Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.03.2033 року, та стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до 21.03.2018 року, мотивуючи тим, що не може дійти згоди з відповідачем з питання надання допомоги на своє утримання та утримання дитини. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2016 року вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів розєднано у самостійні провадження (а.с.51). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини підтримав в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково (а.с.14), не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач працює на судах закордонного плавання, робота носить нерегулярний характер, за місяць знаходження у рейсі відповідач отримує заробітну плату в сумі 20000 грн., крім того, надає матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку. Щодо стягнення аліментів на дружину заперечували, оскільки таку допомогу відповідач надавати не має можливості, в цій частині позову просили відмовити. Вислухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1,2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч.ч.1, ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) іншого з подружжя та (або) в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням одержання утримання від повнолітніх доньки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають суттєве значення. Частина 4 ст.84 Сімейного кодексу України передбачає, що право на отримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 21.02.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 27.08.2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №430831 від 25.03.2015 року (а.с.6). Дитина проживає з матірю, що підтверджено довідкою від 27.08.2015 року № 1540, наданою Сафянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с.8), та відповідачем не заперечувалось. Відповідач працює на судах закордонного плавання, має нерегулярний, непостійний дохід, розмір якого становить приблизно 20000 грн. за місяць знаходження у рейсі, що відповідачем визнано та є обставиною, яка не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. Згідно довідки від 27.01.2016 року №0.64-807/0/15-16, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] виїжджав за кордон з 20.09.2014 року по 03.02.2015 року, з 23.08.2015 року по 05.12.2015 року, з 08.12.2015 року виїхав з Іллічівського рибного порту до Туреччини та на час видачі довідки не повернувся (а.с.42). Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з того, що за період 2015 року відповідач знаходився у рейсі 5 місяців, його заробітна плата за вказаний період становить 100000 (5х20000) грн., середньомісячна заробітна плата 8333 грн. Інших доказів, окрім визнання відповідачем розміру щомісячної заробітної плати, у підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини позивачем не надано. Відповідач інших осіб на утриманні, стягнень за виконавчими документами не має. Доказів на підтвердження стану здоровя, яке б перешкоджало відповідачу подальшому працевлаштуванню, не надано. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.05.2016 року становить 1450 грн. За таких обставин, виходячи з розміру щомісячного доходу відповідача, розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 21.03.2033 року, та аліменти на утримання дружини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до 21.03.2018 року. В частині вимог про визначення аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд відмовляє, оскільки відповідно до ч.2 ст.182 СК України, оскільки такий розмір не передбачений при визначенні аліментів в твердій грошовій сумі. Суд розяснює про право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243,60 (487,20/2) грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial