Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 грудня 2015 року вона уклала шлюб із [PERSON], який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1338. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. З народженням дитини їх стосунки з чоловіком почали погіршуватись, тривалий час вони не могли знайти порозуміння з більшості питань і жили як чужі люди, в звязку із чим почуття любові та поваги між ними втрачено. Станом на сьогодні вони проживають окремо. Наразі вона не має можливості працювати, у звязку із доглядом за дитиною. Вважає, що батько дитини, який здоровий та працездатний зможе сплачувати аліменти на рівні 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) на її утримання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, при цьому пояснила, що з 09.02.2019 року вона з відповідачем спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. З цього часу дитина проживає із нею. На даний час вона не працює, так як доглядає за дитиною. Вона отримує державну допомогу на дитину у розмірі 860 грн. щомісячно та інколи їй допомагають її батьки. Інших доходів вона не має. На її утриманні інших осіб не має та стягнення за виконавчими документами із неї не проводиться. Відповідач періодично надає їй допомогу, а саме у лютому 2019 року перерахував їй кошти у розмірі 900 грн., у березні 2019 року перерахував 2000 грн. та у квітні 2019 року перерахував 200 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та суду пояснив, що дійсно не проживає з позивачем з лютого 2019 року та з цього часу спільне господарство не ведуть. Дитина проживає із позивачкою. Він інших дітей не має та інші особи на його утриманні не перебувають. Стягнення за виконавчими документами із нього не проводяться. На даний час він не працює та перебуває на обліку у Центрі зайнятості як безробітний. Позивачу періодично надає матеріальну допомогу, а саме у лютому 2019 року перерахував їй кошти у розмірі 900 грн., у березні 2019 року перерахував 2000 грн. та у квітні 2019 року перерахував 200 грн. Згідно ст.206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №140289, яке видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 25 грудня 2015 року, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2015 року. Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №274036, яке видане 01 листопада 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами, із лютого 2019 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть і з цього часу дитина сторін проживає із позивачкою. Позивач на даний час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами, відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини, а саме а саме у лютому 2019 року перерахував позивачу кошти у розмірі 900 грн., у березні 2019 року перерахував 2000 грн. та у квітні 2019 року перерахував 200 грн. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, встановлені судом обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на її утримання є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved