Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини і визначення способу участі у вихованні дитини батьком. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона в період з 2009 року по травень 2012 року проживала спільно з відповідачем. Від спільного проживання мають сина - [PERSON], [INFO]. Після припинення сумісного проживання з відповідачем і по даний час син проживає з нею в її будинку № 17-А по вулиці Льотній в м.Маріуполі, її бабусею та її малолітньою донькою. Вона має постійне місце проживання, своє житло, в якому сину виділена окрема кімната. Відповідач же свого житла не має і на даний час проживає в 3-х кімнатній квартирі спільно зі своєю дружиною, дітьми, батьками і молодшим братом. З вересня 2012 року відповідач [PERSON] по даний час злісно ухиляється від сплати аліментів, ніде не працює, доходів не має. Вона хоче, щоб син проживав з нею, вона має умови для виховання і розвитку сина. Відповідач же без її відома міг забрати сина з дошкільного закладу, що турбувало її. Вона ж не перешкоджає йому спілкуватися з сином, однак вважає, що для нього буде достатньо часу для спілкування з сином по неділям в період часу з 09 год.00 хв. до 12 год.00 хв. Просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] з нею в будинку № 17-А по вулиці Льотній в м.Маріуполі; встановити час спілкування відповідачеві по неділям в період часу з 09 год.00 хв. до 12 год.00 хв., заборонивши відповідачеві без її дозволу забирати малолітнього сина з дошкільного закладу, який він буде відвідувати. При розгляді справи позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вказували на те, що відповідач проживає в квартирі батьків разом з батьками, своєю дружиною, у якої двоє дітей та мають спільного сина, також в квартирі проживає його брат. Тому умов залишати сина на ніч у відповідача немає. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив суду, що згоден щоб син проживав з позивачкою. Він буде зустрічатися з сином в квартирі батьків по вулиці Орджонікідзе в м.Маріуполі, де проживають його батьки. Його дружина проживає у своїх батьків з дітьми тимчасово доки вони не облаштують собі житла. Його брат проживає окремо, а тільки приходить відвідувати батьків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник третьої особи органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації м.Маріуполя, [PERSON] посилалася на висновок органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації м.Маріуполя. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього - [PERSON] [INFO] (а.с.6). [PERSON] проживає в [INFO] разом зі своєю бабусею [PERSON], сином [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с.7). [PERSON] за місцем свого проживання характеризується позитивно (а.с.8). На підставі договору дарування матері позивачки [PERSON] належить житловий будинок №17-А по вулиці Льотній в м.Маріуполі (а.с.41-42). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст.142 Сімейного кодексу України). Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, відповідач [PERSON] зобов'язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з сином, а позивачка [PERSON] не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно висновку органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації м.Маріуполя від 15 вересня 2014 року, орган опіки та піклування вважає за можливо встановити такий порядок спілкування [PERSON], [INFO] зі своїм батьком: щотижня з 10 год.00 хв. суботи до 10 год.00 хв. неділі за місцем проживання батька в [INFO], кв.№ 20. Також комісією встановлено, що [PERSON] з 24 жовтня 2013 року перебуває на обліку як безробітній в Маріупольському центрі зайнятості, бажає приймати участь у вихованні сина та спілкуватися з ним, характеризується позитвино. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 03 вересня 2014 року, умови його проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, диван, стінка, комп»ютерний стіл, комп»ютер, речі, іграшки, книжки. З огляду на зміст заявлених позивачкою позовних вимог, враховуючи інтереси дитини та обох батьків, суд вважає необхідним визначити відповідачеві спосіб участі у вихованні сина, встановивши йому час для спілкування з дитиною щотижня з 10 год.00 хв. суботи до 10 год.00 хв. неділі. Такий спосіб участі у вихованні сина повністю відповідає можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який забезпечить участь кожного батька в процесі навчання, додаткових заняттях, спілкуванні поза годинами навчального процесу. Даний спосіб надасть можливість батьками піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. При цьому суд вважає, що доводи представника позивачки щодо того, що в квартирі батьків відповідача не створено умов для знаходження там сина, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом. Разом з цим суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про заборону відповідачеві без дозволу позивачки забирати малолітнього сина з дошкільного закладу, який він буде відвідувати, оскільки доказів на підтвердження цих позовних вимог суду позивачкою не надано. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial