Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що у сім'ї постійно виникають сварки, пов'язані з розбіжністю в характерах, небажанням відповідача матеріально забезпечувати родину. Фактично їхня сім'я розпалася, подальше збереження сім'ї та шлюбу в таких умовах стало неможливим і недоцільним, та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає та фактично дитина знаходяться на її утриманні, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, що підтверджується його заявою від 13 березня 2018 року. (а.с. 34) В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], діти на даний час проживають разом із матір'ю окремо від батька - відповідача по справі. (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отже, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому враховуючи наявність у позивача двох неповнолітніх дітей та

Outcome: partial