Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначає, що з 26.12.2007 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично між ними припинені з січня 2015 року, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, уникає спілкування з дітьми, не надає матеріальної допомоги, [PERSON] просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей з 18.07.2016 року до повноліття дітей у розмірі по 1 000 грн. на кожного, а також залишити малолітніх дітей проживати з нею. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 26.12.2007 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 26.12.2007 року [NUMBER], актовий запис 4730, видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 700, відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 396, відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва (а.с. 6-7). Сторони на час вирішення справи разом не проживають та спільного господарства не ведуть, майновий спір між сторонами відсутній, діти проживають разом з позивачкою, перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дітей, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Крім того, враховуючи, що діти проживають з позивачкою, домовленості між сторонами щодо утримання дітей не досягнуто, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 грн. Разом з цим, вимога позову про залишення дітей проживати з позивачкою задоволенню не підлягає, оскільки діти мешкають з позивачкою, а доказів на підтвердження спору між сторонами з цього питання не надано.

Outcome: approved