Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з останнього аліменти в розмірі 5000,00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову вказує, 14.01.2017 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, у якому народився син [PERSON] . Вказує, що на даний час з відповідачем вона не проживає, орендує житло, в якому проживає із спільною з відповідачем дитиною та сином від першого шлюбу. Достатнього заробітку вона не має, самостійно утримувати сина не може, на відміну від відповідача, який має дохід та відповідно можливість приймати участь в утриманні дитини, однак, коштів їй не надає. З врахуванням зазначеного, просить постановити судове рішення, яким стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 5000,00 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. За клопотанням представників позивача, [PERSON] допитано в судовому засіданні в якості свідка. Так остання надала показання, що спільне життя із відповідачем не склалось та з кінця грудня 2019 року вони проживають окремо, шлюб між ними розірвано. Відповідач забезпечений житлом, має власну квартиру, натомість вона з дітьми проживає в орендованій квартирі. Вказує, що відповідач є досить забезпеченим, хоча офіційно не працевлаштований. Зазначає, що [PERSON] працює у свого батька, який виплачує йому близько 10-12 тис. грн. щомісячно. Окрім цього, відповідач фактично є власником автомобіля «БМВ Х5», хоча номінально автомобіль оформлений на його матір. Зазначає, що автомобіль відповідач придбав у Федеративній Республіці Німеччина, куди самостійно за ним їздив. Також відповідач займається мотопарапланним спортом та витрачає на це значну кількість коштів, також відповідач часто відпочиває за межами території України, що в свою чергу свідчить про його хороше фінансове становище. Зазначає, що коштів на утримання сина відповідач не надає, не заперечує, що певну матеріальну допомогу надавали батьки відповідача, зокрема купували дитині одяг та продукти. Вказує, що дитина хворіє, однак підтверджуючих документів з даного приводу у неї не має. На даний час вона працює в м. Львові, витрачає кошти на доїзд до робочого місця, розмір її заробітної плати становить близько 4000,00 грн., однак, на даний час, у зв`язку з карантином вона не працює. Заявлений позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Представники позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні доводам такого. Вказують, що відповідач здійснює значні фінансові витрати на своє утримання, свого майна та хобі, що свідчить по його можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, зокрема вказали, що відповідач готовий оплачувати позивачу аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Відповідач зазначає, що не працевлаштований, здійснює догляд за дідусем, який переніс інсульт. Грошові кошти на проживання йому дають батьки. Квартиру теж придбали останні, автомобіль належить його матері, а він ним лише зрідка користується. Витрат на утримання автомобіля він жодних не несе. Вищевказаним позивачем спортом він не займається, а лише допомагає в цьому своїм знайомим. Поїздки за межі України, зокрема в Німеччину та Норвегію, не пов`язані з відпочинком, власних коштів на ці поїздки він не витрачав. Кошти на утримання він надає, окрім цього, активну участь в утриманні дитини приймають його батьки. Заслухавши показання позивача, пояснення його представників, пояснення відповідача та його представника, оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 14.01.2017 року до 24.10.2019 року, який був розірваний на підставі рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24.10.2019 року. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.03.2017 року, у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . На даний сторони разом не проживають, [PERSON] проживає разом із позивачем, чого учасники не заперечували в судовому засіданні. У сторін є діти від інших шлюбів, зокрема у позивача - син 2010 року народження, у відповідача - донька 2008 року народження. Відповідач офіційно не працевлаштований, згідно довідки № 651 від 15.05.2020 року, виданої Золочівським УСЗН, [PERSON] отримує компенсаційні виплати, як безробітний, що здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи або особою похилого віку, розмір цих виплат становить 33,73 грн. щомісячно. В період лютого - квітня 2020 року відповідач виплачував позивачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., 1500,00 грн. та 2000,00 грн., що підтверджується банківськими квитанціями. Як вбачається із довідки № 2 від 30.06.2020 року, позивач працевлаштована, працює на посаді перукаря-стиліста в ФОП [PERSON] , розмір її заробітної плати становить 4 730,00 грн. щомісячно за період січня-лютого 2020 року. Відомості про її заробітну плату після березня 2020 року відсутні. За поясненнями позивача після введення карантинних заходів вона припинила працювати. На даний час вона має тимчасові підробітки, однак такі є незначними. Відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,9 м. кв. Квартира належить відповідачу з 07.05.2009 року. Відповідачу з 14.02.2012 року належав транспортний засіб «Кіа Спортедж», 2012 року випуску, який був перереєстрований на іншу особу 20.03.2018 року. Натомість, 27.03.2018 року за [PERSON] зареєстровано автомобіль «БМВ Х5», 2014 року випуску, що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит представника позивача від 20.07.2020 року. [PERSON] являється матір`ю відповідача [PERSON] , що сторони підтвердили в судовому засіданні. Окрім цього, в судовому засіданні відповідач не заперечив, що його матері посвідчення водія не видавалось та остання автомобілем не керує. За період 2017 -2020 років відповідач декілька разів перетинав державний кордон України, однак відомості про його кінцевий пункт прямування у відповідній інформації Державної прикордонної служби України відсутні. Відповідач не заперечив, що двічі перебував за межами України з метою відпочинку, однак витрати на ці поїздки були не значними. Вирішуючи питання про наявність підстав для часткового задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2,3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідач 1985 року народження, тобто є особою працездатного віку, має у власності нерухоме майно, де постійно проживає, жодними хворобами, які б перешкоджали йому працювати, не страждає, користується автомобілем марки «БМВ Х5», який зареєстрований за його матір`ю, одразу після відчуження ним його власного автомобіля, при цьому, що остання посвідчення водія не має. Факт того, що відповідач не працевлаштований, зважаючи на наявність вищевказаних обставин, не звільняє батька від обов`язку щодо утримання його малолітнього сина [PERSON] . Виходячи із пояснень відповідача, останній і не намагається докласти зусиль для працевлаштування та отримання належного доходу для утримання малолітнього сина. Суд критично оцінює доводи відповідача, що він здійснює догляд за дідусем похилого віку, в зв`язку з чим позбавлений можливості працевлаштуватись, оскільки за поясненнями самого ж відповідача у нього є інші члени сімї, що також не позбавлені можливості здійснювати відповідний догляд. Більше того, догляд за особою похилого віку не може мати очевидного пріоритету та залишати малолітню дитину без належного утримання. Суд погоджується із доводами представників позивача, що розмір заробітку платника аліментів та/або його відсутність може не братись до уваги при визначенні розміру аліментів у разі наявності у цієї особи витрат, що неспівмірно перевищують його дохід, однак, факт цих витрат та їх розмір повинен бути доведений у встановленому законом порядку, а не грунтуватись на припущеннях. Розмір аліментів, який погоджується сплачувати відповідач на утримання малолітнього сина у розмірі 1 000,00 грн. є очевидно недостатнім не те, що для гармонійного розвитку, а й для забезпечення мінімального рівня в утриманні та забезпеченні дитини. Враховуючи сукупність встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, при цьому, зважаючи на відсутність доведених витрат відповідача та наявність у нього ще однієї дитини від першого шлюбу, розмір аліментів слід визначити у розмірі 3000,00 грн. щомісячно. До закінчення розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, а тому в порядку ч. 2 ст. 246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати слід призначити судове засідання, яке необхідно провести не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. В порядку ст. 430 ЦПК України слід допустити рішення до негайного виконання в межах платежу за один календарний місяць.

Outcome: partial