Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON]\~ звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі. Від шлюбу\~ мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається\~ та потребує допомоги, а тому звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача\~ на її користь\~ аліменти на період навчання доньки\~ в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі,\~ на задоволенні позовних вимог наполягала.\~ Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином.\~ Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України,\~ у\~ разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За згодою позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи,\~ надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15 травня 2006 року судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до свідоцтва про народження серії\~ 1-СР №065177 виданого 03 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вбачається з довідки Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова № 05/1-1097 від 04 грудня 2017 року [PERSON] дійсно є студентом 2-го курсу денної форми навчання медичного факультету № 2 за спеціальністю медицина та навчається за контрактом, загальний термін якого з 1 вересня 2016 року по 01 липня 2022 року (а.с. 5). Згідно п. 9 договору № 630м про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 08 серпня 2016 року орієнтована загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання 138900 гривень (а.с. 7). Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Разом з тим,\~\~ ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу ст.ст. 180, 183, 185 СК України, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, і лише в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові витрати. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 18 звернуто увагу на те, що до передбаченої ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Як вбачається з квитанцій наданих позивачем плата [PERSON] за гуртожиток становить 600 гривень (а.с. 12-13). Згідно постанови Смілянського міського суду від 19 квітня 2002 року з [PERSON], [INFO] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини\~ всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що місячно, починаючи з 09 квітня 2002 року і до повноліття дитини (а.с. 3). Враховуючи, що [PERSON], 24 листопада 1999 року досягла повноліття, відтак, стягнення аліментів з відповідача не здійснюється. Суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоровя, або ж суттєвих змін у сімейному стані, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,\~ суду не подав, за таких обставин, суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім. Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обовязку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Договором про надання правничої допомоги № 65/17 укладеним 11 грудня 2017 року між адвокатом [PERSON] та позивачем [PERSON] передбачено, що за надання правничої допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 400 гривень, який визначено за домовленістю сторін; клієнт окрім гонорару сплачує адвокату вартість наданих послуг при наданні правничої допомоги, перелік та вартість яких визначається в розрахунку обсягу вартості наданих послуг та розміру компенсації витрат по наданню правничої допомоги та в акті виконаних робіт при наданні правничої допомоги. Клієнт, погоджуючись з проведенням фактичних витрат, компенсує їх адвокату, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це адвоката. (а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду договір про надання правничої допомоги № 65/17 від 11 грудня 2017 року, квитанцію на оплату юридичних послуг № 65/17\~ від 21 грудня 2017 року, акт виконаних робіт, до договору про надання правничої допомоги від 11 грудня 2017 року\~ (а.с. 14-16). Відтак, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в розмірі 400 гривень. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до\~ ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704\~ гривень 80 копійок. Згідно з\~ п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved