Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 21 липня 2017 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №104. Від указаного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем не склалися, тому припинили їх та в даний час разом не проживають. Зазначає, що син на даний час проживає з нею, вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення ним трирічного віку. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, достатньої матеріальної підтримки їй, як дружині, не надає, хоча повинен допомагати їй згідно діючого законодавства. [PERSON] вказує, що вказана ситуація змушує її звернутися до суду, оскільки відповідач є фізично здоровою та працездатною людиною, працює неофіційно в якості будівника, може та повинен надавати їй підтримку матеріального характеру, тому просить стягнути аліменти на її користь на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову до досягнення сином трирічного віку. Позивач в судовому засіданні, під час розгляду справи позовні вимоги підтримала та просить задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.30,33). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 12 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON]В в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не зявився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Взявши до уваги пояснення позивача та неявку відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, «право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується\~\~на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований 21 липня 2017 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від указаного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії довідки №2088, виданої 09 серпня 2018 року Ананьївською міською радою Одеської області, [PERSON] зареєстрована [INFO], та на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки №8, виданої 20 серпня 2018 року районним будинком дитячої творчості, [PERSON] дійсно працює в Ананьївському районному Центрі позашкільної освіти та виховання на посаді керівника гуртків. На даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною з 05 лютого 2018 року до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.12). Згідно довідки №2103, виданої 22 серпня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с.13). При таких обставинах, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та визначення аліментів на користь позивача на її утримання, в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 гривень щомісяця, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином трирічного віку. Також, згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та ст.141 ЦПК України, позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, а також, оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст.137 ЦПК України, стягнути частково понесені витрати повязані із наданням професійної правничої допомоги в розмірі 250 гривень 00 копійок.

Outcome: partial