Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на двох дітей, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше мінімального рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з часу пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.05.2006 року між сторонами було укладено шлюб. На час подачі позову, позивачем ініційовано процедуру розірвання шлюбу. Під час подружнього життя народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що лише вона забезпечує дітей всім необхідним, відповідач грошові кошти на утримання дітей не надає. Зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак займається перевезенням пасажирів (таксує), має у своєму користуванні автомобіль, на регулярній основі вживає алкогольні та слабоалкогольні напої, що вказує на існування в нього реальної фінансової спроможності забезпечити свої потреби, а відтак можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 4000грн. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Згідно якого, позов визнає частково та погоджується на сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000 грн. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що він офіційно не працевлаштований, має мінливий і нерегулярний дохід, який отримує від тимчасових заробітків. Крім того, зазначає, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 13.02.2014 року з нього стягнуто на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 95526 грн. 10коп. Даний договір укладався під час перебування сторін в шлюбі та в інтересах сім'ї, однак весь тягар по погашенню зазначеного боргу він взяв на себе. В спростування позиції позивача зазначає, що автомобіля чи іншого транспортного засобу на праві власності не має, спиртними напоями не зловживає, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Суд дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області 20.05.2006 року, актовий запис №67. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER], встановлено, що останній запис про працевлаштування відповідача зроблений 11.05.2005 року та запис про звільнення від 15.06.2015 року. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, встановлено, що останні відрахування здійснювалися в 2013 році. Згідно повідомлення територіального сервісного центру №3643 РСЦ в Рівненській області від 30.10.2018 встановлено, що за громадянином [PERSON] зареєстровані транспортні засоби не рахуються. Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 13.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» 95526,10грн. боргу за кредитними договором. Заборгованість по даному договору відповідач сплачує, що підтверджується квитанціями за 2017-2018 роки, які містяться на а.с.29-31. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов'язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує вимоги ч.1 ст. 182 СК України, враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя, однак стабільного доходу не має, оскільки офіційно не працевлаштований, має стягнення за рішенням суду, стягувачем не надано доказів того, що відповідач придбав нерухоме або рухоме майно, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи та приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 06.09.2018 року і до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 180- 183 , 184 СК України ,

Outcome: partial