Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем 10.08.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №258. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені понад шість місяців тому із-за сварок та суперечок, які виникали з вини відповідача. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 11.01.201 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача та стягнути вказані аліменти за минулий час, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує і просить його задовольнити, а після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «Столзенко». Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в межах звернення до суду визнає і проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вище викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини, що змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, шлюб носить формальний характер, що в силу ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, а в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище, то його необхідно залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтвердженими і підлягаючими задоволенню. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 ч.3 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначені розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 ч.ч.1, 2 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. На підставі викладеного, враховуючи, що згідно свідоцтва про народження сторони являються батьками [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбних відносин, проживає із позивачкою, то суд знаходить, позовні вимоги в частині стягнення аліментів доведеними і підлягаючими задоволенню, але в межах строку звернення до суду позивача з даним позовом. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. в частині позовних вимог про розірвання шлюбу та необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. в частині позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: partial