Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження у неї дітей - [PERSON] та [PERSON], які народилися 17 квітня 2016 року в м. Донецьку, посилаючись на наступне. Заявник зазначає, що вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], і 17 квітня 2016 року о 19 годині 52 хвилини та о 19 годині 53 хвилини в центральній міській клінічній лікарні № 3 міста Донецька народила двох дівчаток, батьком яких є [PERSON] Документом, що підтверджує факт народження дітей, є медичні свідоцтва про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43, видані центральною міською клінічною лікарнею № 3 міста Донецька, не підпорядкованою закладам охорони здоровя України, за формою № 103у, встановленою наказом Міністерством охорони здоровя Донецької Народної республіки. В медичних свідоцтвах зазначено, що 17 квітня 2016 року о 19 годині 52 хвилини та о 19 годині 53 хвилини [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], народила двох дівчаток. У травні 2016 року заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації народження дітей, однак, у державній реєстрації народження дітей та видачі свідоцтв про народження їй було відмовлено, оскільки представлені на реєстрацію медичні свідоцтва про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43 не відповідають вимогам чинного законодавства України. У зв'язку з вищевикладеним заявник була вимушена звернутися до суду з вказаною заявою з метою державної реєстрації народження дітей, оскільки іншого шляху законодавством не передбачено. [PERSON] в поданій заяві прохає розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в поданій заяві прохає розглянути справу без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ Зі змісту статті 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що заявник є матірю народжених дітей, що підтверджується наданими заявником документами - медичними свідоцтвами про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43, виданими центральною міською клінічною лікарнею № 3 міста Донецька, копії яких є в матеріалах справи. Заявник зазначає, що вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], і 17 квітня 2016 року о 19 годині 52 хвилини та о 19 годині 53 хвилини в центральній міській клінічній лікарні № 3 міста Донецька народила двох дівчаток, батьком яких є [PERSON] Документом, що підтверджує факт народження дітей, є медичні свідоцтва про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43, видані центральною міською клінічною лікарнею № 3 міста Донецька, не підпорядкованою закладам охорони здоровя України, за формою № 103у, встановленою наказом Міністерством охорони здоровя Донецької Народної республіки. В медичних свідоцтвах зазначено, що 17 квітня 2016 року о 19 годині 52 хвилини та о 19 годині 53 хвилини [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], народила двох дівчаток. У травні 2016 року заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації народження дітей, однак, у державній реєстрації народження дітей та видачі свідоцтв про народження їй було відмовлено, оскільки представлені на реєстрацію медичні свідоцтва про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43 не відповідають вимогам чинного законодавства України. Відповідно до ч. 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є, зокрема, а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Донецьк, на території якого 17 квітня 2016 року [PERSON] народила дітей. Відповідно, документи про народження, видані на тимчасово непідлеглій владі України території України, є недійсними та не створюють правових наслідків. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами, не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались, з 01.12.2014 року вважаються недійсними. \~\~\~\~ Судом встановлено, що 17 квітня 2016 року у м. Донецьк заявник народила двох дітей. Медичні свідоцтва про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43 від, видані медичним закладом, що знаходиться на тимчасово непідлеглій владі України території, є недійсним та, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 та наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року, не створює правових наслідків, тобто\~\~для проведення державної реєстрації народження дітей існують об'єктивні перешкоди. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Виходячи з цього, суд вважає допустимим і належним доказом медичні свідоцтва про народження від 17 квітня 2016 року № 42 та № 43, видані центральною міською клінічною лікарнею № 3 міста Донецька. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість заявнику здійснити державну реєстрацію народження дітей.

Outcome: approved