Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги, тим що рішенням Ужгородськго міськрайонного суду від 02.12.2019 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. На час розгляду справи про розлучення, [PERSON] не заперечував щодо надання їй матеріальної допомоги на утримання їхнього малолітнього сина, у зв`язку з чим у вона і не ставила питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Однак, після винесення судового рішення, [PERSON] відмовився надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхнього малолітнього сина. На даний час між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання [PERSON] свого батьківського обов`язку на утримання малолітнього сина. Доходи, які вона отримує є недостатніми для повноцінного матеріального забезпечення малолітнього сина. З огляду на зазначене та те, що відповідач працює в ДУ Закарпатській УВП №9, регулярно отримує офіційний дохід у вигляді заробітної плати за трудовим договором, а тому позивач просить задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 25 % від отримуваної ним заробітної плати, щомісячно починаючи з дня звернення з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття. Згідно правил ч. 6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.27 4ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд заяви у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб.сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, яким остання не скористалась. Жодних заяв чи письмових пояснень з приводу даного позову від нього на адресу суду не надходило. Представник третьої особи без самостійних вимог Служба у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи те, що клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимогч.5 ст.279\~ЦПК України проводиться за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішенням Ужгородськоого міськрайонного суду від 02.12.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Судом встановлено, що на час розгляду справи про розлучення відповідач [PERSON] не заперечував, щодо надання позивачці [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим у вона і не ставила питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх спільної дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3ст. 181 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює в ДУ Закарпатській УВП (№9) і отримує офіційну заробітну плату за трудовим договором, що підтверджується виданою довідкою про доходи за 2019 рік. Однак, позивачка в позові посилається на те, що після винесення судового рішення про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] відмовився надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхнього малолітнього сина. Відповідно до ч.1ст.182СКУкраїни при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина;31)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191\~ч.1\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи письмові докази, що містяться в матеріалах даної цивільної справи, зокрема те, що малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою, відповідач по справі участі у його утриманні не бере, жодних доказів, які б спростували доводи позивача не надав, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved