Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об»єктом спільної сумісної вланості подружжя. В обґрунтування свого позову вказала, що шлюб із відповідачем було зареєстровано 24 липня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 386. Дітей від шлюбу не мають. З незрозумілих для неї причин, відповідач вирішив припинити спільне проживання, та в один із днів, коли позивачки не було вдома, зібрав свої речі, та спільно нажите майно і виїхав з квартири позивачки. На сьогоднішній день, угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю, між ними не досягнуто, на неодноразові пропозиції вирішити все мирним шляхом відповідач відмовив. В період шлюбу в липні 2011 року за спільні кошти подружжя придбало холодильник Indesit за ціною 6500,00 (шість тисяч п'ятсот грн 00 коп), за який виплачували кредит. В липні 2012 року за спільні кошти в кредит було придбано пральну машину Indesit за ціною 5000.0 (п'ять тисяч) грн. Кредити виплачено в повному обсязі спільними коштами. В липні 2013 року за спільні кошти подружжям придбано мікрохвильову піч «Samsung» за ціною: 1000.0 (одна тисяча) грн. Також підчас шлюбу було придбано сковорода тефаль вартістю 1000,0 (одна тисяча) грн.., розкладна стремянка, вартістю 1000.0 (одна тисяча) грн. Окрім цього, наприкінці 2016 року подружжя планувало придбати спільну квартиру, для чого протягом тривалого часу збирали грошові кошти. Починаючи з жовтня-листопада 2016 р. зверталися до різних рієлторських компаній з метою придбання квартири. Тоді, на укладених письмових договорів, спільно з представниками агентств та оглядали ряд квартир. З підібраних квартир зупинились на придбанні квартири за еквівалент 18 000 доларів США, [ADDRESS]. Придбання квартири планували з Відповідачем на січень 2017 р., однак, коли позивачка поїхала на поховання родича в інше місто, а потім повернулася додому, то побачила, що відповідач з квартири поїхав та забрав із собою спільне майно, включаючи кошти, які вони збирали на квартиру, а саме: 5000 доларів США (п'ять тисяч доларів США) спільно зібраних коштів за час проживання, 14800 доларів США. (чотирнадцять тисяч вісімсот доларів США), позичених у родичів відповідача. Факт накопичення зазначеної суми підтверджується квитанціями про обмін гривні на долари. За фактом зникнення майна позивачка зверталася до поліції, проте у порушенні кримінального провадження їй відмовили. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, а представник відповідача позов визнав частково, а саме визнав борг у сумі 5900 гривень, що складається з вартості частини спільно набутого майна, яке відповідач забрав з квартири позивачки, повністю заперечивши факт наявності спільно нажитих 5000 доларів США та факт їх привласнення. Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що шлюб позивачки із відповідачем було зареєстровано 24 липня 2010 року у Дзержинському відділі реєстрації цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 386. Дітей від шлюбу не мають. З незрозумілих для неї причин, відповідач вирішив припинити спільне проживання, та в один із днів, коли позивачки не було вдома, зібрав свої речі, та спільно нажите майно і виїхав з квартири позивачки. На сьогоднішній день, угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю, між ними не досягнуто. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачкою доведено наданими суду квітанціями, а відповідачем визнано факт придбання спільного майна, набутого під час шлюбу, яке відповідач забрав з дому,а тому є підстави для стягнення ? частини вартості цього майна в сумі 5900 гривень. Згідно ст. 60 СК України - Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1,6 ст. 80 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Показання свідків [PERSON] (позивачки), [PERSON] (зятя позивачки), [PERSON] (доньки позивачки) не є належним підтвердженням наявності спільно нажитих грошових коштів подружжя та факту привласнення цих коштів відповідачем, оскільки вказані свідки підтверджують лише самі факти придбання подружжям валюти протягом певного часу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦК України - Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачкою не доведений як факт наявності вказаних грошових коштів в іноземній валюті, так і ті факти, що ці кошти не були використані подружжям в період шлюбу, а були привласнені відповідачем. Представник відповідача від імені відповідача повністю заперечив факт наявності 5000 доларів США, як спільно нажито майна подружжя та факт привласнення ним цих коштів. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial