Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Власниками квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] є, відповідно, [PERSON] та [PERSON] . Вказані будинки є одноповерховими багатоквартирними будинками. Будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі обслуговуючих підприємств міста, або ОСББ та розташований на земельній ділянці комунальної власності. Співвласники будинку [ADDRESS] створили ОСББ «Подільське,10» та у встановленому порядку отримали у власність земельну ділянку під ним. Земельна ділянка між житловими будинками використовується їх мешканцями як проїзд у внутрішні дворики. Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року 688/4618/15-ц № 2/688/99/16, відповідачі побудували відмостку (бетонне замощення) з північної сторони будинку [ADDRESS] зі сторони проїзду між будинками [ADDRESS] і [ADDRESS] . На даній відмостці відповідачі самовільно встановили декоративну металеву огорожу висотою 60 см, довжиною 6 м та металеву сітку зі стовпами висотою 1,5 м та довжиною 20 м, чим позбавили її можливості користуватися власним майном здійснювати заїзд автомобілем до власної квартири, що є порушенням правил добросусідства, а також створили перешкоди для заїзду спеціалізованих автомобілів (асенізатора до вигрібної ями вбиральні, швидкої допомоги, пожежної). Просила усунути перешкоди в обслуговуванні і користуванні квартирою [ADDRESS] , а саме в користуванні єдиним спільним (заїздом) проїздом між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , шляхом знесення відповідачами з прибудинкової території, прилеглої до будинку [ADDRESS] декоративної металевої огорожі висотою 60 см, довжиною 6 м та металевої сітки зі стовпами висотою 1,5 м та довжиною 4 м до основи та відновлення у придатний для використання стан спільного (заїзду) проїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , який існував до порушення права, та в подальшому не перешкоджати користуватися спільним проїздом. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 31 липня 2019 року. Підготовче засідання відкладалося за клопотанням відповідача [PERSON] на 01жовтня 2019 року (з 5 серпня по 13 вересня 2019 року щорічна відпустка головуючого), на 29 жовтня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікуванні. 01 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] , у якому остання позов не визнала. В обґрунтування заперечень зазначила, що її квартира не межує з квартирою позивачки, вона користується заїздом, що міститься між будинками №№12 та [ADDRESS] , яким також користуються позивачка [PERSON] , її сестра [PERSON] та мешканці будинку [ADDRESS] . Зазначила, що [PERSON] придбала квартиру у 2010 році, з уже встановленою огорожею по периметру будинку. Оскільки замощення по північній стороні будинку [ADDRESS] було знищене, стіна будинку дала тріщину, [PERSON] перешкоджала встановленню відмостки, рішенням суду останню зобов`язано не чинити перешкоди у будівництві замощення. [PERSON] змушена була встановити декоративну огорожу, оскільки після будівництва відмостки позивачка їздила по ній, що могло призвести до повторного руйнування стіни будинку. Зазначила, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи після влаштування відмостки, проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] не може використовуватися для заїзду автомобілів, оскільки його ширина зменшилася і не відповідає вимогам ДБН. Заперечила, що проїзд, на який вказує позивачка, є єдиним для заїзду автомобілів у внутрішні двори, оскільки існує інший заїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , яким всі користуються, в т.ч. і позивачка. Замощення є елементом фундаменту, несе захисну функцію будинку, є власністю сестри [PERSON] , внесене до технічного паспорта квартири, не належить до прибудинкової території, не може використовуватися як проїжджа частина, а тому позов не підлягає задоволенню. 09 жовтня 2019 року позивач надала заперечення на відзив, у якому зазначила, що не може користуватися проїздом між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки чоловік [PERSON] та її племінниця [PERSON] навмисне залишають автомобілі на проїзді між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , чим блокують спільний проїзд, а проїзд між будинками №8 та [ADDRESS] неможливий. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 27 листопада 2019 року. У судовому засіданні оголошувались перерви за клопотанням позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог Шепетівську міську раду, зобов`язано Шепетівського міського голову розглянути земельний спір між сторонами щодо дотримання правил добросусідства в порядку, визначеному ст.ст.158-161 ЗК України, залучивши до його розгляду спеціалістів відділу містобудування та архітектури працівників сектору з питань державного архітектурно-будівельного контролю Шепетівської міської ради та надати суду відповідні пропозиції по його вирішенню, із складанням схеми землекористування, зазначенням місць для заїзду транспортних засобів відповідно до ДБН та містобудівної документації, оголошено перерву до 05 березня 2020 року. В справі\~оголошувалися перерви\~за клопотанням\~представника третьої\~особи про\~надання додаткового\~строку для\~розгляду земельного\~спору,\~ в зв`язку з оголошенням карантину, внаслідок поширення коронавірусної інфекції (COVID-19), перебуванням представників міської ради у відпустці та у відрядженні, а також у зв`язку з невирішенням земельного спору. 16 вересня 2020 року на виконання ухвали про вирішення земельного спору до суду надійшли матеріали рішення узгоджувальної комісії та схема землекористування. В справі оголошувалися перерви за клопотанням позивачки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та про додатковий допит свідка. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року роз`яснено позивачу [PERSON] право (за наявності підстав) заявити відповідне клопотання про залучення до участі в справі як співвідповідача [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , і як слідує з інформації Шепетівської міської ради, встановила на території загального користування (проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] ) огорожу в порушення Правил благоустрою м. Шепетівки без отримання відповідного дозволу, внаслідок чого ширина заїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] .Молодики була зменшена. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Суду пояснила, що проживає у будинку [ADDRESS] , відповідачі побудували декоративну огорожу біля будинку [ADDRESS] , внаслідок чого зменшилася ширина проїзду, що перешкоджає їй вільному заїзду легковим автомобілем у внутрішній двір будинку. Кожного разу вона побоюється зачепити автомобілем дану огорожу. Крім того, ширина проїзду унеможливлює проїзд спеціалізованого автотранспорту. Зазначила, що не пред`являє позовні вимоги до [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] , оскільки їй достеменно відомо, що добудова та декоративна огорожа до квартири [PERSON] побудовані значно раніше на рівні сходинки до добудови. Площа добудови входить у загальну площу квартири, внесена до технічного паспорта будинку та відповідає площі вказаній у свідоцтві про право власності. [PERSON] не порушені її права, вона не чинить їй перешкод у користуванні власністю. Зазначила, що крім проїзду між даними будинками є ще проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , однак заїзд транспорту по ньому неможливий через самовільні збудовані споруди мешканцями. А проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] постійно блокується автомобілями мешканців будинку [ADDRESS] . Зазначила, що за час перебування справи у провадженні суду вона користується проїздом між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки родичі відповідачів, у зв`язку з розглядом справи, утримуються від блокування проїзду власним транспортом, однак, на її думку, після завершення судового розгляду, вони знову чинитимуть перешкоди. Просила позов задовольнити. Представник третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] надала письмові пояснення, з яких слідує, що спір між сторонами існує з 2014 року. Рішенням узгоджувальної комісії від 05 листопада 2014 року роз`яснено сторонам про можливість облаштування відмостки, обов`язок утриматися від руйнування відмостки внаслідок заїзду автомобілів по спільному проїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] ; власникам квартир будинку [ADDRESS] роз`яснено необхідність звільнення від загороджень та складування матеріалів на проїзді до будинку [ADDRESS] , звільнення спільного двору будинку [ADDRESS] від самовільних будівель та споруд; власникам квартир будинку [ADDRESS] роз`яснено необхідність звільнення спільного двору від самовільно побудованих будівель, споруд, загородження та складування матеріалів. Однак вказане рішення не було виконане. Під час вирішення земельного спору у 2020 році встановлено, що за фактичними обмірами з урахуванням самовільних будівель, споруд та загороджень ширина заїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] є допустимою та дозволяє заїзду легкового транспорту. При умові, що власники будинку [ADDRESS] звільнять від загороджень та складування матеріалів на проїзді до будинку [ADDRESS] зі сторони будинку [ADDRESS] та звільнять спільний двір будинку [ADDRESS] від самовільних будівель та споруд ширина проїзду не перешкоджатиме заїзду спеціалізованого транспорту. Крім того, на території загального користування спільного заїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] .Молодики знаходиться паркан не лише зі сторони будинку [PERSON] та [PERSON] , а також гр. [PERSON] , що проживає в будинку [ADDRESS] , самовільно встановлено огорожу до власного будинку, що заборонено п.6.9.4 Правил благоустрою міста Шепетівки. В судовому засіданні представник третьої особи щодо вирішення спору поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи на стороні відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали справи 688/4618/15-ц № 2/688/99/16,\~ суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] дистанції будинків та споруд Південно-Західної залізниці, а наявні у них квартири були відчужені громадянам за договорами купівлі-продажу, а деякі приватизовані відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] відповідно до договору обміну квартир від 03 квітня 2008 року. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26328050 від 07.06.2010 року. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.20 Земельного кодексу України надання земельних ділянок у власність чи користування здійснюється на підставі рішень відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а порядок використання земель житлової та громадської забудови передбачений ст.39 і ч.1 ст.42 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками (ч.ч.2,3 ст.42 ЗК України). При цьому під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та пов`язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею є територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, пов`язані з утриманням і експлуатацією будинку. Відповідно до вимог Земельного кодексу України (ст.ст.116,118,124,125), право власності чи користування земельною ділянкою із земель комунальної власності виникає з моменту державної реєстрації цих прав на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на балансі в будь-якому комунальному підприємстві не перебуває, об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] власниками квартир не створювалося, та відповідна прибудинкова територія їм у власність чи у користування не передавалась. Земельна ділянка під вказаним будинком відноситься до земель житлової та громадської забудови, є землею комунальної власності, якою розпоряджається Шепетівська міська рада як орган місцевого самоврядування. Власники квартир будинку [ADDRESS] створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Подільське,10», головою якого є [PERSON] , що підтверджується випискою з ЄДРПОУ. Рішенням Шепетівської міської ради від 11 жовтня 2018 року №31 передано у власність ОСББ «Подільське,10» земельну ділянку площею 1500 кв.м. по [ADDRESS] (6810700000:01:010:0632) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Отже, з викладеного слідує, що частина земельної ділянки між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , яка використовується для проїзду у внутрішній двір будинків - є земельною ділянкою комунальної власності, якою розпоряджається Шепетівська міська рада як орган місцевого самоврядування. \~ \~ \~ \~Відповідачкою [PERSON] , що підтверджується письмовими поясненнями відповідачки [PERSON] та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , для запобігання подальшого руйнування будівлі квартири у житловому будинку [ADDRESS] , приведення його до аварійного стану, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, виконано облаштування замощення (відмостки), а в подальшому, з метою запобігання наїзду на замощення біля зовнішньої стіни будинку [ADDRESS] , із власної ініціативи та за власні кошти зведена декоративна металева огорожа. При цьому відповідачка [PERSON] , як слідує з її письмових пояснень, будь-якої участі у зведенні огорожі не приймала, проживає окремо, в іншій квартирі, не є членом сім`ї [PERSON] , а отже не є належним відповідачем у спорі щодо усунення перешкод шляхом знесення огорожі, яка нею не встановлювалася. Між сторонами виникли правовідносини з приводу додержання правил добросусідства при використанні спільного заїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до ст.3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси. Згідно з рішенням узгоджувальної комісії виконкому Шепетівської міської ради з вирішення земельних спорів від 05 листопада 2014 року №18, [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] , та фактично представляє інтереси власника квартири [PERSON] , яка є її дочкою, роз`яснено можливість облаштування відмостки на ширину від 70 см від стіни будинку. Роз`яснено [PERSON] про необхідність утримуватися від руйнування відмостки, облаштованої біля будинку, автомобілем, що заїжджає по спільному проїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Рішенням встановлено, що станом на час розгляду спору єдиним доступним в`їздом в двір будинку [ADDRESS] .Молодики є проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Інші проїзди неможливо використовувати через самовільні побудови, споруди, які належать власникам квартир. Вказаним рішенням [PERSON] рекомендовано утриматися від руйнування відмостки, облаштованої біля будинку [ADDRESS] . Крім того, рішенням зобов`язано [PERSON] зрізати гілку належного їй дерева, яка перешкоджає в`їзду автомобільного транспорту в двір будинку [ADDRESS] ; роз`яснено власникам квартир в будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про необхідність звільнення від загороджень та складування матеріалів на проїзді до будинку [ADDRESS] зі сторони будинку №8; про необхідність звільнення спірного двору будинку [ADDRESS] від самовільних будівель і споруд та облаштувати другий проїзд в двір будинку [ADDRESS] ; роз`яснено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] необхідність звільнення спільного двору будинку [ADDRESS] від самовільно побудованих будівель, споруд, загородження та складування матеріалів, необхідність усунення перешкод на території спільного проїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , після чого облаштувати спільний проїзд зі сторони будинку [ADDRESS] в двір будинку [ADDRESS] . Рішенням узгоджувальної комісії виконкому Шепетівської міської ради з вирішення земельних спорів від 14 серпня 2014 року №3 встановлено, що під`їзду спеціальних машин до туалету загального користування та господарських будівель, що знаходяться біля будинку [ADDRESS] , перешкоджають складовані будівельні матеріали. Отже, вищезазначеними рішеннями узгоджувальної комісії встановлено, що в`їзду автомобільного транспорту в двір будинку [ADDRESS] перешкоджають: гілка дерева, яке належить [PERSON] ; встановлені загородження та складені матеріали власниками квартир в будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на проїзді до будинку [ADDRESS] та зведені ними самовільні будівлі і споруди. Вказані рішення виконкому Шепетівської міської ради позивачем не оскаржувалися. Листом в.о. міського голови від 13 червня 2014 року [PERSON] роз`яснено, що проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] є спільним і всі мешканці двох будинків мають право ним користуватися, в тому числі заїжджати на подвір`я автомобілями. [PERSON] роз`яснено право [PERSON] на влаштування відмостки вздовж фундаменту будинку [ADDRESS] . Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року 688/4618/15-ц № 2/688/99/16,\~що набрало\~законної сили, зобов`язано [PERSON] , з метою усунення перешкод у здійсненні права приватної власності [PERSON] , не чинити перешкоди в облаштуванні нею бетонного замощення (відмостки) з північної сторони по всій довжині стіни будинку [ADDRESS] зі сторони проїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , шириною не більше 0,70 м, з поперечним ухилом від стіни будинку не менше 0,03 м, та в подальшому не руйнувати вказане замощення. Отже, судом встановлено, що між мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] існує спір щодо дотримання ними правил добросусідства з 2014 року. Допитана свідок [PERSON] суду показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 2003 року. [PERSON] придбала квартиру в 2010 році. Після того як [PERSON] встановила огорожу, ширина проїзду зменшилася, а тому автомобілі швидкої допомоги та для викачки нечистот не можуть проїхати. Підтвердила, що біля її квартири також встановлена декоративна огорожа шириною 80 см без будь-яких дозволів, однак дана огорожа побудована значно раніше, ніж таку огорожу побудувала [PERSON] , вона розміщена на рівні сходинки до її прибудови. До того, як [PERSON] встановила огорожу проїжджали всі автомобілі, після встановлення огорожі - це стало неможливо. Вважає, що саме внаслідок будівництва [PERSON] огорожі порушуються права мешканців на проїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір?ю відповідачів, проживає в квартирі [ADDRESS] . Коли її донька [PERSON] придбала цю квартиру, там була встановлена відмостка на 90 см., яка з часом зруйнувалася, а в стіні пішла тріщина. Отримавши дозвіл на встановлення відмостки на 70 см, донька побудувала її лише на 60 см. [PERSON] продовжувала їздити автомобілем по відмостці, а тому донька [PERSON] встановила огорожу, щоб автомобілі не їздили по відмостці та не руйнували її. Огорожа встановлена по краю відмостки, а не за її межами, ширина існуючого проїзду не перешкоджає заїзду легкових автомобілів, в т.ч. і автомобілю позивачки. Крім того, існує ще два заїзди між будинками №8 та [ADDRESS] та [ADDRESS] , де ширина становить 4-5 метрів. Вказала, що [PERSON] не приймала участі у будівництві огорожі, яку побудувала [PERSON] , щоб запобігти руйнуванню відмостки. Допитана свідок [PERSON] суду показала, що її мати [PERSON] встановила декоративну загорожу для того, щоб автомобілі не їздили по відмостці та не руйнували її, а також, щоб не руйнувалася стіна у будинку. [PERSON] не приймала участі у будівництві огорожі. Позивачка має можливість, та користується усіма проїздами, а саме: між будинками №8, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , [ADDRESS] . Зазначила, що паркує власний автомобіль таким чином, аби не перешкоджати іншим мешканцям, в т.ч. [PERSON] , заїжджати автомобілями у двір. Свідок [PERSON] суду показав, що працює начальником адміністративно-комунальної інспекції. За зверненням [PERSON] , яка скаржилася, що [PERSON] загородила їй проїзд до будинку, проводили обстеження. Комісія не встановила жодних перешкод для проїзду автотранспорту позивачки між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , оскільки відстань становить 2,20 м, що не перешкоджає такому заїзду. Крім того, зазначив, що у внутрішні двори будинків є інші заїзди, якими може проїхати спецтранспорт. Огорожа встановлена [PERSON] для того, щоб [PERSON] не їздила по збудованій нею відмостці, без відповідних дозволів, про що [PERSON] було винесено усне попередження. У внутрішній двір до житла [PERSON] є три заїзди, необхідно лише виконати рішення узгоджувальної комісії за 2014 рік: зрізати дерево, зняти сітку, прибрати складені