Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , про що 09 липня 2010 року виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області складено актовий запис №8 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . (а.с.7) Від спільного з відповідачем шлюбу позивачка має троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10) Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя між ними з відповідачем не склалось, вони мають різні погляди на сімейне життя, щодо обов`язків з виховання дітей та ведення спільного господарства, що стало приводом сварок та відчуження. Зазначає, що між ними відсутнє взаєморозуміння та довіра які мають бути між подружжям. Вважає, що шлюб між нею та відповідачем носить формальний характер та переконана, що подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. На думку позивачки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що стверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Отже, з врахуванням вимог ст.24, ст.55, ст.56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки і надалі після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивачки із позовом до суду в даній справі складає 840,80 грн. З матеріалів справи встановлено, що позивачкою за подання позовної заяви було сплачено 840,80 гривень судового збору, тобто в розмірі визначеному законом. Отже, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути суму сплаченого нею судового збору, що документально підтверджено (а.с.1)

Outcome: approved