Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.01.1996 року № 86. Позивач зазначає, що в її будинку зареєстрована її донька [PERSON] , яка близько 8 років в ньому не проживає. Із змісту позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку з її домоволодіння не бажає, з позивачем не спілкується, витрати на утримання будинку не несе, спільного господарства з [PERSON] не веде. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. До суду від позивача [PERSON] надійшла заява в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду як підготовчого так і судового засідання по суті не з`явилася. Відзив на позовну заяву в установлений строк не надала, причини неявки в судове засідання не повідомила, тому суд вважає розглянути справу без участі відповідача відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України де зазначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : -відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, -відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин., -відповідач не подав відзив, -позивач не заперечує проти такого вирішення справи, з подальшим виконанням ст. 283 ЦПК України - направлення їй копії заочного рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ст. 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео - та (або) звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа, згідно з ч.1ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2ст.16 ЦК). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.01.1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 86. Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Зачепилівською селищною радою Зачепилівського району Харківської області № 02-20/2835 від 08.10.2019 року [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] по теперішній час. Відповідно до акту обстеження місця проживання депутатом Зачепилівської селищної ради по округу № 4 від 08.10.2019 року встановлено,що [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] не проживає, про що засвідчили сусіди [PERSON] та [PERSON] В силу ст. 391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12квітня 1985року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України від 11грудня 2003 року№1382-4«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.405ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд вважає, що позивач, будучи власником житла, довів належними та допустимими доказами порушення його права на користування і розпорядження належним йому майном, а також створення відповідачем перешкод щодо здійснення ним цих законних прав, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved