Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 15 серпня 2017 року близько 11:40 біля будинку № 21 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lincoln Continental, номерний знак [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], під керуванням відповідача, та автомобіля Kia Magentis, номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача. На підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2017 за № 520/10034/17, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 місяців. Відповідач, не погоджуючись з вказаною постановою, 06.10.17 подав апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області. Скаргу було задоволено частково; вина відповідача у вчиненні ДТП від 15.08.17 року підтверджена. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди майну позивача, а саме автомобілю Kia Magentis, номерний знак [NUMBER], було завдано матеріальну шкоду. Для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, Kia Magentis, позивач звернулась до субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON], яким складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Kia Magentis за № 08-073 від 31 серпня 2017 року. Відповідно до звіту вартість матеріального збитку становить 17\~598 (сімнадцять тисяч пятсот девяносто вісім) гривень 69 копійок. Вартість проведення оцінки становить 1000 (одна тисяча) гривень. В подальшому Позивач подала заяву до суду про збільшення розміру позовних вимог в звязку з тим, що фактичний розмір збитків, завданих внаслідок ДТП становить 25\~572 (двадцять пять тисяч пятсот сімдесят дві) гривні 60 копійок. Відтак позивач вимагає стягнути з відповідача на її користь 25\~572 (двадцять пять тисяч пятсот сімдесят дві) гривні 60 копійок майнових збитків та 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки вони є необґрунтованими і необєктивними, адже ґрунтуються на відомостях, що не відповідають фактичним обставинам та не відображають спричинений розмір збитків. Аргументи, що зазначаються в своїх запереченнях стороною відповідача: По-перше, в звязку з значним віком автомобіля оцінювач фіксує всі без винятку пошкодження, які знаходяться в передній правій частині автомобіля, не повязуючи їх з дорожньо-транспортною пригодою. Внаслідок чого були зафіксовані всі наявні пошкодження автомобіля. Спеціалістом також не було зазначено причинно-наслідковий звязок пошкоджень та ДТП. По-друге, передню праву фару було відремонтовано, а не замінено, як передбачається звітом оцінювача. По-третє, висновок, яким встановлено вартість матеріального збитку не містить жодних відомостей про те, що спеціаліст був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. По-четверте, повідомлення про дату експертного огляду автомобіля відповідачу не надходило та відправлення зазначених повідомлень ставиться відповідачем під сумнів. По-пяте, сума вказана в звіті оцінювача не відповідає фактично витраченим коштам на ремонт автомобіля в автоцентрі «Маршал». Суму за ремонт було сплачено невідомим по справі [PERSON]. Відповідач зазначає, що це свідчить про фальсифікацію дійсних обставин справ. В свою чергу, представником позивача було подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що сторона позивача просить задовольнити позов в повному обсязі, оскільки стороною відповідача не надано доказів, що підтверджують зазначені ним аргументи, а твердження щодо фальсифікації обставин є надуманими та не відповідають дійсності. Аргументи сторони позивача: По-перше, в відзиві відповідач не зазначає докази заперечень щодо наведених позивачем обставин справи, з якими відповідач не погоджується. Твердження щодо того, що автомобілю більше ніж 15 років і в звязку з цим в нього можуть бути певні пошкодження є лише догадками та припущеннями відповідача. З фототаблиць, що містяться в звіті, візуально видно, що характер пошкоджень деталей визначених в переліку, що підлягають ремонту або заміні, говорить про те, що пошкодження були зроблені нещодавно, а саме - в результаті ДТП. По-друге, передню праву фару було відремонтовано, а не замінено у звязку із скрутним матеріальним становищем позивача, і на відремонтовану фару не має будь-якої гарантії та вона може в будь-який момент перестати працювати. По-третє, відповідач помилково вказав, що звіт повинен містити відомості про те, що спеціаліст попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також відповідач помилково прирівнює звіт спеціаліста-оцінювача до висновку експерта. Вони регулюються різними нормативно-правовими актами. До того ж, ч. 4 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що оцінювачу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди. Отже, твердження відповідача про те, що оцінювач не буде нести жодної відповідальності за завищення суми матеріальних збитків є безпідставним. По-четверте, докази відправлення та отримання повідомлення про дату дослідження автомобіля було відправлено відповідачу завчасно телеграфом, що підтверджується повідомленням про доставку телеграми адресату, яке міститься в звіті спеціаліста-оцінювача. По-пяте, за ремонт автомобіля позивачу було виставлено рахунок-фактуру на суму 25\~572 (двадцять пять тисяч пятсот сімдесят дві) гривні 60 копійок, котрий було сплачено [PERSON], який є чоловіком позивача, а кошти сплачені за ремонт транспортного засобу були спільною сумісною власністю подружжя. Представником відповідача було подано заперечення, з якого вбачається, що розмір збитку позивачем належним чином не доведено, а позовні вимоги є необґрунтованими, отже такими, що не підлягають задоволенню. В запереченні відповідач зазначає, що під час огляду автомобіля спеціаліст-оцінщик фіксував і оцінював всі без винятку пошкодження, які знаходяться в передній правій частині автомобіля, не повязуючи їх з ДТП: деформація правого ричага (важіль передній правий) і правої стійки переднього стабілізатору не повязані з ДТП; фара, з необхідністю заміни якої не погоджується відповідач, була відсутня на автомобілі під час проведення огляду, виходячи з цього незрозуміло, яким чином спеціаліст прийшов до висновку щодо необхідності її заміни. Якщо подивитися на фото з місця ДТП, які є в матеріалах адміністративної справи, можна побачити, що під час пригоди фара взагалі не постраждала, та будь-якого контактування з нею автомобіля під керуванням відповідача не було. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з урахуванням розяснень, наданих у судовому засіданні спеціалістом, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2017 року встановлено, що 15.08.2017 року о 10 годині 02 хвилин, [PERSON], керуючи транспортним засобом «Lincoln Continental» д/н BH 0010 EI в м. Одесі по вул. Ільфа і Петрова, при виїзді з двору будинку № 21, порушивши вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, не надав переваги в русі автомобілю Kia Magentis, держ. знак [NUMBER], в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеною постановою, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зважаючи на положення частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Стаття 22 ЦК України передбачає, що відшкодування збитків є одним із способів відшкодуваннямайнової шкоди. Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником транспортного засобу. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України закріплено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Зважаючи на положення статті 1166\~ЦК України та розяснення, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України\~№ 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Суд бере до уваги та враховує заяву про збільшення позовних вимог та додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують розмір шкоди, заподіяний внаслідок ДТП, а саме рахунок фактура № КН-00000866 від 16.08.2017 року. Щодо судової процедури у цій цивільній справі та процесуальної активності сторін, то суд зазначає наступне. Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 05.02.2018 року та розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи із встановленням учасникам справи строку для надання заяв по суті справи та доказів на підтвердження їх вимог й заперечень. 06.03.2018 року до суду надійшло звернення від імені відповідача, із змісту якого вбачалось, що відповідач має наміри забезпечити докази, шляхом допиту судом свідків та проведення експертного дослідження. Цими обставинами відповідач обґрунтовував заперечення проти розгляду справи в спрощеному порядку та просив замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Суд призначив судове засідання з метою встановлення дійсних намірів відповідача, не змінюючи порядок розгляду справи на загальний, враховуючи можливість такої зміни у наступному при наявності клопотань про забезпечення чи витребування доказів. В ухвалі від 16.03.2018 року суд детально розяснив порядок подання доказів та заяв, клопотань про забезпечення доказів та їх витребування, в тому числі і шляхом допиту свідків та призначення експертизи. Суд розяснив і наслідки неподання доказів. Незважаючи на порушення строків, встановлених частиною першою статті 275 ЦПК України та необхідність завершення розгляду справи до 10 квітня 2018 року, суд надав можливість відповідачу реалізувати свої процесуальні права. Однак, за весь період провадження у справі, відповідач наданим йому правом не скористався, обмежившись наданням відзиву та заперечень, приєднаних до матеріалів справи за клопотанням представника відповідача. У відповідності до частини другої статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду. Диспозитивність цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Змагальність сторін ґрунтується на тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Заперечуючи проти розміру шкоди, відповідач [PERSON] своїх доводів не довів. Враховуючи відсутність у суду спеціальних знань та зважаючи на невизнання відповідачем повязаності проведених ремонтних робіт на СТО «Маршал» автомобілю Kia Magentis із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з вини відповідача [PERSON], суд скористався допомогою майстра виробництва відділу СТО ТОВ «АВТОГРУП ОДЕСА» (офіційного дилерського автоцентру КІА) та фахівця з передпродажної підготовки ТОВ «АВТОЦЕНТР КІА», які були запрошені судом для надання консультацій у відповідності до ч. 1 ст. 74 ЦПК України. В судовому засіданні було підтверджено, що сума, котра була сплачена за ремонт автомобіля Kia Magentis є обєктивно необхідною для відновлення вказаного транспортного засобу в стан, котрий був до ДТП. Спеціаліст також підтвердив те, що кількість виконаних робіт та замінених, відремонтованих деталей відповідає пошкодженням, котрі автомобіль отримав внаслідок ДТП. Таким чином, розмір шкоди завданої транспортному засобу позивача внаслідок ДТП повністю підтверджено матеріалами справи та становить 25\~572 (двадцять пять тисяч пятсот сімдесят дві гривні) гривні 60 копійок. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи\~(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141\~ЦПК України вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача, оскільки судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved