overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 9 листопада 2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №345. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, тому з червня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з цим, просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами зареєстрований 9 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.11.2002 року, актовий запис № 345. Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 1994 році між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу в підготовчому засіданні, оскільки близько одного року вона з чоловіком разом не проживають і примирення між ними неможливе. Відповідач відзиву на позов не подав, своїм правом на участь в підготовчому судовому засіданні не скористався, надавши через канцелярію суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі та не заперечує проти розірвання шлюбу, так як подальше збереження подружніх відносин неможливе. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 05 березня 1994 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Шаповалівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №3. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Борзнянської міської ради №5268 від 05.10.2018р. проживає з матір'ю. Близько одного року сторони разом не проживають, подружніх відносин фактично не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 2010 році між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], 25.09.2015 р.н; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, подружньою зрадою, він не приділяє уваги дітям, залишив сімю і більше трьох місяців знаходиться у відносинах з іншою жінкою, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу в підготовчому засіданні, оскільки вони з липня 2018 року разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, в неї є інший чоловік. Відповідач відзиву на позов не подав; в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як подальше збереження сімї неможливе, він мешкає з іншою жінкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]Д (дошлюбне прізвище Кішка) 17 липня 2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №38. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які згідно довідки Борзнянської міської ради №6879 від 16.11.2018р. проживають з матірю. З липня місяця 2018 року сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в 2011 році між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу в підготовчому засіданні, оскільки вони хоча й проживають разом, але вже близько двох років не підтримують подружніх відносин і примирення між ними неможливе. Відповідач в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як подальше збереження сімї неможливе; відзиву на позов не подав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.206 ЦПК України сторонам розяснено наслідки відповідних процесуальних дій. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]І (дошлюбне прізвище Красненко) 22 червня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №32. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Сторони хоча й проживають разом, але близько двох років подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в березні 1986 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; близько двох років їх подружні відносини припинилися, разом не проживають, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, в них відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони стали чужими людьми. В звязку з цим, подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи РАЦС не представляється можливими через відсутність спілкування. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Позивачка після наданого судом часу для примирення в судове засідання не зявилась, у поданій заяві просить розглядати справу без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні на розірвання шлюбу не погодився, зазначивши, що наданий судом час для примирення не дав позитивного результату, оскільки близько одного року їх відносини погіршились, дружина з квітня 2017 року почала зустрічатись з іншим чоловіком і не має наміру зберегти сімю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Грищенко) 08 березня 1986 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Ховмівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №03. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. Сторони близько одного року разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спілкуються рідко, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, наданим судом часом не скористались для збереження сімї, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в березні 2005 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки з січня місяця 2016 року вони спільно не проживають і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як примирення між ними неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 11 березня 2005 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №13. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. З січня місяця 2016 року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в березні 2005 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що з чоловіком вона жодного дня спільно не проживала, так як познайомилась з ним по листуванню, коли той відбував покарання у місцях позбавлення волі, а після звільнення перестав з нею спілкуватися; дитина в неї народилась від іншого чоловіка, але згідно законодавства була записана на відповідача; має намір відновити свій попередній статус із залишенням дошлюбного прізвища Кияшко та права дитини на відповідне батьківство; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 07.02.2018р., але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]С (дошлюбне прізвище Кияшко) 15 березня 2005 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом №86. Від даного шлюбу сторони є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Височанської сільської ради №1155 від 20.12.2017р. проживає з матірю. Близько тринадцяти років сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в вересні 1986 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; на даний час їх подружні відносини припинилися, разом не проживають, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, в них відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони стали чужими людьми. В звязку з цим, подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи ДРАЦС не представляється можливими через відсутність спілкування. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строку для примирення не надавати, оскільки близько двадцяти років вона з чоловіком спільно не проживає; має намір після розірвання шлюбу йменуватися прізвищем [PERSON]; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення в друкованому органі (ч.9 ст.74 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» за №146 від 08.08.2017р., але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Підойма) 11 вересня 1986 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом РАГС Московського РВК м. Київ за актовим записом №1527. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони близько двадцяти років разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, не спілкуються, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Оскільки позивачка має другу групу інвалідності й в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при подачі заяви була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України ці судові витрати в сумі 640,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави; крім того, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати за публікацію оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в вересні 2001 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через втрату кохання, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона втратила почуття кохання та любові до чоловіка, в звязку з чим понад три роки вони подружніх відносин не підтримують, лише продовжуючи періодично спілкуватись; діти залишились проживати з чоловіком. Відповідач відзиву на позов не подав; в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як наданий судом час для примирення не дав позитивного результату й подальше збереження подружніх відносин неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]І (дошлюбне прізвище Холодок) 19 вересня 2001 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Борзнянського управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №54. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з батьком. Близько трьох років сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, наданим судом часом для примирення не скористались для збереження сімї, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved