Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1997 року. Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що з самого початку відносини між ними були нормальними, однак з часом відповідач почав зловживати спиртними напоями, на грунті чого в них виникали сварки та скандали. Відповідач може пити місяць підряд, потім тиждень-два не пити. Бували випадки, що він в стані алкогольного сп`яніння засинав на вулиці чи в інших місцях. Крім того зазначила, що вони хоч і проживають в одному будинку, проте живуть в різних кімнатах, подружніх відносин не підтримують. Така поведінка відповідача стала нестерпною для позивача. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, і подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати і після розірвання шлюбу, залишити їй шлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності. Позов підтримує, крім того зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 1997 року Жилинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 28 серпня 1997 року у Жилинській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі подружні відносини не підтримують, проживають в різних кімнатах в одному будинку. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. У наданий судом, за клопотанням позивача, чотиримісячний строк, сторони примирення не досягли. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved