Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначала, що 26.10.07 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1 860 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.17 до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що він матеріальну допомогу на утримання доньки надає, працює неповний робочий день та за станом свого здоров'я він може надавати на утримання доньки 930 грн., а тому просив позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 930 грн. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 26.10.07 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 4), який було розірвано відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.12.12 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обґрунтовуючи розмір аліментів у сумі 1 860 грн. позивачка вказувала на те, що дитина, крім потреби в забезпеченні гармонійного розвитку, потребує також додаткових витрат, оскільки хворіє та потребує періодичного лікування, відповідач працює, однак допомоги на утримання дитини не надає. Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що він працює неповний робочий день та за станом свого здоров'я може надавати аліменти на утримання дитини у розмірі 930 грн. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як установлено в судовому засіданні відповідач допомоги на утримання дитини не надає, працює, що підтверджується довідкою № 96 від 30.07.18 (а.с. 67). Ураховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, відповідач працює, однак допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на корить позивача аліментів у розмірі 1 800 грн., оскільки саме такий розмір аліментів може забезпечити умови життя, необхідні для розвитку дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ураховуючи те, що позов подано [PERSON] 09.01.18, стягненню підлягають аліменти, починаючи з 09.01.18, а не з 26.12.17 як просить у позові [PERSON], оскільки доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, як це вимагає ч. 2 ст. 191 СК України, суду не надано.

Outcome: partial