Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 12.09.2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 58), мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя із відповідачем не склалося, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, і шлюбні відносини припинені. Вона не бажає примирення. Вказує, що спільних дітей з відповідачем немає. На підставі вищевказаного, просить розірвати шлюб. У підготовче засідання позивач не з'явилася, подала суду письмову заяву із проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вказала, що не ставить питання щодо повернення судового збору. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов визнає повністю. Ухвалою суду від 29.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого засідання. З урахуванням того, що до розгляду справи по суті від відповідачки надійшла заява про визнання позову, судом постановлено ухвалу про розгляд справи по суті та ухвалення рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову, і прийняття такого визнання судом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.09.2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 58), про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ №081071, видане 12.09.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненськвій області (а.с. 7). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі, вважаючи за необхідне розірвати шлюб, з підстав, вказаних у позові, позивач звернувся до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Згідност. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сім'я фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] вказала, що не ставить питання щодо повернення судового збору, а відтак, зважаючи на норми ст. 13 ЦПК України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не вирішує дане питання, а судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду залишаються за останнім. Враховуючи викладене та

Outcome: approved