Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO],та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів його доходу. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона проживала разом з відповідачем з 2012 року і у них народилось троє дітей. В січні 2017 року батько дітей змінив своє місце мешкання, не попередивши нікого, і залишив її з дітьми, на утримання яких матеріальної допомоги не надає. З цього часу діти знаходяться на її утримання, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей. Ухвалою від 03.03.2018р. позовна заява прийнята до розгляду і відкрите провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, копія якої направлена сторонам. Відповідачу направлена копія позовної заяви з доданими документами та визначено строк для подачі відзиву на позов з доказами, що заперечують проти позову. Відповідач відзив на позов та будь-яких клопотань суду не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно наданих копій свідоцтв про народження [NUMBER] від 22.02.2012 року, [NUMBER] від 08.04.2013р. та [NUMBER] від 25.06.2014 року, виданих виконкомом Великохуторської сільської ради Шевченківського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Згідно довідок вуличного комітету № 4 від 25.01.2018р. та Чугуївської міської ради неповнолітні діти сторін проживають з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: діти проживають з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомості про місце його роботи та наявність інших осіб, які знаходяться на його утриманні та на яких сплачує аліменти, відсутні. Виходячи з предмету спору, суд вважає доведеним той факт, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дітей, тому у сукупності наведених обставин, з урахуванням положень ст. 84 СК України, є підстава для стягнення аліментів. Суд, зважаючи на вимоги позивача, визначає розмір аліментів на утримання дітей в частці від доходу їх батька. При цьому суд роз'яснює, що спосіб стягнення аліментів, визначений судом, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів(ч. 3 ст. 181 СК України). Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуватимуться за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved