жодних угод щодо проживання та користування ними будинком. На підставі наведеного, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Чернівецька обл., Герцаївський р-н, с.Молниця, вул.Центральна, буд.45, у звязку з чим виселити їх з даного житла. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак у заяві представника позивачки [PERSON] від 05.05.2016 року остання просила справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі неявки відповідачів не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоча повідомлялися про час і місце судового розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Центральній,45 в с.Молниця Герцаївського району Чернівецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу будинковолодіння, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1390 (а.с. 5-8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №11499504 від 24.10.2013 року (а.с. 11). Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку попередня власниця будинку [PERSON], разом зі своїм чоловіком [PERSON], продовжують у ньому проживати. За даними Молницької сільської ради Герцаївського району, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [INFO]. (а.с. 13). Згідно ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. На даний час позивачка [PERSON] вважає, що проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у спірному житловому будинку перешкоджає їй, як власниці майна, вільно володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право члена сім'ї власника житлового будинку на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Оскільки житлові права членів сім'ї власника будинку є похідними від прав власника цього будинку, то припинення права власності особи на житловий будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим житлом. Відповідачі втратили право користування житловим будинком, оскільки не є його власниками, а позивачка, як власник будинку, не укладала із ними договорів найму чи оренди, та заперечує проти того аби вони проживали у її будинку. Відповідачі не є ні родичами, ні членами сім'ї позивачки. За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, з дня продажу спірного житла відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON], як чоловік власника житлового будинку продавця за договором купівлі-продажу [PERSON], втратили право користування цим житлом. Однак, відповідачі зі спірного житла до даного часу не виселилися. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України та

Outcome: approved