Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], що належав [PERSON], який помер [INFO]. Як спадкоємиця за законом після смерті батька вона своєчасно прийняла спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки втрачені правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями, які б підтверджували право власності померлого на вищевказане майно. Просить визнати за нею право власності на дане майно в порядку спадкування. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Оскільки [PERSON] помер [INFO], то відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5), копією свідоцтва про народження (а.с.7-8) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 02 грудня 1958 року, що підтверджується копією довідки ПП «Інвентаризатор Ічнянщини» від 15 серпня 2017 року за № 135 (а.с.9-10). Спадкоємицею після смерті [PERSON] являється позивачка по справі. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.ст.529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Позивачка, як спадкоємиця за законом, своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, вступила в управління та розпорядження спадковим майном, на даний час користується ним, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки втрачені правовстановлюючі документи на житловий будинок, які б підтверджували право власності померлого на даний житловий будинок з надвірними будівлями, тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями, в зв'язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно, в порядку спадкування.

Outcome: approved