Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 липня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1643 та просила визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] разом із нею. В обґрунтування своїх вимог, зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2015 року, не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Пояснила, що з боку відповідача, окрім примусової сплати аліментів, відсутня будь-яка зацікавленість у вихованні дитини, а тому вважає, що дитина повинна проживати саме із нею. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 27 липня 2013 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1643 (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, разом не проживають, подальше збереження шлюбу позивачка вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Статтею 161 СК України встановлено, що спір про місце проживання дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Як вбачається із матеріалів справи, місце проживання сторін зареєстроване за різними адресами, дитина проживає разом із матір'ю, а тому суд приходить до висновку місце проживання [PERSON], [INFO] визначити разом із матір'ю [PERSON]. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved