Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 24 листопада 2007 року по 27 січня 2015 року вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачкою та знаходиться на її утримані. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини сина [PERSON] в розмірі 25% всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав уточнені позовні вимоги, не заперечував проти задоволення позову, згоден виплачувати аліменти в розмірі 25% усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 24 листопада 2007 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 27 січня 2015 року по справі № 618/46/15-ц шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8). Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. З урахуванням обставин справи, стану здоровя та матеріального становища дитини та платника аліментів, доводів сторін, суд визначає цю частку у розмірі 25% від усіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присуджуючи аліменти, згідно ч.1 ст.191 СК України, від дня предявлення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, а відповідач не заперечував проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь УДКСУ у Дворічанському районі Харківської області. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved