Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 01.10.2013 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Зазначає, що побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги не змогли. Останнім часом стосунки в їхній сім'ї розладилися, чоловік займається влаштуванням власного життя, на родину не зважає, з огляду на що шлюб перетворився на формальність. З огляду на зазначені обставини в період сімейного життя між ними почали виникати суттєві непорозуміння, які з часом лише поглиблювалися. Проживаючи в шлюбі вони почали розуміти, що не збігаються ані характерами, ані типами темпераменту. Зазначені обставини призвели до того, що протягом тривалого часу вони мешкають окремо, наміру зберегти сім'ю відповідач не має. У зв'язку з викладеним, подальше спільне життя позивач вважає неможливим, збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина. Спору щодо поділу майна на час звернення до суду немає. Дитина проживатиме з нею. Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач просила слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позов визнає та проти задоволення позову не заперечує. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд, за правилами 112 Сімейного кодексу України, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало виникнення суттєвих непорозумінь та несумісність характерів та типів темпераменту, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Відповідач подав заяву, в якій вказав, що проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved