Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1997 року, справа про розірвання якого перебуває в провадженні суду. Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS], який був оформлений на ім'я відповідача. Вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і кожному з них належить по ? частини цього майна. Мирно розділити майно вони не можуть, а тому просить суд визнати за кожною із сторін право власності на 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позов, просили його задовольнити поділити спільне майно подружжя, визнавши за кожною із сторін право власності на 1/2 частину будинку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позов визнав повністю. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 17.10.1997 року відділом РАЦС м. Первомайськ Миколаївської області. З [PERSON] з Державного реєстру правочинів № 7843819 від 16.10.2009 року та витягуз реєстру прав власності на нерухоме майно № 24217864 від 22.10.2009 року вбачається, що за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2009 року, реєстровий № 2096, посвідченого Приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Крім того, в п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], і частки кожного з подружжя в цьому майні є рівними. Тому суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, підтверджені доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. ст. 60, 70 СК України. Будинок, набутий подружжям [PERSON] слід розділити порівну між ними, за кожним з них слід визнати право спільної часткової власності, по 1/2 частки будинку за кожним. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути, понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved