Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям її квартири [ADDRESS] , з вини відповідачки [PERSON] , яка є власником квартири №25 того ж будинку по суміжному стояку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з травня 2018 року її квартиру почало затоплювати по стояку, було зіпсовано санвузол. Згідно акту про наслідки залиття квартири встановлено, що залиття відбувається з верхнього поверху, через пошкодження труби в квартирі 25 , власниця квартири не усуває протікання та не допускає слюсаря для цієї роботи. Відповідно до висновку експерта від 20.11.2018 року, внаслідок залиття квартири їй завдано матеріальну шкоду на суму 6 006 грн., яка складаються з того, що необхідно проводити ремонтні роботи щодо усунення наслідків залиття. Зазначила, що неодноразово зверталася до відповідачки з питанням мирного врегулювання конфлікту, але остання на це не погодилась. В ході розгляду справи позивачка надала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила зобов`язати відповідача забезпечити доступ до її квартири [ADDRESS] , для виконання ремонтних робіт щодо усунення протікання. В подальшому, 16.03.2021 року позивачка надала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити доступ до її квартири, оскільки такий доступ було забезпечено на підставі постанови Донецького апеляційного суду та 21.12.2020 року проведено ремонтні роботи. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що у травні 2018 року на магістралі каналізації будинку [ADDRESS] трапилась аварія, імовірно між 4 та 5 поверхами, під плитою перекриття, стяжкою та плитою підлоги, тобто в квартирі 19 . У її квартирі ніяких пошкоджень труби не має. Під час огляду 18.05.2018 року її санвузлу, жодних пошкоджень, течі, намокання підлоги, засмічення, підпору, прориву або конденсату не виявлено. Капітальний ремонт каналізації у будинку не проводили з 1983 року, з моменту здачі будинку в експлуатацію. Також зазначила, що вважає себе неналежним відповідачем по справі, оскільки за технічний стан стояків холодного та гарячого водопостачання, каналізацію відповідає організація, що керує даним багатоквартирним будинком - ОСББ « МТЛ -93 », а тому відповідальність за неякісне надання послуг по обслуговуванню інженерних мереж та каналізаційної системи повинна нести юридична особа за неналежне виконання вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 грудня 2018 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 травня 2019 року задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивачка та представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю її представника - адвоката Білозьорова О.В. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи ОСББ «МТЛ-93» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, в подальшому подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутність. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, також зазначили, що не заперечують, щоб відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири було стягнуто на корить позивачки у повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.12.2001 року (том 1, а.с.6). Як вбачається з акту обстеження аварійної ділянки інженерних мереж каналізації, гарячого та холодного водопостачання у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , від 06 травня 2018 року, складеного комісією у складі директора обслуговуючої компанії ТОВ «Азовцентр» та голови правління ОСББ «МТЛ-93», в ході проведення обстеження виявлено, що причиною пошкоджень в квартирах № 19 та № 13 є несправність трубопроводу, який знаходиться у квартирі № 25 . Власник квартири № 25 попереджений про необхідність надання доступу до загального домового трубопроводу, який проходить через квартиру № 25 , для виконання ремонтних робіт з усунення аварії (том 1, а.с.7). З акту обстеження аварійної ділянки інженерних мереж каналізації, гарячого та холодного водопостачання у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , від 01 листопада 2018 року, складеного комісією у складі директора обслуговуючої компанії ТОВ «Азовцентр» та голови правління ОСББ «МТЛ-93» вбачається, що причиною течії в квартирах № 19 та № 13 є несправність трубопроводу, який знаходиться у квартирі № 25 . Власник квартири № 25 не однократно попереджений про необхідність виконання ремонтних робіт з усуненні течії, однак власниця квартири [PERSON] не реагує на попередження, не усуває течію самостійно та не допускає слюсара для виконання ремонтних робіт (том 1, а.с.8). Як вбачається з акту № 2 про наслідки затоплення квартири [ADDRESS] від 12.05.2018 року, складеного головою ОСББ «МТЛ-93», на день обстеження встановлено, що залив санвузла квартири № 19 відбувається через воду, яка тече по трубі, в результаті чого постраждала вентиляційна система, стеля, вода почала поступати до квартири № 13 на 3 поверсі. Причиною затоплення є пошкодження труби у квартирі № 25 , власницею якої є [PERSON] , яка не усуває течію (том 1, а.с.9, 129, 223). Згідно висновку експерта від 20.11.2018 року, складеного «Центром експертних послуг», про визначення розміру шкоди, спричиненого залиттям квартири, розмір заподіяної шкоди в результаті залиття квартири [ADDRESS] складає 6 006 грн. (том 1, а.с.88-118). Як вбачається з акту обстеження технічного стану будинку від 23 листопада 2018 року, було організовано комісійне обстеження за участю представників Центральної районної адміністрації, УВРП ОСББ ДРЖКІ та голови правління ОСББ «МТЛ-93». В ході обстеження було встановлено, що у квартирі № 25 на стояку водовідведення не має слідів протікання фекальних вод, не має слідів затікання у місці вводу стояка у плити перекриття квартири № 19 . Стояк водовідведення виготовлений з чавунних труб та коліна. Водовідведення з ванної виведено у стояк, слідів протікання у ванній кімнаті не має (том 1, а.с.140). Як вбачається з акту, складеного Центральною районної адміністрацією Маріупольської міської ради від 30 травня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] , а саме у туалетній кімнаті на стелі та стінах обширні сліди залиття, спостерігається пошкодження штукатурного шару та перекриття (проглядається арматура). На момент обстеження каналізації труба у туалеті волога (том 1, а.с.154). З акту, складеного Центральною районної адміністрацією Маріупольської міської ради від 30 травня 2019 року, вбачається, що під час перевірки квартири [ADDRESS] встановлено, що на момент обстеження течія в квартирі відсутня, труби каналізації чавунні, вентиляція мається, конденсат відсутній, труби холодного та гарячого водопостачання пластикові, течія відсутня (том 1, а.с.168). Представником третьої особи також до суду надано акти ОСББ «МТЛ-93» від 12.02.2019 року, 09.04.2019 року, 06.06.2019 року, 14.06.2019 року та 26.07.2019 року, згідно яких, власник квартири [ADDRESS] , [PERSON] відмовлялась надати доступ до квартири для проведення ремонтних робіт до вирішення спору у судовому порядку (том 1, а.с.201-205). Згідно наданого висновку експертного дослідження № 1/15-02 від 28 серпня 2019 року, проведеного Донецьким науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром, причиною залиття квартири [ADDRESS] , є руйнування чавунної каналізаційної труби, діаметром 110 мм., або нижньої частини трійника, який слугує відгалуженням для підключення системи каналізації квартири № 25 , в місцях їх пошкодження через перекриття між четвертим та п`ятим поверхами (том 1, а.с.236-242). Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода ). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З аналізу наведеної статті ЦК України та роз`яснень, наданих в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р., вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Аналогічні роз`яснення містяться в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Оцінюючи надані сторонами докази на підтвердження їх вимог та заперечень на відповідність їх змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення, суд виходить з наступного. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, з актів обстеження аварійної ділянки інженерних мереж каналізації, гарячого та холодного водопостачання від 06 травня 2018 року та 01 листопада 2018 року, а також акту № 2 про наслідки затоплення квартири від 12 травня 2018 року, наданих позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог та обставин, викладених у позовній заяві, вбачається, що причиною течії в квартирах № 19 та № 13 є несправність трубопроводу, який знаходиться у квартирі № 25 . Разом з тим, правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі-Правила ), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил ). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Тобто надані позивачкою акти від 06 травня 2018 року, 12 травня 2018 року та 01 листопада 2018 року не відповідають вимогам, викладеним у Правилах, оскільки в них не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому ці акти не можуть бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Акт про залиття квартири є одним із доказів, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, відповідно до ст.89 ЦПК України, та не є єдиним і безумовним доказом. Крім цього, як вбачається з акту обстеження технічного стану будинку від 23 листопада 2018 року, у квартирі № 25 не має слідів протікання. Згідно акту Центральною районної адміністрацією Маріупольської міської ради від 30 травня 2019 року, на момент обстеження течія в квартирі № 25 відсутня. Як встановлено висновком експертного дослідження № 1/15-02 від 28 серпня 2019 року, причиною залиття квартири [ADDRESS] , є руйнування чавунної каналізаційної труби або нижньої частини трійника, який слугує відгалуженням для підключення системи каналізації квартири № 25 , в місцях їх пошкодження через перекриття між четвертим та п`ятим поверхами. Зазначені докази відповідають положенням щодо їх належності, допустимості, достовірності, кожного з них окремо та у своїй сукупності. Оцінюючи зазначені докази, суд приходить до висновку про відсутність провини відповідача у заподіянні шкоди в результаті залиття квартири позивачки. Надані представником третьої особи акти ОСББ «МТЛ-93» від 12.02.2019 року, 09.04.2019 року, 06.06.2019 року, 14.06.2019 року та 26.07.2019 року, згідно яких, власник квартири [ADDRESS] , [PERSON] відмовлялась надати доступ до квартири для проведення ремонтних робіт до вирішення спору у судовому порядку, суд не бере до уваги, оскільки такі акти не відповідають критеріям належності та достовірності, оскільки такі акти складені після залиття квартири, яке є предметом позову, тобто не стосуються предмету доказування щодо стягнення шкоди, завданої таким залиттям. При цьому суд враховує, що позивачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язаня відповідача забезпечити доступ до її квартири, оскільки такий доступ було забезпечено на підставі постанови Донецького апеляційного суду, на підтвердження чого і було надано такі акти. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність вини відповідачки у завданні шкоди, спричиненої залиттям квартири позивачки, позовні вимоги в частині стягнення шкоди, завданої таким залиттям, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оскільки позивачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити доступ до її квартири, тобто фактично не підтримала позов в цій частині, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. На підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed