Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON]. Вказану заяву мотивувала тим, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 11.11.1983 року. До вересня 1998 року вони проживали у [ADDRESS]. 23 вересня 1998 року її чоловік виписався з вказаної квартири та поїхав на свою батьківщину - в м. Улан-Уде Російської Федерації. З того часу відомостей від нього не надходило. 01 серпня 2011 року заявниця звернулась до Шосткинського МВ УМВС з заявою про встановлення місцезнаходження її чоловіка, але результатів це не принесло. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявниці для розірвання шлюбу з ним. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в заяві, прохала вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви заперечень не мають. Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно зі ст. 247 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є подругою заявниці, яку знає з 1993 року. Раніше вони поряд жили, дружили сім'ями: святкували разом, виїжджали на пікніки. З часом в сім'ї заявниці почалися сварки і її чоловік - [PERSON] в 1998 році поїхав в Росію в м. Улан -Уде на заробітки. З тих пір він не приїжджав і звісток від нього не надходило. [PERSON] та її донька намагалися його відшукати, але і по даний час про нього нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що знає заявницю та її чоловіка - [PERSON] з 1996 року. [PERSON] дружив з чоловіком свідка, вони разом їздили рибалити. Вона (свідок) часто бувала і буває в гостях у заявниці. Десь в 1997 чи 1998 році [PERSON] поїхав в Росію, з того часу вона його не бачила і звісток від нього не надходило. Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу підтверджується, що 11 листопада 1983 року Північною селищною радою Усть-Янського району Якутської АРСР було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO], уродженцем с. Видрино, Кабанського району Бурятської АРСР. (а.с. 3) З довідок КП «Укржитлокомфорт» вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 16.03.1994 року по 23.09.1998 року. В даній квартирі зареєстрована заявниця з 1992 року. (а.с. 4,5) Згідно відповіді Шосткинського МВ УДМС [PERSON] зареєстрованим по м. Шостка не значиться. (а.с. 24) З висновку від 08.08.2011 року вбачається, що [PERSON] зверталась до Шосткинського МВ УМВС з заявою про надання їй допомоги у визнанні чоловіка безвісно відсутнім, в обґрунтування якої вказала, що її чоловік - [PERSON] до 26.09.1998 року проживав разом з нею в м. Шостка. У вказаний день він виписався з їх квартири та, зібравши речі, виїхав до себе на батьківщину - в м. Улан -Уде та більше не повертався, і про нього [PERSON] нічого невідомо. Згідно довідки Шосткинського ВП ГУНП від 23.11.2015 року місцезнаходження [PERSON] не встановлено. (а.с. 6,7,8) Згідно відповіді Управління Федеральної міграційної служби по республіці Бурятія від 16.06.2016 року [PERSON] зареєстрованим по місцю проживання або перебування на території республіки Бурятія не значиться. (а.с. 45) Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що за останнім відомим місцем проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування більше 18 років, а отже наявні всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved