Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2014 року вона уклала шлюб із [PERSON]. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Вона з 05.07.2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З жовтня 2015 року син проживає окремо від відповідача і з цього часу останній перестав добровільно надавати їй матеріальну допомогу на утримання її та дитини. Син повністю перебуває на її утриманні. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, у неї немає. Відповідач працює, матеріально забезпечений, інших утриманців немає, будь-якими хронічними захворюваннями не хворіє. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] [PERSON] Олександровичем трьох років, тобто до 24 березня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ч.2\~ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Суду пояснив, що працює начальником третього відділення інспекції прикордонної служби відділу прикордонної служби «Павловичі» , отримує заробітну плату в розмірі 3900 гривень на місяць, винаймає квартиру за яку сплачує 1500 гривень, крім того, значну частину грошей витрачає на проїзд до місця служби, а тому не може сплачувати аліменти на дружину у визначеній нею частці. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 25 липня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). В шлюбі у сторін 24 березня 2015 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-АМ № 308551 від 08 квітня 2015 року) (а.с. 6). Згідно довідки Мурованокуриловецької селищної ради № 3864 від 15.12.2015 року [PERSON] проживає з позивачем (а.с. 9). Позивач [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років (а.с. 11). Відповідач проживає в [INFO], працює в Державній прикордонній службі України відділ прикордонної служби «Павловичі», погоджується брати участь в утриманні дитини в розмірі, визначеному позивачем. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що дитина проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує певних коштів, та зважаючи, що утримання дитини є обов'язком обох батьків, вважає справедливим встановити аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, згідно ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної \~допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на \~утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, не виповнилось трьох років, а також те, що позивач не має ніяких доходів, окрім виплат на дитину до досягнення нею 3-х років, суд вважає, що вона має право на утримання, і вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню, також у частці заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/6. При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти на утримання позивача у вказаному розмірі, оскільки доказів цього він не надав. Отже, суд вважає, що 1/4 частка від заробітку відповідача, що буде стягуватись на утримання сина [PERSON], та 1/6 частка від заробітку відповідача, що буде стягуватися на утримання дружини, буде обґрунтованою та законною. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved