Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 05 лютого 1978 року до 04 вересня 2015 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Посилалася на те, що між нею та її колишнім чоловіком не досягнута згода щодо поділу майна, яке ними було нажите за час спільного проживання, зокрема, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по вул. Ватутіна № 34 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Просила визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя нерухоме майно, що знаходиться по вул. Ватутіна, 34 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області, провести розподіл одноповерхового житлового будинку та інших будівель і споруд, що знаходиться за вище вказаною адресою, згідно ІІІ варіанту розподілу, надавши їй у приватну власність в рахунок 1/2 частки такі приміщення житлового будинку літ. «А»: 1-1 коридор - площею 9,20 кв.м. вартістю 17164 грн.; 1-2 кімната площею 14,10 кв.м. вартістю 26308 грн.; 1-3 кімната площею 12,90 кв.м. вартістю 24068 грн., з господарських будівель і споруд: сарай літ. «Д» вартістю 30255 грн.; сарай літ. «Е» вартістю 8346 грн.; навіс літ. «Ж» вартістю 7861 грн., стягнувши з відповідача [PERSON] різницю вартості ідеальної 1/2 частки домоволодіння по вул. Ватутіна, 34 в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області в сумі 30840 грн. Убиральню літ. «Є» вартістю 1565 грн.; колодязь №1 вартістю 19127 грн.; огорожу в № 2-8 вартістю 2956 грн.; вимощення №I вартістю 5391 грн. залишити в спільному користуванні. Також просила визнати за нею право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, вартість яких складає 18904,00 грн. та стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 1430,41 грн. судового збору та 1632,16 грн. витрати за експертне дослідження. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав позицію позивачки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст..60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 16 Закону України «Про власність» та ст. 22 КпШС України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 05 лютого 1978 року. 04 вересня 2015 року рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання сторони збудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Ватутіна, № 34 в селі Тереблече Глибоцького району Чернівецької області та складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 117,9 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Є», убиральні літ. «Е», навісу літ. «Ж», колодязю №1, огорожі №2-8, вимощення №I та провели самочинне будівництво літньої кухні літ. «Б» та сараю літ. «В» вартість якого складає 18 904,00 грн. Дані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються. Згідно висновку експертного будівельно технічного дослідження № 231 від 02 квітня 2016 року ринкова вартість домоволодіння на даний час становить 347 762 гривні. При грошовому розподілі будинок володіння кожному співвласнику по 1/2 частки повинно належати 173 881 грн. Експертом запропоновано три варіанти розподілу вказаного нерухомого майна. Позивач та відповідач узгодили третій варіант, оскільки він передбачає найменше перепланування будинку, за яким І співвласнику в рахунок 1/2 частки слід надати такі приміщення житлового будинку літ. «А»: 1-1 коридор - площею 9,20 кв.м. вартістю 17164 грн.; 1-2 кімнату площею 14,10 кв.м. вартістю 26308 грн.; 1-3 кімнату площею 12,90 кв.м. вартістю 24068 грн., та 1/2 частки таких будівель і споруд, як: сарай літ. «Д» вартістю 30255 грн.; сарай літ. «Е» вартістю 8346 грн.; навіс літ. «Ж» вартістю 7861 грн. Другому співвласнику надати наступні приміщення в рахунок 1/2 частки слід надати такі приміщення житлового будинку літ. «А»: підвал з входом в Пд площею 23,10 кв.м, вартістю 32 836 грн., кімнату 1-4 площею 10,50 кв.м., вартістю 19 592 грн., коридор 1-5 площею 2,20 кв.м., вартістю 4 104 грн., комору 1-6 площею 2,60 кв.м., вартістю 4 852 грн., ванну 1-7 площею 7,10 кв.м., вартістю 13 247 грн., кухню 1-8 площею 11,10 кв.м., вартістю 20 710 грн., Вх.в Пд 1-9 площею 0,5 кв.м., вартістю 711 грн., коридору 1-10 площею 4,50 кв.м., вартістю 8 396 грн., кімнату 1-11 площею 20,10 кв.м., вартіст. 37 502 грн. та 1/2 частки таких будівель і споруд, як: сарай літ. «Г» вартістю 33 732 грн. Убиральню літ. «Є» вартістю 1565 грн.; колодязь №1 вартістю 19127 грн.; огорожу в № 2-8 вартістю 2956 грн.; вимощення №I вартістю 5391 грн. залишити в спільному користуванні. Реальна частка І співвласника складає 41/100 частки нерухомого майна - 143 041 грн., що на 30 840 грн. менше за ідеальну частку. Вимогами ч. 2ст. 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Встановлено, що подружжям проведено самочинне будівництво літньої кухні літ. «Б» та сараю літ. «В» в домоволодінні по вулиці Ватутіна, № 34 в селі Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Вартість будівельних матеріалів, що використані для будівництва самочинно збудованих будівель літньої кухні літ. «Б» та сараю літ. «В» становить 37 808 грн. Вартість 1/2 їх часини становить 18 904 грн. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні відповідач визнав позов, визнання позову не суперечить закону, а тому суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та виділити їй та визнати за нею право власності на майно, як першому співвласнику, згідно ІІІ варіанту розподілу та визнати за нею право власності на 1/ 2 частку будівельних матеріалів, які використані на самочинно збудовані будівлі. Відповідно д ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтвердженні судові витрати. Ціна позову становить 192 785 грн., з яких 173 881 вартість 1/2 частки будиноковолодіння та 18 904 грн. вартість 1/2 частки будівельних матеріалів. Сплачені позивачем судові витрати в сумі 1 927,85 грн. слід стягнути з відповідача. Що стосується прохання позивача повернути їй витрати понесені нею на оплату висновку експертного будівельно технічного дослідження, то вони поверненню не підлягають. Як і не підлягають поверненню сплачені нею витрати на банківські послуги в сумі 38,03 грн. Такі витрати не входять до судових витрат. Так, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Виплата сум експертам передбачає відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з переїздом до іншого населеного пункту та явкою до суду, у порядку, передбаченому ст. 86 ЦПК України. Висновок експертного будівельно технічного дослідження не є судовою експертизою, а тому і не підлягають поверненню витрати на його проведення. На підставі ст.ст.57- 61, 68-71 СК України, ст.. 368 ЦК України,

Outcome: approved