Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 25% частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що сторони мають дитину [PERSON], яка проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши докази які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане 21.12.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, стан здоров'я дитини та відповідача задовільний. Відповідач не має інших утриманців. Сторони визнали, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. В силу ст. 84, ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дитину та її матері не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved