Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 44715,80 грн. Свої вимоги позивач, посилаючись на приписи ст.ст.141, 180, 185 СК України, обґрунтовує тим, що з 25.09.2009 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.05.2014 року шлюб між ними розірвано, дочка залишилася проживати з матір`ю. Позивач стверджує, що на утримання дитини нею були понесені додаткові витрати в розмірі 44715,80 гривень, які складаються з: 3415,00 гривень - вартість костюму та форми придбаних для занять танцями у гуртку «Ансамбль бального танцю «Сузір`я»; 14475,00 гривень - витрати по оплаті навчання у Школі англійської мови «Blak Sea English School»; 16999,00 гривень - вартість ноутбуку «Acer Swift», придбаного для забезпечення дистанційного навчання дитини в Чорноморській гімназії №1; 1951,80 гривень - оплата навчання дитини в Чорноморській гімназії №1; 4025,00 гривень - вартість дитячого одягу; 3850,00 гривень - вартість велосипеду придбаного для дитини (а.с.1-5). Відповідач надав відзив на позов в якому зазначив що позовні вимоги не визнає в повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Вказує що усі витрати, зазначені позивачем у позовній заяві, не є додатковими витратами на дитину, а відносяться до загальних витрат, які мають покриватися в тому числі і за рахунок аліментів, які він сплачує за рішенням суду, та, на його думку, позивачем не обґрунтовано висновків що зазначені нею витрати є додатковими у розумінні статті 185 СК України, тобто викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача на його користь судові витрати в розмірі 7095,00 грн. (а.с.33-34). Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій зазначила що позов підтримує у повному обсязі та просить судовий розгляд справи здійснити за її відсутністю (а.с.32). Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони відповідача, та просить врахувати правову позицію викладену відповідачем у відзиві (а.с.59). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25.09.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Згідно довідки Олександрівської селищної адміністрації №80 від 15.01.2020 дитина зареєстрована за однією адресою з позивачем (а.с.9). Згідно довідок Будинку дитячої та юнацької творчості Чорноморської міської ради Одеської області №05-02/32 від 14.04.2021 та №05-02/50 від 25.05.2021 впродовж 2020-2021 навчального року дитина - [PERSON] дуже рідко (приблизно 5 разів) відвідувала заняття з танців у гуртку «Ансамблю бального танцю «Сузір?я» (а.с.10, 40). Згідно довідки від 12.04.2012 року дитина - [PERSON] навчається в Школі англійської мови «Blak Sea English School» (а.с.12). Згідно довідки Чорноморської гімназії №1 Чорноморскої міської ради Одеської області від 26.04.2021 №01-18/186 за загально освітньою програмою дитина вивчає дві іноземні мови - англійську та німецьку, і має гарні досягнення з цих предметів, та з 16.10.2020 року навчається дистанційно, онлайн-уроків не пропускала (а.с.42). Згідно фіскальних чеків, квитанцій до прибуткового касового ордеру, видаткової накладної, товарного чеку, накладної, позивачем здійснено оплату навчання та певних товарів на загальну суму 44715,80 гривень (а.с.11, 13-21). Згідно свідоцтва про одруження виданого 22.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 22.08.2015 року відповідач одружився з [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи (а.с.44, 45). Згідно свідоцтва про народження, виданого 16.02.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [INFO] у відповідача народилася молодша дитина - [PERSON] (а.с.43). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.06.2021 року станом на 31.05.2021 року за судовим наказом №501/2020/15-ц виданим 23.09.2015 року Іллічівським міським судом Одеської області відповідач має передплату по аліментах в сумі 10524,90 гривень (а.с.57). Згідно квитанції №36882054-1 від 25.05.2021 року відповідач сплатив адвокату Чугунову Віктору Володимировичу гонорар в розмірі 7000,00 гривень за договором №25-05/21 про надання правничої допомоги від 25.05.2021 (а.с.36, 37). Згідно квитанції №36882054-2 від 25.05.2021 року відповідач поніс витрати в сумі 95,00 гривень по сплаті банківських послуг за перерахування коштів на рахунок адвоката (а.с.37), та 42,00 гривні - послуг «Укрпошти» щодо відправлення відзиву рекомендованою поштою на адресу позивача (а.с.58). Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 185 СК України визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яким роз`яснено, що відповідно до ст.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Суд не бере до уваги доводи позивача про сплату як додаткових витрат на дитину: на придбання ноутбуку «Acer Swift» для забезпечення дистанційного навчання, дитячого одягу, велосипеду та на оплату навчання в гімназії, так як перелічені витрати не обумовлюються винятковими обставинами - важкою хворобою дитини, каліцтвом, тощо або особливими обставинами, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, а спрямовані на загальний розвиток дитини. Суд критично оцінює доводи позивача в частині наявності додаткових витрат обумовлених навчанням у Школі англійської мови «Blak Sea English School» та придбанням костюму та форми для занять танцями у гуртку «Ансамбль бального танцю «Сузір`я», оскільки зазначені витрати не викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. У свою чергу суд зауважує що дуже рідке відвідування дитиною гуртку танців (5 разів протягом 8 місяців) відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, і зумовлені із розвитком здібностей дитини в цьому. Таким чином, заявлені вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають як недоведені та необґрунтовані. Щодо розподілу понесених відповідачем витрат на отримання правничої допомоги адвоката, суд зауважує наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенцій про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». За таких обставин суд дійшов висновку, що з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4000,00 гривень, як компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката, наявність яких підтверджується: договором №25-05/21 про надання правничої (адвокатської) допомоги від 25.05.2021 року (а.с.36), банківською квитанцією №36882054-1 від 25.05.2021 року (а.с.37), актом виконаних робіт від 03.06.2021 року (а.с.38), ордером серії ВН №1045949 від 08.06.2021 року та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1543 від 03.04.20007 року (а.с.56). У відповідності до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved