Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~про визнання\~особистої приватної\~власності одного\~з подружжя,\~вказавши,\~що в 2010-2014 роках її батько та мати допомогли фінансово в придбанні в автогаражному кооперативі «Авіатор» автомобільних гаражів №№ 507, 508, 516, 517. З тих пір, нею, частина автогаражів здаються піднайм, проводились також облаштувальні роботи. В автогаражах нею побудовані оглядові ями, підвал, санвузол, на що затрачені великі кошти. 04 квітня 2015 року було зареєстровано шлюб з відповідачем, про що існує свідоцтво про одруження. У звязку з тим, що з відповідачем в Німеччині у них є спільне сумісне майно, він їй відмовив в укладенні шлюбного контракту в Україні, як було обумовлено під час реєстрації шлюбу. Разом з тим, в Україні, окрім автомобілів та автогаражів, що вказані вище іншого спільного сумісного майна вони не мають. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Виходячи з положень ст. 392 ЦК України вимушена окремо заявити вимогу про визнання її особистою приватною власністю її майна, у звязку з тим, що має пересторогу з даного приводу з поведінки чоловіка. У звязку з тим, що всі правові документи на майно, окрім квитанцій про сплату членських внесків забрав собі чоловік, а вони такі документи мались лише в одному екземплярі, в продавців вони не збереглись, вимушена буду клопотати в ході судового розгляду про призначення в справі проведення технічної інвентаризації майна, при необхідності його оцінки, виготовлення технічної документації про те, на якій земельній ділянці знаходиться її особисте майно. Тому просить визнати її особистою приватною власністю нежитлові приміщення автогаражів з підсобними приміщеннями № 507, 508, 516, 517, що знаходяться в автогаражному кооперативі «Авіатор» в м. Умані, по вул. Європейській, 112 на відповідній земельній ділянці; судові витрати покласти на відповідача. 19.12.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог та просить визнати особистою приватною власністю [PERSON] нежитлові приміщення автогаражів № 507, 508, 516, 517, що знаходяться в автогаражному кооперативі «Авіатор» в м. Умані, по вул. Європейській, 112, загальною площею 109,6 кв.м. літера «А» в складі гаража площею 32,3 кв.м., побутового приміщення площею 18,6 кв.м., побутового приміщення площею 13,6 кв.м., коридору площею 13,3 кв.м., тамбуру площею 1,9 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., роздягальні площею 20,2 кв.м., душу площею 7,4 кв.м.; визнати особистою приватною власністю [PERSON] земельну ділянку площею 0,0127 га, на якій знаходяться нежитлові приміщення автогаражів № 507, 508, 516, 517. В підготовчому судовому засіданні представники позивачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, письмово подала заяву від 19.12.2018 року, в якій вказала, що не має можливості прийняти участь у підготовчому судовому засіданні у звязку з сімейними обставинами, просить проводити засідання в присутності її представників та задовольнити позов. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, та беручи до уваги, що відповідач цілком визнав позов і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, та враховуючи , що відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання особистої приватної власності одного з подружжя, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved