Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову, позивачка [PERSON]посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 13.07.2012 р. було розірвано на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Позивачка [PERSON] бажає повезти дитину на відпочинок за кордон з метою її оздоровлення, розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, однак не може отримати згоди батька на такі поїздки, на підставі чого вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Третя особа орган опіки та піклування Старобільської РДА у судове засідання не з'явилася, надала висновок щодо неможливості проведення відповідної роботи з матір'ю та батьком дитини. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. 03 жовтня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, з'ясував позицію сторін, дослідив матеріали справи й вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню, за слідуючими підставами: За свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8) батьками малолітнього [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13.07.2012 р. (а.с. 7) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України « Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач [PERSON] батько малолітнього [PERSON], [INFO], ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, можливо надати його матері позивачці [PERSON] - дозвіл на вивіз дитини [PERSON] за межі України без згоди батька. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved