Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, вказуючи, що вона, відповідно до договору купівлі-продажу від 12.01.1996 р., є власником квартири [ADDRESS]. Після оформлення вказаної квартири на своє ім'я вона з'ясувала, що в цій квартирі залишився зареєстрованим відповідач, [PERSON], а також його мати - [PERSON], що підтверджується довідкою №568 від 05.05.2016 року, яка видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. В подальшому нею було з'ясовано, що [PERSON], [INFO], померла [INFO], а [PERSON] залишається зареєстрованим в квартирі та на даний час відбуває кримінальне покарання в місцях позбавлення волі. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою, що надає їй можливість реалізувати своє право приватної власності на цю квартиру в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини. Додатково пояснила, що придбала квартиру в 1996 році, після чого не ставила питання про зняття з реєстрації відповідача на прохання його матері, бо на той час вони збиралися виїжджати до Росії, дитина була маленька і їм була потрібна реєстрація. З січня 1996 року відповідач в квартирі не проживає, за цей час не намагався вселитися в квартиру. На даний час вона має намір продати квартиру, а реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй розпорядитися належним їй майном. Просить позов задовольнити . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заяви, в яких зазначив, що позов визнає в повному обсязі, заперечень не має, приймати участь у судовому розгляді справи не бажає. Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт належності [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS], підтверджується договором купівлі-продажу від 12.01.1996 року (а.с.7-9), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2015 року (а.с.10) та технічним паспортом на квартиру (а.с.11-13). Факт реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 28.08.1992 року по теперішній час підтверджується довідками, що видані відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради (а.с. 14, 27). Факт не проживання [PERSON] в квартирі, що належить позивачці з 1996 року відповідачем не заперечується (а.с. 39, 42). Згідно з листом від 13.05.2016 року Криничанського районного суду Дніпроперовської області, листом від 26.05.2016 року Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області [PERSON] засуджений Криничанським районним судом 07.10.2013 року до 7 років позбавлення волі та відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії № 26 (а.с. 15, 16). Факт смерті [PERSON], [INFO] підтверджується листом № 1165/05- 28 від 16.05.2016 р. Криничанського районного відділу ДРАЦС Дніпропетровської області ( а.с. 17). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.ч.1,4 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.1996 року, який зареєстрований у встановленому порядку, є власницею квартири [ADDRESS], в якій з 28.08.1992 року зареєстрований [PERSON], який не являється членом сім'ї позивачки і фактично не проживає у належній їй квартирі з 1996 року, а наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі створює перешкоди позивачці у розпорядженні належним їй майном, відповідач позов визнав в повному обсязі, і визнання ним позову не суперечить обставинам справи та закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці, що відповідно, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Понесені позивачкою судові витрати слід покласти на позивачку, згідно її заяви. На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України, та

Outcome: approved