overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що придбала вказану квартиру згідно договору купівлі-продажу від 06.03.2017 року, у якій до теперішнього часу залишилися бути зареєстрованими відповідачі, чим чинить їй перешкоди у користуванні власністю. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що згідно договору купівлі-продажу позивач є власницею квартири [ADDRESS], в якій залишилися бути зареєстрованими відповідачі [PERSON], [PERSON], чим чинять їй перешкоди у користуванні власністю. Відповідачі в судове засідання двічі не зявився, про день розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, повістки направлені відповідачам за зареєстрованим місцем проживання, повертаються за закінченням строку зберігання. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За згодою представника позивача, суд ухвалив виносити заочне рішення на підставі матеріалів справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 06.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.3-4) Право власності на квартиру належним чином зареєстровано за [PERSON], що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.5). Згідно п. 7 Договору купівлі-продажу від 06.03.2017 року продавці квартири зобовязалися в строк до 09 березня 2017 року знятися з реєстрації у квартирі та зняти з реєстрації всіх, кого там було зареєстровано (а.с.4). Відповідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.03.2017 року № 04-07/з/5703 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON]В.(а.с.8). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що 06 березня 2017 року квартиру [ADDRESS] придбала [PERSON] Відповідачі виїхали до Росії та у квартирі не мешкають. Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У звязку з тим, що відповідачі з реєстраційного обліку у спірній квартирі не знялися, суд вважає, що вони чинять позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визначити розмір часток у праві приватної спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Козятинського нарсуду Вінницької області від 18.07.1990 за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на будинок [ADDRESS] . Позивач має намір виділити свою частку із майна, що є у спільній сумісній власності та відчужити її, однак зробити цього не може, тому що у правовстановлюючому документі не визначені конкретні частки у праві спільної власності. Тому позивач просить визначити частки в судовому порядку. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позов визнала. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення Козятинського нарсуду Вінницької області від 18.07.1990, зареєстрованого 17.12.2009 Козятинським районним структурним підрозділом КП «ВООБТІ» в реєстрову книгу №25 за реєстром Р№3635, за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на будинок [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно з ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідно до рішення Козятинського нарсуду Вінницької області від 18.07.1990, частка кожного із співвласників будинку [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складає 1/3. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] . в якому просить : стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно у відшкодування майнової шкоди 33228,34 грн, моральної шкоди - 50000,00 грн. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником 1/2 частки квартири за адресою : [ADDRESS] , відповідачі власниками 1/4 частки зазначеної квартири . Відповідачі не оплачують комунальні послуги , внаслідок чого позивачка не може отримати субсидію на свою частку квартири, за яку оплачує комунальні послуги . Борг за комунальні послуги становить 29620,42 грн, з них за : опалення та гаряче водопостачання 25807,28 грн; КП « Деснянське» - 3813,14 грн. Зазначає, що вимушена сплачувати комунальні послуги за свою частку квартири щомісячно в розмірі 191,23 грн. У випадку отримання субсидії , сплачувала б 91,01 грн , тобто переплачує за комунальні послуги з вини відповідачів 100,22 грн щомісячно. Всього за період з 01.06.2014 року по 01.06.2017 року позивачка переплатила -3607,92 грн.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Глуховецької селищної об`єднаної територіальної громади, в якому просить визначити розмір часток у праві приватної спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.05.1994 Глухівецьким гірничо-збагачувальним каоліновим комбінатом, зареєстрованого 12.05.1994 Козятинським районним структурним підрозділом КП «ВООБТІ», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач має намір виділити свою частку із майна, що є у спільній сумісній власності та розпорядитися нею, однак зробити цього не може, тому що у правовстановлюючому документі не визначені конкретні частки у праві спільної власності. Тому позивач просить визначити частки в судовому порядку. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі надали до суду заяви, в яких позов визнають. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.05.1994 Глухівецьким гірничо-збагачувальним каоліновим комбінатом, зареєстрованого 12.05.1994 Козятинським районним структурним підрозділом КП «ВООБТІ» в реєстрову книгу №1 за реєстровим №172, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.4-6, 17-19). Рішенням від 11.02.2021 державний реєстратор прав власності на нерухоме майно відмовив у державній реєстрації права власностіна квартиру [ADDRESS] (а.с.20). Згідно з ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.05.1994 Глухівецьким гірничо-збагачувальним каоліновим комбінатом, частка кожного із співвласників квартири [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складає 1/4. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Мирненської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що в неї на праві власності є житловий будинок з приватизованою земельною ділянкою, який знаходиться за адресою с. Мирне, Білокуракинського, району Луганської області, де вона постійно мешкає сама після смерті чоловіка. Також за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] який є її сином, та [PERSON], який є її онуком. На теперішній час відповідачі мешкають за іншою адресою, але у зв`язку з тим, що вони не знялись з реєстрації позивачка не може оформити субсидію. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, просили позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, кожен надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне: Згідно договіру купівлі-продажу [PERSON] є власником житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою, який знаходиться за адресою с. Мирне, Білокуракинського, району Луганської області .(а.с.19-20). Згідно довідки Мирненської сільської ради від 10.05.2017 року позивачка мешкає за адресою с. Мирне, Білокуракинського, району Луганської області після смерті чоловіка одна (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13 травня 2012 року (а.с.12) Суд вбачає що позивачка фактично прийняла спадщину. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділ часток у майні, що є у спільній власності. Позивач у судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, до суду надіслали заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1993 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка зокрема, складається з частки вищезазначеної квартири. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з п.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] разом з [PERSON].є власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. За зазначеною адресою також зареєстрований син позивача [PERSON] - відповідач по справі, який фактично в квартирі не проживаює з 2015 року, його особисте майно в квартирі відсутнє. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву, відповідно до змісту якої з позовними вимогами [PERSON] згодна, просить судове засідання проводити у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи представника позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] в рівних частинах, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с. 6-9). У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], що підтверджується копією домової книги та довідкою про склад сім»ї від 17.07.2018 (а.с.4, 14). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача підтвердили той факт, що [PERSON] з грудня 2014 року не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], про що складено акт (а.с.5). Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на підставі договору дарування від 21.06.2005 р. на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідачі хоча і зареєстровані в даному будинку, але не проживають в ньому, в серпні 2012 року вони виїхали на постійне місце проживання в [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, надавши заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглянути в їх відсутність. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 21 червня 2005 року, будинок [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно повідомлення Дворічанського РС ГУ ДМСУ в Харківській області від 22.09.2014 р. № 34/625, відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], дійсно значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 16 вересня 2014 року, посвідченого секретарем Дворічанської селищної ради, [PERSON] та [PERSON] дійсно значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але не проживають за вказаною адресою з серпня 2012 року по теперішній час. Реєстрація відповідачів за адресою позивача створює для останньої незручності, пов'язані з додатковими витратами на комунальні послуги. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачами права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У належному їй будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають понад 6 місяців. Позивач [PERSON]у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON]у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи через ЗМІ. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. У належному йому будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають понад 6 місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений 6-ти місячний строк, провадиться у судовому порядку. Таким чином, на підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON]втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки в ньому не проживають. Враховуючи, що позивач є власником вищевказаного будинку і у відповідності до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а відповідачі [PERSON], [PERSON]перешкоджають їй у здійсненні такого права, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Що стосується вимог позивача щодо зобов'язання Новоайдарського РС УДМС України в Луганській областізняти відповідачів з реєстрації за адресою: [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають, оскільки Новоайдарський РС УДМС України в Луганській областіне є стороною у даній справі. Крім того, саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 391 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,а саме будинком [ADDRESS] , який на праві особистої приватної власності належить позивачу. Вказує, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а [PERSON] є її донькою. З 2011 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають. Посилаючись на положення ст.. 405 ЦК України просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет - [INFO], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідачі по справі з 15.06.2006 року зареєстровані за спірною адресою, однак не проживають з 2011 року, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї, довідкою № 300 від 15.03.2018 року, поясненнями [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, з підстав вищевикладеного позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідно задовольнити. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved