Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що від шлюбу у них [INFO] року народилася дитина - [PERSON]. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не виділяє коштів на утримання дитини. Тому вона змушена звернутись до суду і просити стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно до виповнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вказала, що вона на даний час проживає окремо від відповідача, хоча перебувають у шлюбі, не працює бо доглядає за дитиною, знімає квартиру, отримує лише допомогу на дитину приблизно 860 грн. та 440 грн. допомоги як внутрішньо переміщена особа. Відповідач не надає достатньо коштів для утримання дитини. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково. Погоджується сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. щомісячно. Повідомив, що він офіційно не працює, підробляє на заробітках, робить ремонти та отримує приблизно 5000 грн. в місяць, враховуючи, що взимку роботи менше. Майна не має, автомобіля не має, свого житла він не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матір'ю, яка її утримує. Дані обставини визнаються сторонами. Відповідач на даний час офіційно не працює, хоча отримує дохід від тимчасових робіт. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.12.2017 року встановлено в розмірі 1492 грн.. Враховуючи викладене, положення ч. 2 ст. 182 СК України, яким встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача слід проводити у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн.. Посилання позивача на те, що вона не працює, винаймає житло, не спростовує висновки суду про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, встановленому судом. У позові не зазначено інших обставин, які б свідчили про додаткову потребу позивача у коштах для утримання дочки. Тому суд виходить із того, що інші такі додаткові обставини відсутні. Оскільки згідно ст. 12, 13 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Посилання позивача лише на те, що відповідач має можливість платити аліменти в розмірі 2000 грн., нічим не підтверджене. При цьому, суд вважає необгрунтованим посилання позивача як на обставину, що має враховуватись при визначенні розміру аліментів на дитину, на те, що відповідач повинен брати участь в її утриманні, бо вона доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки позивачем не пред'являлись вимоги про стягнення з відповідача коштів на її утримання. Що не позбавляє позивача можливості звернутись із відповідним позовом в загальному порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що аліменти, які слід стягнути з відповідача, необхідно визначити в розмірі 1200 грн.. Такий розмір суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи доведені обставини щодо матеріального становища сторін, інші обставини справи і інтереси дитини. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial