Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила ухвалити рішення, яким дозволити їй без згоди другого з батьків - [PERSON] виготовлення проїзного документа для виїзду дитини [PERSON], [INFO], за межі України та дозволити їй тимчасові поїздки за кордон з дитиною, [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу другого з батьків - [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15.11.2003 року по 12.01.2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано внаслідок несумісності характерів позивача та відповідача, різних поглядів на життя та тривалу відсутність шлюбних стосунків що до його розірвання, а також через постійні безпричинні сварки, ініційовані відповідачем, та застосування до неї фізичної сили відповідачем. Від часу припинення шлюбних стосунків дочка проживала з позивачем, проти чого відповідач ніколи не заперечував, та перебувала на її вихованні та повному матеріальному утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, створює конфліктні ситуації при зустрічі з позивачем. З березня 2014 року позивач познайомилася та перебувала у фактичних шлюбних стосунках, а з 17.09.2014 року - у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Останній прихильно ставиться до дочки позивача та приймає участь у її вихованні. [PERSON] з метою заробити кошти для започаткування спільної з позивачем підприємницької діяльності на території с. Раденськ влаштувався на роботу у м. Сургут, Російська Федерація, де отримує пристойну заробітну плату, винаймає житло для проживання. Оскільки перебувати та працювати [PERSON] на території РФ доведеться тривалий час позивач має намір періодично провідувати його разом з донькою під час її шкільних канікул та на свята у зв'язку з чим звернулася до відповідача для вирішення питання про надання ним дозволу на виїзд за кордон, але відповідач ухиляється від розмов як особисто так і телефоном. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та уточнила. Просила надати їй дозвіл на тимчасові періодичні поїздки тривалістю до 30 днів за межі України з дитиною [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу другого з батьків - [PERSON] та надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON]. Позивач пояснила, що відповідач не цікавиться розвитком та вихованням дитини, не провідує дитину ні на свята, ні на день народження, а за останній рік зустрічався з дитиною лише один раз, хоч у цьому йому ніхто не чинить перешкод. Вихованням дитини відповідач не займається, матеріальної допомоги не надає. Тому його відмова у наданні дитині дозволу на виїзд за кордон є безпідставною. Також пояснила, що поїздка дитини за кордон буде для неї гарною нагодою побачити світ та подорожувати. Такі поїздки не нашкодять навчальному процесу дитини, оскільки такі поїздки вона планує здійснювати під час шкільних канікул та на свята. Її чоловік має достатній рівень доходів щоб забезпечити їй з дочкою нормальні умови проживання під час поїздок. Проживати будуть у готелі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення на позов та пояснив, що вважає поїздку дитини до м. Сургут не доцільною та не корисною для дитини, оскільки для дитини на Півночі немає нічого цікавого. [PERSON] є для дитини чужою людиною. Крім того, невідомо де будуть проживати і де конкретно будуть перебувати позивач з дитиною, що позбавляє органи опіки та піклування контролювати умов проживання. Тому просить відмовити в позові. Також пояснив, що після розірвання шлюбу спору з приводу місця проживання дитини з позивачем не було. З дитиною останнім часом не спілкувався, оскільки позивач не дозволяє, але з цього приводу до органів опіки не звертався. Крім того, зазначив, що має належні побутові умови для перебування дочки, а тому дитина може бути у нього під час поїздок позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року. Від шлюбу [INFO] народилася [PERSON]. 12.01.2010 року шлюб між сторонами було розірвано внаслідок несумісності характерів позивача та відповідача, різних поглядів на життя та тривалу відсутність шлюбних стосунків, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, рішенням Цюрупинського районного суду про розірвання шлюбу від 12.01.2010 року, свідоцтвом про народження [PERSON] Після розірвання шлюбу позивач разом з дитиною проживають окремо. Після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю, спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні. 17.09.2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. Останній має дозвіл на роботу на території Російської Федерації, працює на будівництві у м. Сургут, Російська Федерація. Позивач має намір періодично провідувати свого чоловіка разом з донькою під час її шкільних канікул та на свята для чого потрібен дозвіл на виїзд дитини від відповідача, але відповідач такої згоди не надає. Судом також встановлено, що 04.06.2009 року відповідач подарував доньці [PERSON] належний йому на праві особистої приватної власності житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. На даний час у цьому будинку проживає відповідач. Позивач з дитиною проживає у будинку батьків позивача ([ADDRESS]). Умови проживання обох батьків задовільні, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов. Відповідач за місцем проживання характеризується позитивно. Рішенням комісії з питань захисту прав та інтересів дитини Цюрупинської районної державної адміністрації №51 від 23.12.2014 року встановлено для батька [PERSON] та малолітньої [PERSON], [INFO], дні спілкування та виховання: з 10.00 год. по 13.00 год. кожної неділі 4 рази на місяць, зобов'язано батьків повідомляти один одного про зміну часу та періодичність днів спілкування та участі у вихованні, зміну постійного місця проживання та, відповідно, перебування дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Сімейне законодавство не містить норм, які безпосередньо врегульовують відносини між батьками щодо вирішення питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон при відсутності згоди одного з батьків, а також норм, що регулюють подібні правовідносини. З урахуванням цього суд, відповідно до ч. 2 ст. 10 СК України, при вирішенні спору виходить із загальних засад сімейного законодавства, що передбачені ст. 7 СК України. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, тому суд виходить з того, що відмова одним з батьків у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків має бути мотивованою та відповідати інтересам дитини. Суд вважає доводи відповідача щодо мотивів його відмови у наданні дозволу на поїздку дитини за кордон надуманими, оскільки будь-яка подорож для дитини розширює її світогляд, у віці 10 років дитина має добре перенести навіть тривалу поїздку. Будь-яких доказів щодо протипоказань для поїздок за станом здоров'я відповідачем не надано. Відповідачем також не надано доказів несумлінного виконання позивачем батьківських обов'язків, крім того, місце проживання дитини за взаємною згодою батьків визначено з матір'ю. З акту обстеження житлових умов позивача вбачається, що для проживання дитини створені належні матеріально-побутові умови, а тому суд вважає, що під час поїздок мати також здатна забезпечити дитині належні умови. Поїздки з матір'ю не перешкоджатимуть в здійсненні відповідачем своїх прав на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки мають тимчасовий характер. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач не цікавився вихованням дитини до пред'явлення даного позову, з приводу не допуску до спілкування з дитиною з 2010 року до органів опіки та піклування чи до суду не звертався. Рішення органу опіки та піклування про встановлення днів спілкування та виховання відповідача з дочкою прийнято 23.12.2014 року, тобто майже через п'ять років після припинення шлюбних стосунків. Суд вважає, що між сторонами після розірвання шлюбу та, особливо, після вступу позивача у новий шлюб склалися неприязні відносини, а тому небажання відповідача надати дозвіл на поїздку дитини за кордон є засобом тиску на колишню дружину, а не продиктоване інтересами дитини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На пiдставi вищевикладеного,

Outcome: approved