Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, [PERSON], позивачка перебуває у шлюбі з 11 липня 2009 року. Наш шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 298. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач постійно надає сину матеріальну допомогу, сторони часто бачаться, відповідач багато часу виділяє синові, тому питання щодо стягнення аліментів не стоїть. З вересня 2013 року сторони не проживають однією сім'єю. За час спільного проживання між сторонами змінилися відносини, зникла любов та взаємопорозуміння. Виникли різні погляди на життя, їх сім'я фактично розпалася. На теперішній час відповідач проживає з іншою жінкою, з якою хоче створити сім'ю. З огляду на викладене, просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 298. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити (а.с.14). [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду Заяву в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.11). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11 липня 2009 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 298. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач постійно надає сину матеріальну допомогу, сторони часто бачаться, відповідач багато часу виділяє синові, тому питання щодо стягнення аліментів не стоїть. З вересня 2013 року сторони не проживають однією сім'єю. За час спільного проживання між сторонами змінилися відносини, зникла любов та взаємопорозуміння. Виникли різні погляди на життя, їх сім'я фактично розпалася. На теперішній час відповідач проживає з іншою жінкою, з якою хоче створити сім'ю. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved