Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач посилається на те, що вона - [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Вказує, що даний житловий будинок був нею придбаний 24.12.1998 року, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Бучацькою Л.В., також дане будинковолодіння зареєстроване за нею - [PERSON] в цілому, що підтверджується довідкою виданою УМ МВП ТІ за № 9439 від 13.01.1999 р. Зазначає, що відповідач по справі її син - [PERSON] , [INFO]., зареєстрований в даному житловому будинку, однак, фактично в ньому не проживає понад рік, про точне місце його фактичного проживання їй нічого не відомо. Обставина реєстрації відповідача в будинку, який належить їй на праві приватної власності доводиться довідкою від 03.10.2019р за № 4430, виданою ПП «Ужгородський Будинковий Сервіс». Пояснює, що відповідач не проживає в даному будинку більше року, не сплачує комунальні платежі , в утриманні житла участі не бере, добровільно з реєстрації не знімається, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться, а тому він втратив право на користування житлом. Стверджує, що перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача [PERSON] понад один рік можуть підтвердити свідки: [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а також, вона позбавлена права оформити субсидії щодо оплати комунальних послуг, а тому вона, як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Судові витрати по справі просить не стягувати з відповідача. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач - [PERSON] не з`явилася, однак, 24.12.2019 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце підготовчого засідання повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 24 грудня 1998 року за реєстровим № 662, посвідченого державним нотаріусом Бучацькою Л.В. [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт також підтверджується довідкою виданою УМ МВП ТІ за № 9439 від 13.01.1999 р. З довідки № 4430 від 03.10.2019 року, виданої ПП «Ужгородський Будинковий Сервіс» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. - чоловік, [PERSON] , [INFO]. - син та [PERSON] , [INFO]. - син. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 30.03.1999 року. Даний факт підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області. 05.11.2019 року позивач - [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про приєднання до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви свідка [PERSON] , який стверджує факт не проживання в будинку відповідача. Як вбачається зі змісту заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу - Асаулюк А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2054, [PERSON] , [INFO] , який мешкає в [ADDRESS] , стверджує що [PERSON] , [INFO] , понад один рік не проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Так як, не може бути присутнім в судовому засіданні, просить суд розглянути справу без його участі. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні більше 1 року, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням немає, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved