Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1997 року народження в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення дитиною навчання. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 11.10.2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], 1997 року народження. Син досяг повноліття, але продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в зазначеному нею розмірі. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, суму, яку позивач просить стягнути на утримання дитини вважає завеликою та такою, що не викликається необхідністю здійснення витрат на оплату навчання на бюджетній основі та за місцем проживання дитини. Третя особа - [PERSON]., в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги матері підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.10.2010 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області зроблено запис № 165 (а.с.6). Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає з позивачем. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Згідно із довідкою навчального закладу, [PERSON] дійсно навчається на ІІІ курсі денного відділення Комсомольського політехнічного коледжу Кременчуцького національного університету ім.. М.Остроградського на бюджетній основі. Строк навчання визначений терміном з 01.09.2012 р. по 30.06.2016 р. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій, або у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги також можливість надання утримання другим із батьків. Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, з врахуванням майнового стану сторін та їх обопільного обов'язку по утриманню дитини в сукупності із доказами, які надає позивач, обґрунтовуючи заявлені нею вимоги щодо потреби повнолітнього сина саме в тій сумі, яку вона визначає в позові, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, що цілком, з врахуванням обов'язку обох батьків по його утриманню забезпечить можливість подальшого утримання і навчання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial