Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. ЇЇ колишній чоловік [PERSON], відповідач по справі з літа 2016 року в квартирі не мешкає, місце його знаходження позивачу невідомо. А тому просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, просили задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечувала. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи до судового засідання не з?явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідка [PERSON] судом встановлено наступне. Позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пилипенко О.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 546. Позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2017 року між [PERSON]. та [PERSON] шлюбу було розірвано. Судом встановлено, що більше року відповідач [PERSON] не проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив, з заявами про вселення на спірну житлову площу не звертався. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі змісту ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача за місцем проживання в належному позивачу житлі перешкоджає останній реалізації права на розпорядження своєю власністю. Під час судового розгляду встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач по справі - [PERSON], є власником спірної квартири, натомість відповідач був зареєстрований в ній, проте з реєстраційного обліку по квартирі добровільно не знявся та не проживає у спірній квартирі понад 1 рік. З огляду на викладене

Outcome: approved