Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову, посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який відповідно до рішення Троїцького районного суду Луганської області від 15.01.2016 р. було розірвано. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її (позивача) утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки донька мешкає з позивачем, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.02.2020 року і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву у якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки, отримані ним особисто (а.с. 18, 25). 05 травня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Частинами 7, 8 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більш, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору та позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved