Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Вона не працює у зв'язку з тим, що доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач добровільно не виділяє коштів на її утримання. Тому вона змушена звернутись до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн.. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Позивач доповнила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходу не має, тому їй необхідні кошти на утримання. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 300 грн., вважає що цієї суми буде достатньо на її утримання, враховуючи те, що він не працює, не отримує допомогу як безробітній, в пошуках роботи, доходів не має. Та погоджується сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1000 грн., згідно рішення суду по цивільній справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, дослідивши письмові докази, вважає, позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд встановив що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір'ю [PERSON]. Позивач не працює у зв'язку з тим, що доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Вказані обставини визнаються сторонами. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 статті 84 цього кодексу. Відповідно до змісту ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їхньою дитиною трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке. Відповідно до змісту ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірваня шлюбу. По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач офіційно не працевлаштований, разом з тим, визнає позов частково, є працездатним, вказує, що особливих застережень по стану здоров'я не має, тому може працювати та надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує те, що позивач доглядає дитину до досягнення трьох років, відсутні відомості про отримання в цей період заробітку чи інших доходів. Із наданої відповідачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, виданою Гайсинської ОДПІ від 11.07.2017 року, видно, що в інформаційному фонді відсутні відомості про доходи [PERSON] за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року. Інших відомостей про доходи відповідача, їх розмір суду не надано. За відсутності таких даних, а також зважаючи на те, що відповідач є працездатним, не отримує стабільного доходу, суд вважає можливим стягнення з нього аліментів, які необхідно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. При цьому суд враховує зокрема і те, що з відповідач визнав позов позивача про іншій цивільній справі про стягнення аліменти на дитину в розмірі 1000 грн.. Також суд бере до уваги інформацію про розмір мінімальної заробітної плати в країні, який в 2017 році становить 3200 грн. Разом з тим, позивачем не доведено, що матеріальне становище відповідача та рівень його доходів, чи матеріальне становище є такими, які б дозволяли йому сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем у позові. Посилання представника позивача, про необхідність сплати аліментів із прив'язкою до прожиткового мінімуму, є безпідставним, оскільки право на утримання дружина має лише, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає що відповідач спроможний сплачувати аліменти на жінку з якою проживає їх дитина у розмірі 500 грн. щомісячно, такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи наявні дані про матеріальне становище відповідача та обставини справи. Відповідно до частин 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача підлягають стягненню: 640 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial