Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2011 року ти живе з ним до теперішнього часу. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них з ним різні погляди на сімейне життя, різні звички і уподобання. За час шлюбу вони не змогли пристосуватися один до одного. З питань побуту, виховання дитини та інших сімейних питань вони не знаходять спільних рішень. Стан речей, що склався, не відповідає її уяві про нормальне подружнє життя, виходячи з цього, збереження шлюбу протирічить її інтересам. Вважає, що збереження шлюбу не можливо. Спільне господарство вони не ведуть фактично з січня 2014 року. Питання про поділ майна, що придбане ними за час шлюбу, буде вирішуватись окремо. Питання про місце проживання малолітньої дитини між ними вирішено - донька буде проживати з нею. У зв'язку з викладеним позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3), від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), шлюбні відносини припинені з січня 2014 року через різні погляди на сімейне життя, різні звички і уподобання, примирення між ними неможливе. Питання про поділ майна, що придбане сторонами за час шлюбу, буде вирішуватись окремо. Спор про місце проживання малолітньої дитини між ними вирішено - донька буде проживати з позивачкою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved