Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Іванівської сільської ради Корецького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] про визнання трудового договору (контракту) недійсним, визнання незаконними та скасування рішень Іванівської сільської ради, поновлення на роботі та оплату за вимушений прогул. Зокрема, просить: - визнати контракт з керівником закладу культури від 01 жовтня 2017 року, укладений між позивачем та Іванівською сільською радою Корецького району Рівненської області - недійсним; - визнати незаконними та скасувати рішення Іванівської сільської ради Корецького району Рівненської області № 136 від 27 вересня 2017 року та № 189 від 04 вересня 2018 року; - поновити позивача на посаді завідуючої Іванівським сільським клубом; - стягнути з Іванівської сільської ради Корецького району Рівненської області кошти за вимушений прогул у розмірі середньомісячної заробітної плати за кожний робочий день, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до часу вступу рішення в законну силу; - стягнути з Іванівської сільської ради Корецького району Рівненської області витрати на оплату судового збору та послуг адвоката, які в сумі становлять 6 000 (шість тисяч) гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до розпорядження Іванівського сільського голови №6 від 02.06.2011 року її призначено на посаду завідуючої Іванівським сільським клубом. У серпні 2017 року вказує, що під наполяганнями сільського голови написала заяву про переведення її на контрактну форму трудового договору. Вказує, що не бажала писати заяву, однак вважала, що по суті це не припиняє її трудових правовідносин, а тому врешті-решт не заперечувала і підписала заяву. 04.09.2018 року сесією Іваніської сільської ради Корецького району її звільнено з посади завідуючої клубом с. Іванівка у зв`язку з закінченням строку дії контракту. Вважає дане рішення незаконним та таким, що порушує її права. Зазначає, що переведенням на контрактну форму трудового договору обмежено її права, більше того безстроковий строковий договір від 02.06.2011 року не є розірваним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Пояснила, що з 1994 року працює завідуючою клубом села Іванівка, Корецького району, Рівненської області. 01.10.2017 року під натиском сільського голови перейшла на контрактну форму трудового договору і працювала до звільнення її з посади сесію Іванівської сільської ради 04.09.2018 року. Вказала, що до суду звернулася в лютому 2019 року, оскільки не мала коштів для укладання договору з адвокатом Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав. Вказав, що переведення на контрактну форму трудового договору [PERSON] та її звільнення 04.09.2018 року відбулося з порушеннями норм трудового законодавства. Зокрема, вказав, що п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно сільським, селищним та міським головам надано повноваження призначати керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. Крім того, зазначив, запровадження контрактної форми трудового договору з керівниками закладів культури не застосовується у громадах де кількість населення не перевищує 5000,00 осіб. Підтвердив думку позивача, про те, що в трудовій книжці мав бути запис про закінчення її строкового трудового договору та переведення на контрактну форму. Щодо строку звернення до суду за захистом порушених прав, вказав, що такий строк не є пропущеним з огляду на те, що позивач намагалася в досудовому порядку врегулювати спір, зокрема зверталася до Корецької районної ради та до Корецького бюро безоплатної правової допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні відносно заявлених позовних вимог заперечила з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, просила застосувати строк позовної давності, так як на її думку позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом порушеного свого права. Зазначила, що на виконання вимог Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» Іванівською сільською радою був затверджений Порядок призначення на посаду керівників закладів культури комунальної форми власності за результатами конкурсного відбору. 31.08.2017 року [PERSON] сама написала заяву про переведення її на контрактну форму трудового договору. Після переведення працювала за контрактом, належно виконувала свої обов`язки і жодних заперечень не висловлювала. Після закінчення дії контракту була звільнена за рішення сесії Іванівської сільської ради від 04.09.2018 року. Вважає, що сесія ради відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважна вирішувати всі питання місцевого значення, які віднесені до її компетенції, а тому вправі була приймати вказане рішення. Зазначила, що після закінчення контракту і звільнення [PERSON] з займаної посади вона написала знову заяву про призначення її керівником клубу с. Іванівка, однак рішенням сесії її заяву серед двох альтернативних заяв не було підтримано. Сесія своїм рішенням від 10.10.2018 року №192 новим керівником клубу призначила [PERSON] . Вказала, що Порядком призначення на посаду керівників закладів культури комунальної форми власності за результатами конкурсного відбору передбачено, що конкурсна процедура може не проводитися в громадах чисельністю до 5000,00 тис. осіб, а тому конкурс на посаду керівника клубу і не проводився. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Надала письмові пояснення по суті позову відповідно до якого вважає, що переведення [PERSON] відбулося на виконання вимог Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» та є законним. Вважає, що після закінчення строку дії контракту з [PERSON] вона скористалася своїм правом і подала заяву до сільської ради про призначення її на посаду керівником закладу культури у селі Іванівка, Корецького району. Рішенням сесії №192 від 10.10.2018 року її було призначено на посаду завідуючої клубом культури с. Іванівка. Також, вважає, що позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав з пропуском встановленого законодавством строку. Допитана в судовому засіданні якості свідка [PERSON] , вказала, що являється директором КЗ «Корецький районний будинок культури та дозвілля Корецької районної ради». Знає [PERSON] близько 20 років. Зазначила, що комунальний заклад керівником якого вона є надає методичну допомогу закладам культури клубного характері в Корецькому районі. [PERSON] , як керівник закладу культури с. Іванівка неодноразово брала в різних заходах, що проводилися в районі, отримувала грамоти, серед 34 клубних закладів району клуб під її керівництвом займав шосту позицію. Зауважила, що вона єдина хто працював в районі на контрактній формі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Суду показала, що працює завідувачем сектору культури і туризму Корецької районної державної адміністрації. Знає [PERSON] з часу призначення її на посаду завідуючої сектором культури та туризму. Вказала, що [PERSON] постійно відвідувала тематичні наради та семінари, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що розпорядженням Іванівського сільського голови №6 від 02.06.2011 року [PERSON] призначена на посаду завідуючої Іванівським сільським клубом. На виконання вимог Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» Іванівською сільською радою рішенням сесії №132 від 28.07.2017 року затверджений «Порядок призначення на посаду керівників закладів культури комунальної форми власності за результатами конкурсного відбору». 31 серпня 2017 року [PERSON] написано заяву про переведення її на контрактну форму трудового договору з 01.10.2017 року. Належних і допустимих доказів суду про те, що заяву написано під будь-яким тиском суду не надано. Рішенням сесії Іванівської ради від 27.09.2017 №136 року [PERSON] переведено на контрактну форму трудового договору з 01.10.2017 року. 01.10.2017 року укладено відповідний контракт строком на один рік. 04 вересня 2018 року рішенням сесії Іванівської сільської ради №189 [PERSON] було звільнено з посади завідуючої клубом с. Іванівка Корецького району у зв`язку з закінченням строку дії контракту від 01.10.2017 року на підставі п.2 ч. І ст. 36 КЗпП України. Відповідно до пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури», набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних комунальних закладів культури, згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України. Отже, контрактна форма роботи, запроваджена спеціальним Законом, який і підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду: від 04 квітня 2018 року справа № 753/4687/17 (провадження № 61-6242 св 18), від 07 листопада 2018 року справа № 398/3701/16-ц (провадження № 61-16254 св 18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Посилання позивача та її представника про те, що укладення з нею контракту повинно бути наслідком припинення з ним безстрокового трудового договору шляхом її звільнення на підставі п.9 ст.36 КЗпП України, є помилковим та таким, що не відповідає вимогам діючих норм матеріального права. Термін припинення трудового договору є найбільш ширшим за об`ємом і охоплює окрім всіх випадків закінчення дії трудового договору, в тому числі за угодою сторін, з ініціативи будь-якої із сторін, внаслідок вибуття зі складу підприємства в зв`язку зі смертю, в тому числі й інші передбачені законом випадки, зокрема у разі переведення працівника з його згоди із безстрокових трудових відносин на строкові трудові відносини, через що припинення безстрокових трудових відносин із працівниками не слід пов`язувати виключно із розірванням трудових відносин та наступним звільненням цих осіб. Правовий аналіз норм діючого трудового законодавства (ст.ст.32,36 КЗпП України) в співвідношенні з положеннями п. 2, абз. 2 п.3 розділу II Прикінцевих положень Закону України № 955- VIII, роз`ясненнями Конституційного Суду України від 01.08.2013 року № 22-19-17/1749 та Пленуму Верховного Суду України в Постанові № 9, зумовлює висновок про те, що припинення безстрокових трудових відносин з керівниками державних та комунальних закладів культури, органи управління державних та комунальних закладів культури мають здійснювати саме шляхом переведення таких працівників на контрактну форму роботи,

Outcome: dismissed