Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем хоча і перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак він має лише формальний характер. Відповідач є батьком її малолітнього сина [PERSON], [INFO], однак в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі у зв'язку з тим, що в даний час утримується під вартою в Миколаївському СІЗО (а. с. № 17). Відповідач в судове засідання також не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю, на примирення не згоден та просить розглядати справу без його участі (а. с. № 23). Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 лютого 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 37, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 16). Від шлюбних відносин [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. № 5). Шлюбне життя подружжя не склалося. Шлюбні відносини сторони припинили. Останнім часом разом не проживали, спільного господарства не вели. На примирення сторони не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім'ї є недоцільним. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то, на думку суду, вони не можуть бути задоволенні на підставі наступного. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.04.2014 р. відповідач позбавлений батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], опікуном останнього призначена його бабуся - [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Однак, оскільки, за ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням, то на думку суду, з урахуванням того, що позивач в даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не є доцільним стягувати на її користь аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток (ч. 1 ст. 67 ЦК України). Як вбачається з вищевказаного рішення суду про позбавлення батьківських прав, малолітній [PERSON] постійно проживає з бабусею - [PERSON], яка займається його вихованням, утримує його, піклується про стан здоров'я. А тому, суд вважає, що саме опікун має звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: partial