Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2006 року та стягнути з нього на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 жовтня 2006 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 130 грн. щомісячно. Рішення набрало законної сили 30.10.2006 року. З часу розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач має заборгованість по аліментах станом на 01.01.2018 рік у розмірі 4680 грн. 00 коп.. Вказала, що з 17 травня 2017 року набрав чинності закон, яким внесено зміни в СК України, де визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на сьогодні складає 930,00 грн. на одну дитину віком від 6 до 18 років, через що позивачка змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 19 жовтня 2006 року заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області № 2-2702 шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 131168 від 30 вересня 2003 року, актовий запис № 205. 19 жовтня 2006 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 130 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2006 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Токмацького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 03.01.2018 року вбачається, що згідно виконавчого листа № 2-3005, виданого 19.10.2006 року Токмацьким районним судом Запорізької області, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 130 грн. щомісячно та має заборгованість станом на 01.01.2018 року у розмірі 4680,00 грн.. Відповідно до довідки КП «Управляюча компанія «Контакт» ТМР від 05.04.2018 року, позивачка проживає без реєстрації разом з сином за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченко, 6/23. Відповідно до п.п.1,2 ст.3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно з п.1 ст.18, п.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум для дитини до 18 років складає 1860 гривні. Тобто мінімальний розмір аліментів не може бути нижчий ніж 930 гривень. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя, відбулися зміни в законодавстві, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом враховано інтереси дитини, вік та здоровя дитини та матеріальне становище платника аліментів, інших утриманців не має, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті аліментів у встановленому законодавством порядку і розмірі. За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи розяснення викладені у п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішення суду чинності. Крім того, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а позивачка звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved