Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], уточненою в судовому засіданні, про визнання за нею права власності ? частки у майні (будинку), що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позову зазначає, що з 29 вересня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Зазначений будинок був придбаний ними за час шлюбу на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 16 жовтня 2010 року та оформлений на відповідача [PERSON]. 28 жовтня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Оскільки в добровільному порядку питання щодо поділу спільного майна вирішити неможливо, позивач змушена звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вищевказаний будинок був придбаний ними за час шлюбу за 56 тисяч гривень за їх спільні кошти, 19 тисяч з яких були подаровані їм на весілля, частину коштів допомогли зібрати батьки її та відповідача. Крім того, після укладення шлюбу, вони з чоловіком працювали, разом вели спільний бюджет, та заощаджували кошти для сімї. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити в їх задоволенні. Суду пояснили, що на придбання будинку 37 тисяч гривень давав батько відповідача, нотаріальні договори при цьому не укладались, так як не було відомо про таку форму правочину та це були родинні відносини, які не потребували оформлення договору. Щодо витрати весільних коштів на придбання будинку не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], 08 липня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 287643, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області від 18 липня 2012 року.(а.с. 11) Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Гончар) [PERSON] розірвано. (а.с. 13-14). 01 жовтня 2016 року позивач вийшла заміж та змінила прізвище з «Полянська» на «Гураль», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ № 288972 виданого Близнюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. (а.с. 15) За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За час перебування у шлюбі сторонами за взаємною згодою на імя відповідача за 56\~000 гривень було придбано житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Торбіна, буд. 5, смт Близнюки Харківської області, що підтверджується копією договору купівлі продажу житлового будинку укладеного між [PERSON] та [PERSON] 16 жовтня 2010 року .(а.с. 12). Пунктом 2 вищезазначеного договору зазначено, що житловий будинок деревяний, обкладений цеглою, позначений літерою «А-1» розташований на земельній ділянці прощею 1500 кв.м., кадастровий номер 6320655100:01:005:0204. При будинку є такі надвірні будівлі: деревяна обкладена цеглою веранда, позначена літерою «а»; шлаколитий сарай, позначений літерою «Б»; шлаколитий льох, позначений літерою «П»; шлакоблочна літня кухня, позначена літерою «В»; цегляний гараж, позначений літерою «Г»; цегляний сарай, позначений літерою «С»; цегляна вбиральня, позначена літерою «У»; з/б кільця колодазь, позначений літерою «І»; штахетний паркан позначений літерою «1»; металеві ворота, позначені літерою «2»; штахетний паркан, позначений літерою «3»; цегляний сарай, позначений літерою «Д»; шиферний паркан, позначений літерою «4»; шифер паркан, позначений літерою «5». Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76183406 від 19 грудня 2016 року, домоволодіння та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: вул. Торбіна, буд.5, смт Близнюки Харківської області належить на праві приватної власності [PERSON].(а.с. 19). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. \~Відповідачем та його представником не надано достатньо належних доказів, які б переконливо свідчили про відсутність підстав застосування загального правила, яке презюмується ст.60 СК України, про визнання майна, яке набуто подружжям під час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя. Суд критично оцінює пояснення відповідача, що на придбання будинку були вкладені лише його особисті кошти, подаровані йому батьками, так як належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надано. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що після укладення договору купівлі\~продажу спірного житлового будинку, вказане майно належить сторонам в рівних частках, тобто по ? частці житлового будинку з надвірними будівлями кожному. Як роз'яснено у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що вартість домоволодіння, яка зазначена стороною позивача в судовому засіданні, підтверджується звітом про експертну оцінку вартості нерухомого майна, та становить 75 400 гривень.(а.с.20-38) \~Відповідно\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Приймаючи до уваги наведене, а також те, що відповідач не надав обовязкову згоду на отримання ним грошової компенсації, а позивач попередньо не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми та навпаки, а також те, що сторони не наполягають на розподілі спірної квартири в натурі, суд вважає необхідним визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити майно\~спірний житловий будинок з надвірними будівлями у їх спільній частковій власності, в розмірі ? частини вказаного майна кожному з них. Крім того, відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтвердженні понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати за складання звіту про експертну оцінку вартості нерухомого майна.

Outcome: approved