Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, через що між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що може вплинути на формування її світогляду, на її психічний стан та спричиняє душевні страждання, фактично шлюбні відносини припинені з червня 2013 р. спільне господарство не ведуть, тому позивачка вважає, що подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу з ним неможливе. Також позивачка в зміненій позовній заяві просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки - [PERSON],[INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.. Позивачка в судовому засідання змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що вони з чоловіком не примирились, він знайшов собі іншу жінку, щодо стягнення аліментів - просить стягувати в розмірі 2000 грн. Відповідач, повідомлений належним до зали судових засідань не з'явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Раніше в своїх запереченнях на позовну заяву відповідач зазначав, що він перебуває в складному матеріальному становищі, не заперечував що займається підприємницькою діяльністю, але вказав, що його дохід має нерегулярний характер і взагалі він має намір припинити підприємницьку діяльність. Також відповідач просив визначити розмір стягуваних аліментів на рівні 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 309,60 грн. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2007 р. у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №628(а.с.7). Від шлюбу подружжя має малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, у зв'язку з чим сторони фактично шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2014 р. сторонам надавався строк для примирення терміном в два місяці, після якого позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не можливо зберегти сім'ю. Виходячи із зазначених норм та враховуючи, що у сторін сім'я розпалася, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу обґрунтована і доказана, шлюб необхідно розірвати, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачка здійснює догляд за донькою, а відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на її утримання не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітньої дитини. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, ніяких більше аліментів не сплачує, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З урахуванням заперечень відповідача та відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості доводів відповідача щодо розміру аліментів, які він може сплачувати, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно до її повноліття, яка забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved