Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі зареєстрованому 07 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 57, який не розірвано. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, приблизно з кінця квітня 2016 року вони фактично припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона з дитиною та відповідач мешкають окремо. В теперішній час вона ніде не працює, будь-яких доходів не має, що не дозволяє їй самостійно утримувати та виховувати неповнолітню дитину. Як їй відомо, відповідач знаходиться на військовій службі за контрактом і отримує зарплатню, яку витрачає на свої особисті потреби, натомість їхня дитина потребує постійного, нормального харчування, одягу, тощо. Усе це вимагає значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі забезпечити дитину. Відповідач інших неповнолітніх дітей не має, аліментів нікому не платить. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, хоча має таку можливість та згідно із ст. 180 СК України зобовязаний її надавати. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком я матері так і батька. У звязку із тим, що відповідач у добровільному порядку не надає кошти на утримання дитини, домовленість щодо його участі в утриманні дитини ними не може бути досягнута, тому вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення аліментів вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів він визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. Він є військовослужбовцем Збройних сил України за контрактом, отримує заробітну плату, інших неповнолітніх дітей та аліментних платежів не має, на його утриманні ніхто не знаходиться. Справу просив розглянути за його відсутності. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності сторін та без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 57 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає з позивачкою (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем Збройних сил України за контрактом, інших неповнолітніх дітей і аліментних обовязків не має, на його утриманні ніхто не знаходиться. Відповідач добровільну матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Outcome: approved