Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачка посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], та земельні ділянки на території Липківської сільської ради Гощанського району. За життя мати залишила заповіт, яким належні їй на праві власності земельні ділянки заповіла відповідачці. Спадщину після смерті матері вона та відповідачка прийняли, оскільки у визначений законом строк подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Так як заповітом охоплено лише частину спадкового майна, а саме земельні ділянки, то вона, як дочка померлої, являючись спадкоємцем першої черги за законом, претендує на належну їй за законом спадщину. Її сестра - відповідачка по справі, отримавши спадщину за заповітом, на частину спадщини, що належить їй за законом, не претендує. Крім них інших спадкоємців першої черги за законом немає. Коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, то нотаріус відмовив їй у видачі такого свідоцтва, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності) на спадкове майно (житловий будинок) у спадкодавця. В зв'язку з цим просить в судовому порядку визнати за нею право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але направила суду письмову заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечує проти визнання права на спадщину на житловий будинок за позивачкою. Заслухавши пояснення позивачки, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає задоволенню. З довідки № 159 від 09 липня 2014 року, виданої Рівненським ОБТІ, вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] не зареєстровано. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка та відповідачка, являючись дочками померлої, є спадкоємцями першої черги за законом, а в частині майна, охопленого заповітом, відповідачка являється також спадкоємцем за заповітом і вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, оскільки у визначений законом строк подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що підтверджується відповідними заявами від 19 жовтня 2012 року. Відповідачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом і на даний час уже отримала свідоцтво про право на спадщину. На спадкове майно, яке належить їй за законом, остання не претендує, що підтверджується її письмовою заявою, направленою суду. Позивачка отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом не може в зв'язку з тим, що у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на будинок, про що 30 липня 2014 року вона отримала письмову відмову нотаріуса за № 348/02-14. Свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкодавця було відсутнє, в зв'язку з чим державна реєстрація права власності на житловий будинок не проводилася. На час, коли було побудовано та введено в експлуатацію житловий будинок, а згідно записів у технічному паспорті будинок було збудовано у 1962 році, законом не вимагалася обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до даних погосподарської книги № 02 будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON]. Згідно з положеннями ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ державна реєстрація прав на нерухоме майно є обов'язковою. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки житловий будинок, побудований згідно даних технічного паспорта [PERSON] у 1962 році, був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то суд вважає, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок в установленому законом порядку. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку право на спадщину за позивачкою може бути визнано лише в судовому порядку.

Outcome: approved