матеріали та вирішити питання про самочинні побудови та споруди, чим відновити заїзд. Відповідно до листа начальника відділу містобудування та архітектури від 23 листопада 2015 року забудова [ADDRESS] проводилась у середині минулого століття, у зв`язку з чим проекти (плани) забудови відсутні. У зв`язку з цим неможливо визначити ширину проектованих заїздів. Ширина заїзду становить між будинком [ADDRESS] та декоративною огорожею біля будинку [ADDRESS] 2,8 м; між будинком [ADDRESS] та сходами біля будинку № [NUMBER] 2,93 м; між будинком [ADDRESS] 3,8 м. Ширина заїзду у внутрішні дворики будинків регламентується ДБН 360-92** і повинна становити 3,4-3,5 м для забезпечення заїзду пожежних машин. Допитаний у судовому засіданні начальник відділу містобудування і архітектури виконавчого комітету Шепетівської міської ради Донков В.В. суду пояснив, що будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] .Молодики є будинками старої забудови, були відомчим житлом, належали Південно-Західній залізниці, в подальшому квартири були приватизовані та відчужені. Будинок [ADDRESS] на балансі комунальних підприємств не стоїть, ОСББ не створено, земельна ділянка під будинком не приватизована. Відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території м. Шепетівки, розміщення малих архітектурних форм, до яких належать огорожі, здійснюється на підставі відповідного дозволу виконкому. [PERSON] за таким дозволом для встановлення огорожі не зверталася. Разом з тим, нею встановлена огорожа в межах відмостки шириною 70 см, побудованої відповідно до рішення суду, з метою її захисту від наїзду транспорту та руйнування. Зазначив, що ширина заїзду у внутрішні дворики будинків повинна становити не менше 3,5 м для забезпечення заїзду пожежних машин. Однак будинки, в яких проживають сторони, є одноповерховими, тому чинним законодавством не передбачено заїзд пожежних автомобілів у внутрішній двір будинку. Згідно діючих норм для пожежних машин передбачено під`їзд до одноповерхового будинку - за 5,5 м, а також 1,5 м для розвороту, а також використання пожежних гідрантів та іншого обладнання. Для заїзду легкових автомобілів норм не існує, а тому комісія вважала, що ширина проїзду між будинками [ADDRESS] та [INFO] , яка має 2,20 м є достатньою для заїзду легкового автотранспорту. Зазначив, що всередині двору є чотири узаконених будівлі, решта будівель та споруд є самочинно збудованими, тому їх знесення сприятиме заїзду спеціалізованого автотранспорту. До будинку позивачки є три заїзди, фактично по всіх можна проїхати легковим автомобілем. Проїзд між будинками №8 та №10 складає 2,40 м, а між будинками №№12,14 6 м, що дозволяє проїхати спецтранспорту. Підтвердив, що відмостка облаштована [PERSON] згідно судового рішення, для того, щоб забезпечити відтік води, має товщину 10 см, не витримує великого навантаження, а тому не розрахована для проїзду транспорту по ній, оскільки руйнуватиметься, що призведе до замочення фундаменту та руйнування стіни будинку. Огорожа влаштована на рівні відмостки, а тому ніяким чином не заважає проїзду транспорту. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частин першої, третьої статті 319\~Цивільного кодексу\~України (далі\~-\~ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з частиною першою\~статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд зазначає, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права відповідно до\~ч.1 ст.16\~ЦК України, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов) (ст. 391\~ЦК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України). Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частинами 2,\~3 ст.152\~ЗК України визначено, що\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом\~відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі, ворота, грати є елементами декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою і є малою архітектурною формою. Контроль за розміщенням малих архітектурних форм покладено на органи місцевого самоврядування. Згідно п. 6.9.4 Правил благоустрою території м. Шепетівки, затверджених рішенням ХLVIII сесії міської ради 5 скликання від 29 жовтня 2009 року №8 забороняється без дозволу управління архітектури та погодження УЖКГ встановлювати на територіях міста малі архітектурні форми некомерційного призначення (бесідки, ротонди, арки, знаки, інформаційні матеріали, виносні щити, огорожі, паркани та ін.). Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За інформацією начальника відділу містобудування та архітектури від 09 листопада 2020 року №102 [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] та [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] із заявами про надання дозволів на встановлення огорож біля своїх будинків не звертались і таких дозволів не отримували. В судовому засіданні начальник відділу містобудування та архітектури підтвердив, що [PERSON] не зверталася із заявою про надання дозволу на встановлення огорожі біля будинку. Отже, декоративна металева огорожа та металева сітка, які побудовані відповідачкою [PERSON] , є самочинним будівництвом. Вирішуючи спір про усунення перешкод у користуванні власністю, суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Суд зауважує, що з урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про усунення перешкод шляхом знесення самочинно\~збудованого \~нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно\~збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України). Так, за приписами статей 3,4,15 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у спосіб, передбачений ЦК України. Сторонами до матеріалів справи долучено фотографії, на яких вбачається, що дійсно між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлено металеві огорожі, які розташовані по краю відмосток (замощень), як зі сторони будинку [ADDRESS] так і зі сторони будинку [ADDRESS] . На фотографіях зафіксовано рух легкових автомобілів, котрі в`їжджають та виїжджають з внутрішнього двору будинків [ADDRESS] та № [NUMBER] , в т.ч. і спеціалізований автомобіль поліції. Вказаними фотографіями підтверджуються показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що відстань між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , з урахуванням місця розташування декоративних металевих огорож, розташованих біля вказаних будинків, є достатньою для проїзду легкових автомобілів. Отже, вказаними доказами спростовано твердження позивача про порушення її права на в`їзд легковим автомобілем у внутрішній двір будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] . Поряд з викладеним, рішеннями узгоджувальної комісії виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 05 листопада 2014 року №18 та від 14 серпня 2014 року №2 спростовано твердження позивачки про те, що заїзд між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] є єдиним заїздом у двір будинку [ADDRESS] , оскільки, як слідує з даних рішень, існують інші заїзди між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , яким станом на час розгляду справи у суді користується позивачка, що слідує з її пояснень у судовому засіданні. Позивачкою також не надано жодних доказів на підтвердження порушення її права, внаслідок неможливості заїзду у внутрішній двір будинку [ADDRESS] спеціалізованого автотранспорту (як-то автомобілів швидкої допомоги, пожежного транспорту та асенізатора до вигрібної ями вбиральні). Крім того, рішенням узгоджувальної комісії виконкому Шепетівської міської ради з вирішення земельних спорів №8 від 11 вересня 2020 року встановлено, що ширина заїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] .Молодики 3,50 м, біля господарської дерев`яної будівлі звужується до 2,40 м та поступово збільшується біля побудованої будівлі до 2,80 м; ширина заїзду між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] .Молодики складає: з вулиці 3,70 м та поступово звужується до 2,20 м. Державними будівельними нормами визначено ширину проїзду 3,50 м для пожежних машин, для інших транспортних засобів такі норми відсутні. За фактичними обмірами, з врахуванням існуючих самовільних будівель, споруд та загороджень, ширина заїзду між житловими будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] є допустимою та дозволяє проїзд легкових транспортних засобів. Ширина заїзду між житловими будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] також є допустимою і дозволяє проїзд легкового транспорту. Із вказаного рішення слідує, що існуючий між мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] спір щодо дотримання правил добросусідства може бути вирішений шляхом звільнення власниками квартир від загороджень та складування матеріалів на проїзді до будинку [ADDRESS] зі сторони будинку №8 від самовільних будівель та споруд, чим забезпечити проїзд і пожежного транспорту. В судовому засіданні встановлено, що Шепетівська міська рада як власник земельної ділянки, на якій побудована огорожа, про знесення якої заявлено позовні вимоги, визнаючи факт самочинного будівництва, не заявляє вимог про його знесення. Натомість начальник відділу містобудування і архітектури виконавчого комітету Шепетівської міської ради [PERSON] у своїх показаннях зазначив, що дана огорожа збудована на рівні відмостки, з метою її захисту він наїзду транспорту та руйнування, що узгоджується з принципами рівності прав усіх власників та забезпечення рівних умов здійснення власниками своїх прав, а також із принципом пропорційності у цивільному судочинстві. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд зазначає, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення її права як співвласника квартири у будинку [ADDRESS] , а саме, що внаслідок побудови загорожі суміжними власниками квартир у будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці комунальної власності, що використовується як заїзд у внутрішні двори будинків, їй, як власнику нерухомого майна, створюються перешкоди у користуванні квартирою. За таких обставин суд, перевіривши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що порушення її цивільного права є результатом протиправних дій відповідачів, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Outcome: dismissed