Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач по справі - [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Дочка позивача - [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини стосунки між [PERSON] та відповідачем погіршилися і вони припинили спільне проживання. Так як батько дитини [PERSON] перестав цікавитися життям дитини та матеріально її утримувати, [PERSON] звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. 13.03.2013 року Василівським районним судом Запорізької області винесено рішення № 2/311/337/2013, згідно з яким відповідач мав сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду, [PERSON] Василівським районним судом Запорізької області 26.03.2013 року видано виконавчий лист № З/311/337/2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. з усіх видів (доходу) заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, який вона подала на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області. Вказане судове рішення відповідачем не виконується. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №37215035 Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2020 заборгованість Відповідача по сплаті аліментів становить 59379,57 грн. [INFO] донька позивача - [PERSON] Рамизовна померла. З самого народження батько дитини - [PERSON] постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, хоча жодних перепон для спілкування з батьком позивач не чинить. Відповідач не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться її життям, не телефонує їй, не підтримує зв`язок з вчителькою дитини та взагалі нею не цікавиться. Навіть після смерті матері, батько дитини, який відповідно до статті 242 Цивільного кодексу України залишився єдиним її представником за законом, не проявляє до дитини батьківської турботи та не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї. Батько за весь час навчання дівчинки ніколи не з`являвся до школи та не цікавився навчальними досягненнями [PERSON] . Вихованням дитини займаються бабуся та дідусь. Дитина на сьогодні проживає разом зі своєю бабусею - позивачем по справі та дідусем. Життям та вихованням дитини займається позивачка та її чоловік, дитина проживає разом з ними після смерті її матері [PERSON] . Позивачка дитину дуже любить, турбується та піклується про неї, створює всі належні умови для її розвитку, утримує та виховую дівчинку, відповідач не відвідує свою доньку та матеріально її не підтримує. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2020 рокувідкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні справи повністю покладаються на суд та просять прийняти рішення в інтересах дитини. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 26.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Василівського РУЮ Запорізької області (а.с.11). Батьком записаний [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.1980 року, [PERSON] народилася [INFO] , мати записана « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.01.1994 року виданого Василівським райвідділом ЗАГС Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 38 років (а.с.13). Відповідно до висновку Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вбачається, що на адресу Василівського районного суду звернулася [PERSON] , [INFO] , з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] та рідною бабусею неповнолітньої [PERSON] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] , фактично з самого народження доньки [PERSON] , [INFO] , припинив спільне проживання з мамою дитини. Після смерті матері неповнолітня [PERSON] продовжила проживати з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів позивача батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки: він з нею не спілкується, не проявляє батьківської уваги та турботи, не цікавиться її життям, не телефонує, не надає кошти на утримання доньки. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 59379,57 грн. Батька дитини [PERSON] неодноразово запрошували до служби у справах дітей райдержадміністрації з питання вирішення проживання доньки разом з батьком. Під час бесіди з бабусею дитини та неповнолітньою [PERSON] в службі у справах дітей, [PERSON] повідомила, що бажає проживати в родині бабусі [PERSON] і в сім`ю батька повертатися не хоче. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічно дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації 17.06.2020 року. Відповідач [PERSON] був запрошений на засідання Комісії з питань захисту прав дитини при голові Василівської райдержадміністрації, але не з`явився. З телефонної розмови було з`ясовано, що батько [PERSON] проживає в іншому місті та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] були присутні на засіданні Комісії і повідомили членам Комісії, що неповнолітня дитина не виявляє бажання проживати разом з батьком. [PERSON] не приїздить до доньки, не телефонує їй, жодним чином не цікавиться життям доньки. Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку неповнолітньої дитини члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 45-46). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У ч.1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року (справа 522/541/18) та 16 жовтня 2019 року (справа № 199/2143/17). Отже, при вирішенні питань, які стосуються дитини, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав її батьків, першочерговими є інтереси дитини. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини». При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №711, №712, №713 від 25.02.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.21,22, 23). Відповідно до характеристики на [PERSON] , 2003 року народження, ученицю 10-А класу КЗ «Василівська гімназія «Сузір`я» ЗОШ І-ІІІ ступенів», [PERSON] навчається у гімназії «Сузір`я» з першого класу. Зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього і середнього рівнів. Навчається в повну міру своїх сил, але потребує постійного контролю. Має довільну зорову, слухову пам`ять, добре, але повільно запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє логічне мислення. Має здібності до вивчення історії, географії. На уроках уважна, завжди виконує письмові домашні завдання, допомагає товаришам. Багато читає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи. Є активним учасником природничого конкурсу «Геліантус». У 2018-2019 навчальному році нагороджена грамотою за участь у конкурсі «Геліантус». За характером скромна, весела, товариська. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати завжди приділяла належну увагу вихованню доньки. На сьогоднішній день вихованням [PERSON] займається бабуся та дідусь. Батько за весь час навчання дівчинки ніколи не з`явився до школи та не цікавився навчальними досягненнями [PERSON] (а.с.17). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , скиданого 28.01.2020 року депутатом Василівської міської ради Ковальовою В.С. проведено обстеження умов проживання [PERSON] , 2003 року народження. В результаті обстеження встановлено наступне: [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] , 1950 року народження, та дідусем [PERSON] , 1953 року народження. Проживають в приватному секторі, з усіма зручностями, [PERSON] має свою окрему кімнату, кімната обставлена усіма необхідними речами. Матеріальне положення задовільне (а.с.18). Відповідно до акту обстеження фактичного проживання від 31.01.2020 року, складеного квартальним [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] , проведено обстеження по факту проживання [PERSON] , 1950 року народження. В результаті обстеження встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1950 року народження, її онука [PERSON] , 2003 року народження, чоловік [PERSON] , 1953 року народження. Фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , приватний сектор. Зі слів [PERSON] її онука проживає разом з ними після смерті матері [PERSON] . Також пояснила, що батько [PERSON] не провідує свою доньку [PERSON] і матеріальної допомоги не надає (а.с.19). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею [PERSON] , та дідусем, які піклуються про дитину та утримують її. Батько дитини жодних доказів зворотного суду не надав. Також встановлено, що Василівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №2/311/337/2013 від 26.03.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаним старшим державним виконавцем Василівського РВДВС Бойчун О.Д., вбачається, що заборгованість за виконавчим провадженням №37215035, станом на 01.02.2020 року становить 59379,57 грн. (а.с.15-16). Протягом усього часу з народження дитини доказів піклування відповідача про дитину, намагання спілкування з дитиною або перешкоджанні позивачкою у такому спілкуванні матеріали справи не містять. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвитку, має заборгованість зі сплати аліментів, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Сам відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд погоджується з висновком за №01-12/381 від 20.07.2020 року Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Отже, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved