Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До розгляду справи по суті вимог позивачка змінила їх, прохаючи стягнути на утримання дитини аліменти в розмірі 4/10 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Саме такий розмір аліментів позивачка вважає справедливим. На її думку, суд має зважити на те, що відповідач ухилявся від матеріального утримання дитини, остання часто хворіє, у неї, позивачки, на утриманні перебуває ще й старша дочка від першого шлюбу, котра навчається у вищому учбовому закладі та потребує матеріальної допомоги. Вона ж, позивачка, має незначний дохід, теж хворіє, самостійно утримує житло і в зв'язку з нестачею коштів заборгувала за нього. Стан здоров'я відповідача досить добрий - він майже ніколи не хворіє, він також має високі статки, а зароблені кошти витрачає виключно на свої потреби. Представник позивачки - [PERSON] підтримав її вимоги та зазначив, що матеріальний стан відповідача дає можливість останньому сплачувати аліменти в розмірі 4/10 частин заробітку(доходу). Наведені доводи на обґрунтування позовних вимог та докази свідчать про це. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що він ніколи не ухилявся від утримання дочки, постійно купуючи харчі, одяг для дитини, шкільне приладдя, а також надаючи кошти на лікування дитини тоді, коли вона хворіла. Починаючи з 18 грудня 2013 р. він працює охоронцем у фізичної особи - підприємця [PERSON] з обумовленим трудовим договором заробітком - 1250 грн. на місяць, а останнім часом його середній заробіток склав 1174 грн. 15 коп. За рахунок коштів, зароблених у рейсі, коли свого часу ходив в закордонне плавання моряком (протягом 6-7 місяців), впродовж року утримував всю родину. Загалом він два рази на 5 років перебував у рейсі. В проміжки часу між рейсами ніде не працював, а кошти витрачав на сім`ю, не ховаючи гроші від дружини. На даний час він не має заощаджень та інших доходів, окрім заробітної плати. Квартиру в гуртожитку, яку він відремонтував та облаштував, залишив [PERSON] та доньці, а сам оселився у брата. Після припинення спільного проживання з [PERSON] він продовжує спілкуватися з дочкою, відгукується на її матеріальні потреби, але письмових доказів цього у нього немає. Він погоджується сплачувати аліменти на свою дочку, але в розмірі 1/4 частини усіх видів свого заробітку (доходу). Представник відповідача - [PERSON] зазначила, що доказів на підтвердження хронічних захворювань у дочки сторін немає. Такими можуть бути лише висновки закладу охорони здоров'я, де дитина перебуває на диспансерному обліку, а не консультативні висновки спеціалістів приватних клінік. До того ж, при наявності хронічних захворювань може бути пред'явлена вимога про участь у додаткових витрат. Дитина дійсно хворіла , але захворювання мали характер простудних і у відновленні стану дитини приймав участь і її батько - відповідач. Допоки подружжя [PERSON] проживали разом , тобто до січня 2014 р., відповідач утримував всю сім`ю, що давало змогу оплачувати і навчання старшої дочки позивачки. Та обставина, що позивачка утримує ще й старшу дочку від першого шлюбу, не має значення, оскільки остання має свого батька. Довідка про доходи позивачки не відображає дійсний стан її доходів, бо вона як фізична особа - підприємець є платником єдиного податку. У разі стягнення аліментів з відповідача в розмірі, на якому наполягає позивачка, він може опинитися у вкрай скрутному становищі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що сторони у справі мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом позивачкою. Сторони припинили спільне проживання. Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ( ч.1 ст. 183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Щодо даної справи суд приймає до уваги, що відповідач працює, але отримує невеликий заробіток - в середньому 1174 грн., що наближений до величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Даних про інші доходи та майно відповідача у справі немає. Інших дітей та осіб, яких за законом він має утримувати, у нього немає. Суд враховує також, що дитина хвороблива. Із наданих консультаційних висновків за результатами обстеження в 2013 р. вбачається, що їй призначалося медикаментозне лікування, однак доказів про те, що ці захворювання носять хронічний характер, позивачка не надала. Посилання позивачки на те, що вона має незадовільне матеріальне становище, бо має утримувати ще й старшу дочку, дбати про оплату за обслуговування квартири, лікуватися суд не приймає до уваги, оскільки аліменти мають цільове призначення і спрямовуються на утримання дитини, а не позивачки чи членів її сім`ї. З огляду на це суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, як це передбачено ч. 1 ст. 191 СК України, тобто з 7 жовтня 2013 р., і до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір на суму 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial