Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що в [ADDRESS] Позовні вимоги мотивує тим, що вона являється співвласником вищевказаного житлового будинку. Відповідач з 03.01.2012 року зареєстрована в будинку, проте понад три роки там не проживає і добровільно знятися із реєстраційного обліку не бажає, чим створює їй перешкоди як співвласнику будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала і добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивача, [PERSON] зазначив, що відповідачка є його колишньою дружиною, 20.09.2017 року вони розлучилися, в будинку по [ADDRESS] Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] в будинку по [ADDRESS] не проживає більше року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є співвласником житлового будинку в [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку (а.с.7). В даному житловому будинку, крім інших, з 03.01.2012 року зареєстрована колишня невістка позивача [PERSON], [INFO] (довідка виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 7896 від 26.10.2017 року про склад смі?ї (а.с.11). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 20.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.35). Відповідач в будинку не проживає понад три роки, що підтверджуються поясненнями самої [PERSON], актом депутата Тетіївської міської ради від 26.09.2017 року (а.с.12) та показами свідка. Статтею 41 Конституції України та ст. 319 ч. 1 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Стаття 71 ч.1 ЖК України визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім?ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім?ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи те, що відповідач не є членом сім?ї позивача тане відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, в житловому будинку не проживає понад три роки, але зареєстрована у ньому і тим самим чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 640 гривень документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved