Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є матір`ю [PERSON] батьком дитини є відповідач, з яким вона перебувала у шлюбі з 02 квітня 2013 року. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05 січня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Рішенням суду від 15 березня 2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в сумі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка з відповідачем ще до розірвання шлюбу перестали проживати однією сім`єю. З 2016 року відповідач постійно проживає в Республіці Польща. Дочка, [PERSON] фактично проживає з позивачкою та знаходиться на її утримані. Протягом останніх чотирьох років відповідач не підтримує жодних відносин з дитиною, він нею не цікавиться, не телефонує, не пише, не спілкується в жодній з можливих форм, не бере участі у вихованні та утриманні дочки. На сьогоднішній день, дитині шість років, вона не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу свідомо його не бачила. Перешкод у спілкуванні та побачені з дочкою, а також у виконанні батьківських обов`язків відповідачка не чинила. Проте, за останні роки відповідач вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її навчанням та підготовкою до самостійного життя. Вказане виявляється у відсутності забезпечення доньки необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, у відсутності спілкування з дитиною в обсягах достатніх для її нормального самоусвідомлення. Відповідач не відвідує доньки більше 4 років, не водить її в парки, на атракціони, в зоопарк, на циркові виставі, концерти, інші культурні та розвиваючі для дітей заходи, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Не вітає з визначними для доньки подіями - Днем Народження, Новим роком тощо. Після того як відповідач перестав спільно з позивачкою та дочкою проживати матеріальної допомоги на дитину він не надавав. Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом та, відповідно, відсутності будь-якого контакту між ним та дитиною страждає дитина, порушуються її права та законні інтереси. Позивачка спроможна забезпечити фінансово життя дочки, утримувати її матеріально. Працює в Польщі по кілька місяців у рік на тимчасових роботах. Відповідач не виконує рішення суду, щодо сплати аліментів та жодним чином не утримує та не допомагає дитині. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представником [PERSON] була подана заява, згідно якої просить розгляд справи провести без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «з інших причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат за кордоном», тому відповідач був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засіданні на офіційному веб-сайті Судової влади України. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник заінтересованої особи: органу опіки та піклування Дубенської РДА Білецький С.М. в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить розгляд справи провести без участі працівника служби у справах дітей. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року Виконавчим комітетом Смизької селищної ради між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] про, що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 15 березня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки, [PERSON] у сумі 700 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 9,10). Рішення Дубенського міськрайонного суду від 05 січня 2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с. 11). Згідно довідки Смизької селищної ради № 214/03-15 від 28.01.2020 року [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). За час проживання на території Смизької селищної ради [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, разом з нею проживає її донька [PERSON] , за якою матір здійснює належний догляд. Скарг від сусідів та односельців на неї не надходило про, що свідчить характеристика Смизької селищної ради № 182/03-15 від 23.01.2020 року (а.с. 14). [PERSON] вихованка старшої групи Смизького закладу дошкільної освіти. Вихованням дівчинки переважно займається мама. В заклад дошкільної освіти її приводить та забирає мама або прабабуся. З батьком [PERSON] , адміністрація та вихователі групи не підтримують спілкування, оскільки жодного разу батько не відвідував заклад дошкільної освіти, згідно характеристики та довідки Смизького закладу дошкільної освіти (а.с. 15, 16). Згідно інформації від 03 лютого 2020 року № 10 КНП «Смизький ЦПМСД», в медичній документації даних про звернення [PERSON] з приводу здоров`я своєї дочки [PERSON] не відображається (а.с. 17). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31.01.2020 року № 35, [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , в квартирі бабусі [PERSON] . Умови проживання задовільні, квартира має дві кімнати, у [PERSON] з мамою окрема кімната, є столик з книгами, альбоми для малювання, олівці, розмальовки та інші іграшки, багато одягу. В квартирі чисто, є всі необхідні речі домашнього вжитку. [PERSON] не працює, їздить на заробітки до Польщі. Під час її перебування за кордоном догляд за дитиною здійснює прабабуся [PERSON] (а.с. 18). Станом на 19 лютого 2020 року сума заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] становить 22577,42 грн., згідно розрахунку від 19.02.2020 року № 10664 (а.с. 19-20). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дубенської райдержадміністрації від 07.10.2020 року № 2980/02-13/20 вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 65-67). Згідно повідомлення райдержадміністрації від 17.09.2020 року № 5/1-772 [PERSON] було повідомлено про розгляд питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно доньки, [PERSON] (а.с. 68). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачкою було надано суду достатньо доказів та пояснень того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , [INFO] , і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, додані докази до матеріалів справи та висновок органу опіки та піклування Дубенської РДА, суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї доньки. Він не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дочкою освіти. Зазначене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Outcome: approved