Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області. В обґрунтування позову вказувала, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] вказувала, що спільне життя із відповідачем [PERSON] не склалося через систематичні сварки, непорозуміння, вказала, що з відповідачем разом не проживають. Дитина проживає з позивачкою, проте відповідач не піклується про фізичний і духовний стан розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не сплачує аліменти, притягується до кримінальної відповідальності, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її розвитку. Позивачка вказує, що вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем, своїх батьківських обов`язків закріплених в Сімейному кодексі України. Позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та знаходить його таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 150 та п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Судом об`єктивно встановлено, що позивач є батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , №04-31/965 від 18.08.2020 року. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.09.2019 року малолітня [PERSON] проживає в житловому будинку із добрим санітарним станом, в будинку нові меблі, наявна побутова техніка, холодильник, пральна машина, морозильна камера, телевізори, комп`ютер, планшет. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 24.09.2019 року та від 24.10.2019 року відповідач не допомагає фінансово для малолітньої дитини, не телефонує, не цікавиться станом здоров`я доньки, не приїжджає, допомоги ніякої не надає. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів відповідач [PERSON] аліментів не сплачує у зв`язку з чим, станом на квітень 2020 року, утворилась заборгованість в сумі 7498,27 грн. Згідно листа служби у справах дітей Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області заяв та скарг від відповідача [PERSON] до служби не надходило. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради малолітня донька проживає з мамою, бабусею та дідусем, які займаються її утриманням та вихованням. Відповідач до дитини не приїжджав більше двох років. Відповідач [PERSON] двічі не з`явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини, хоча був повідомлений належним чином. Ніяких пояснень з цього приводу не надав. Вказані факти свідчать про те, що відповідач немає бажання спілкуватися з дочкою. Отже, відповідач взагалі не бере участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчування, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; ну виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею належної освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідача від виховання дитини. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що перешкод для спілкування відповідача з дочкою не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з дочкою, дбати про її духовний і фізичний розвиток. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 18 серпня 2020 року, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком дочки, не проявляє батьківського піклування про неї та про її фізичний, моральний і духовний розвиток. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків має місце тоді коли відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved