Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Позивач прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал державного акта на право приватної власності на землю. В судове засідання зявилась представник позивача [PERSON], позов підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволені позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились проте надали заяви в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили провести судове засідання без їхньої участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявилась. Надав заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю №\~ ІV 018874 від 30 березня 2002 року , посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 6,02 га, розташовану та території [PERSON] сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Також факт власності підтверджується копією витягу із земельного кадастру про земельну ділянку 12 грудня 2003\~ року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.12.2003р. серії І-ОЛ № 171586. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №008317 від 01.07.2005 року\~ встановлено, що батьком Позивача є [PERSON]. З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії приватного нотаріуса Компаніївського районного округу [PERSON] від 29.04.2015 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку спадкодавця. Також в попередньому судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали усно повідомили про відмову від прийняття спадщини на користь їхньої сестри [PERSON]. Таким чином [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, та має першочергове право власності на земельну ділянку. З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.04.2015 р. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.04.2015 р. вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіти від його імені не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.126 ЗК України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державною реєстрацією, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Під час судового розгляду встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом (інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини в попередньому судовому засіданні), прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал Державного акта, в зв'язку з чим порушується її право на спадщину, та, окрім як в судовому порядку, визнати за позивачем право власності не можливо. За таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved