Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрований [PERSON], [INFO], як колишній власник, але він фактично з 18.12.2015 року не проживає за місцем реєстрації, особистих речей відповідача в будинку не має і ці обставини підтверджуються відповідним актом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення відповідно до чинного законодавства. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.12.2015 року серії НАС № 973436, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], яка придбала будинок у відповідача [PERSON] (а.с. 8). У зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою № 01-02-37/503 від 26.07.2018 року, виданою виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 11), однак фактично там не проживає, про що свідчить акт, складений 26.07.2018 року депутатом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області Паловинченко Г.Ф. за підписами сусідів (а.с. 12). Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved