Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи: Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона, [PERSON] є власницею житлового будинку № 440 по вул. Пушкіна в м. Мелітополі Запорізької області. З 02 березня 1979 року вона зареєстрована в вищезазначеному житловому будинку, і до теперішнього часу постійно проживає за цією адресою. 21 лютого 2006 року в належному їй на праві власності житловому будинку на правах члена сім'ї повторно був зареєстрований її онук [PERSON] З березня 2006 року [PERSON] фактично не проживає за вищевказаною адресою. Де саме і за якою адресою її онук проживає зараз, їй не відомо. Він спілкується з нею лише іноді телефоном. Але до теперішнього часу відповідач залишається зареєстрованим в належному ій на праві особистої власності житловому будинку. Реєстрація [PERSON] в житловому будинку приводить до порушення її прав і законних інтересів. Комунальні послуги нараховуються на осіб, які зареєстровані в будинку. Відповідно ці послуги нараховуються і на відповідача, і вона повинна сплачувати їх за свій рахунок, а єдиним джерелом її існування є лише пенсія за віком. Тому вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Пушкіна б.440. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресатів не було дома. В судове засідання представник третьої особи - Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради - не зявився, але надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 24 січня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власницею житлового будинку № 440 по вул. Пушкіна в м. Мелітополі Запорізької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 лютого 1978 року, р.№ 1-583, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 листопада 1981 року, р.№ 1-4814, договору дарування частини будинку від 07 вересня 2007 року, р.№ 2-2167, договору дарування 1/6 частини житлового будинку від 16 серпня 2001 року, р.№ 2-1667 (а.с.7-14). Згідно матеріалів справи 21 лютого 2006 року позивачем за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Пушкіна, буд.440, було зареєстрованого її онука [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги (а.с.13-14). Відповідно до довідки №54 Голови квартального комітету від 13.12.2017 року, за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Пушкіна, буд.440 зареєстровані: [PERSON], яка проживає за вказаною адресою та [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з 2006 року. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач у квартирі не мешкає з 2006 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявляє бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved