Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 3 /особняк/ по вул.Садибна у м.Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є співвласником вказаного будинку, в якій зареєстрований, окрім інших, відповідач, її син, однак з 2005 року у ній не проживає, квартплати не сплачує, не отримує кореспонденцію за даною адресою, речей його у будинку немає, оскільки у 2005 році виїхав для постійного проживання до Чеської Республіки. У звязку із вищенаведеним звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24.11.2017, після усунення недоліків позовної заяви згідно ухвали суду від 03.11.2017, у справі відкрито провадження. Позивач та його представники у судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, в якій вказала, що вони позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити. Проти постановлення по справі заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, хоча належним чином викликався у порядку ст.ст. 128-130 Цивільного процесуального кодексу України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке. [PERSON] є співвласником житлового будинку № 3 по вулиці Садибна у м.Львові, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.03.2017 індексний номер витягу 81682815. Відповідно до довідки про склад сімї № 1922, виданої 21.09.2017 ЛКП «Старий Сихів», у вказаному житловому будинку зареєстровано 5 осіб, а саме позивач [PERSON], її чоловік [PERSON], сини відповідач [PERSON] та [PERSON] і онучка [PERSON] Встановлено, що [PERSON] 20.07.2017 року помер. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника жилого будинку, квартири визначені\~ст.150 Житлового кодексу України та ст.383 Цивільного кодексу України.\~ Так, за умовами ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналогічні положення передбачені ст.383 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт не проживання відповідача [PERSON] у вказаному будинку підтверджується актами від 21.06.2017 та 06.09.2017, складеними працівниками ЛКП «Старий Сихів». Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірному будинку понад один рік, поважних причин не проживання чи перешкод йому у користуванні таким судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення. Крім цього, з відповідача в користь позивача слід стягнути 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 316-317, 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.150 Житлового кодексу України та

Outcome: approved