Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, вказавши на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, через що між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що може вплинути на формування її світогляду, на її психічний стан. Фактично шлюбні відносини припинені, тому спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, у зв'язку з чим позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Також позивачка в позовній заяві просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їх спільного сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, а також додаткових витрат на дитину в розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки позивачка ще перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, доходу більше ніякого не отримує, дитина відвідує дитсадок та потребує для розвитку здібностей відвідування дитячих кружків та секцій, на які також необхідні кошти, а згоди щодо їх розміру аліментів сторони не досягли. Сторони до зали судових засідань не з'явились. Позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила про свою згоду на заочний розгляд справи. Суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 09 червня 2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №568(а.с.5). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, у зв'язку з чим сторони фактично шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із зазначених норм та враховуючи, що у сторін сім'я розпалася, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу обґрунтована і доказана, шлюб необхідно розірвати, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачка здійснює догляд за сином, а відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на його утримання не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. В силу ч. 1 ст. 180 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, ніяких більше аліментів не сплачує, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.183 СК України та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає за необхідне визначити аліменти у частці від заробітку відповідача, а саме у розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено нормами ст.ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з нормами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як судом було встановлено, на сплату утримання дитини в дитячому садку було витрачено 353,12 грн., що підтверджується фіскальним чеком(а.с.23). Отже, виходячи із зазначених норм, враховуючи представлені суду докази та те, що позивач не отримує доходу, тому з відповідача належить стягувати додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з її розвитком, в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved