Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом з тих підстав, що її матері [PERSON] належали житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27.04.1995 р. за №3-1316 та договору дарування від 20.06.2000 р. за №3-676 та Ѕ частки земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1000 га, кадастровий номер 1412337200:01:002:0827, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ДН, виданого Маріупольською міською радою Донецької області від 22.09.1998 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 18.03.1998 р. за №87/16 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1324. [INFO] її мати померла. Після її смерті залишилася спадщина у виді будинку [ADDRESS] та Ѕ частки земельної ділянки № [NUMBER] за цією ж адресою обслуговування жилого будинку. Інша Ѕ частина вказаної земельної ділянки належить [PERSON] . На випадок смерті мати залишила на ім`я [PERSON] заповіт, але останній відмовився від прийняття спадщини про що надав відповідну заяву до нотаріальної контори. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті матері є вона, яка у встановлений законом строк звернулася до Другої Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] та Ѕ частки земельної ділянки за цією ж адресою оскільки житловий будинок належав в цілому померлій [PERSON] , а земельна ділянка, яка має цільове призначення для будівництва і обслуговування цього будинку залишилась у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , без визначення часток, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 120 ЗК України. У зв`язку із чим зважаючи на те що право власності на житловий будинок та право власності на земельну ділянку, на якій він розташований пов`язані між собою, оформити спадкові права на житловий будинок без визнання в судовому порядку права власності на цілу земельну ділянку не виявляється можливим. Просила визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на Ѕ частки земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,1000 га, кадастровий номер №1412337200:01:002:0827, що розташована по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підтовче судове засідання не з`явилася, приймала участь через свого представника Ліннік Н.В., яка надала письмову заяву в якій просили розглянути справу за її відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підтовче судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла письмова заяви в якій вони просили справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачами позову, вважає можливим згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договорів дарування посвідчених Другою маріупольською державною нотаріальною контрою 27.04.1995 р. за реєстровим №3-1316, зареєстрованим в Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя 05.05.1995 р. у реєстрову книгу за №8315 та 20.06.2000 р. за реєстровим №3-676, зареєстрований в МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 21.06.2000 р. у реєстрову книгу за №8582 належить право власності будинок [ADDRESS] (а.с. 9-12). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДН від 22.09.1998 р. [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 18.03.1998 р. за 87/16 передано у власність земельна ділянка 0,1000 га, розташована на території [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за1701№1324 ( а.с. 14) Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, загальних відомостей про земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки по [ADDRESS] :01:002:0827, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,1000 га. Власниками вказані [PERSON] та [PERSON] , частки у державному акті не визначені ( а.с. 96-97). Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, судом встановлено, що згідно вказаного державного акту у [PERSON] та [PERSON] рівні частки земельної ділянки, тобто по 1/2 частки у кожного із співвласників. За таких підстав [PERSON] на законних підставах належало за життя Ѕ частка земельної ділянка площею 0,1000 га, розташована на території [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, який також належав їй праві приватної власності на підставі вищевказаних договорів дарування. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна №198335200 від 30.01.2020 р., 198336877 від 30.01.2020, 198335896 від 30.01.2020 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( будинок, земельну ділянку) за адресою [ADDRESS] кадастровий номер1412337200:01:002:0827, відомості щодо права власності відсутні ( а.с. 100,102,103). Будинок [ADDRESS] складається (житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, тамбур літ. а1-1, погріб літ. П/г, літня кухня літ.В-1, сарай літ.Г-1, убиральня літ.Д-1, огорожа №1) житловою площею 45.6 кв.м., загальною площею 82.2 кв.м. (а.с.91-95). З свідоцтва про смерть [NUMBER] зареєстрованого Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області від 19.09.2017 р. вбачається, що [PERSON] померла [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис №849 (а.с. 4). Як вбачається зі спадкової справи №4/2018 заведеної державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] остання склала заповіт від 04.07.2002 р. зареєстрований в реєстрі №3-1053 ( а. с.65), яким заповіла все належне їй на праві особистої власності майно [PERSON] ( а.с. 127). [PERSON] 03.02.2018 р. звернувся до нотаріальної контори із заявою в якій відмовився від прийняття спадщини за вищевказаним заповітом ( а.с. 67). Аналогічну нотаріально посвідчену заяву [PERSON] подав і до суду, якою підтвердив свою відмову від прийняття спадщин. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати зазначено [PERSON] (а.с.5). З посвідки про припинення шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] припинений, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с. 7). Одже позивач є донькою померлої [PERSON] та відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. 11.01.2018 р. [PERSON] звернулася із заявою №10 про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ( а.с. 45). Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину після смерті [PERSON] відсутні. (а.с.44-106). 30.01.2020 р. [PERSON] звернулася з заявою № 22 про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , і свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 1412337200:01:002:0827, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) після смерті її матері [PERSON] ( а.с. 73). Свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок та 1/2 частки вказаної земельної ділянки не видано ( а.с. 105-106). Постановою від 13.01.2020 р. державний нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок ; [ADDRESS] та Ѕ частку земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,1000 га, кадастровий номер 1412337200:01:002:0827, яка розташована по [ADDRESS] цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) оскільки до спадкодавця перейшло право власності на цілий житловий будинок, до неї мало б перейти і право власності на цілу земельну ділянку, а відтак без визнання у судовому порядку права власності спадкоємця на цілу земельну ділянку не виявляється можливим видати свідоцтво на право на спадщину за законом на будинок та на частку земельної ділянки (а.с. 105-106). Таким чином єдиною перешкодою позивачеві оформити свої спадкові права, а відповідно отримати право власності на будинок та частку земельної ділянки є те, що 1/2 частина спірної земельної діялянки, успадкованої після смерті матері, відноситься до спільної часткової власності. З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до підпункту «г» п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника ( землекористувача). Згідно ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті передбачено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірні будинок та частину земельної ділянки не зареєстровано, відповідач проти задоволення позову не заперечував, вимоги позивача не порушує прав третіх осіб і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи, що померлій [PERSON] належало на праві власності будинок [ADDRESS] , який розташовано на земельній ділянці, Ѕ частки якої їй належало на праві власності, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved