Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом та 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,що розтащований за адресою: с. Черкаська Лозова вул. 1 Травня № 59 Дергачівського району Харківської області. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідач по справі - [PERSON] є її рідним братом, який проживає в спадковому домоволодінні за адресою: с. Черкаська Лозова вул. 1 Травня 59 Дергачівського району Харківської області. За життя їхня мати [PERSON] збудувала два житлових будинки А-1 та Б-1 і надвірні забудови. [PERSON], померла 12 квітня 2010 року. Після смерті матері, вона, як спадкоємець першої черги звернулася в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але їй було запропоновано звернутися до приватного нотаріуса Дергачівського нотаріального округу Харківської області [PERSON], яка видала їй на руки Витяг зі спадкового реєстру 13.09.2010 pоку, в якому вказано, що відкрита спадкова справа 13.09.2010 року і порекомендувала звернутися до суду. Відповідно технічного висновку про стан будівних конструкцій і можливість експлуатації присадибних жилих будинків: будинку літер А-1 з верандою а, тамбуру а-1 і будинку літера Б-1 з верандою літера б, надвірних будівель: сараю літ.В, льоху літ.в, гаражу літ.Г, вбиральні літ. Д, № 1-2- огорожа, № 3-колонка, що розташовані по вул. 1 Травня № 59 с. Черкаська Лозова Дергачівського pайону Харківської області забезпечує несучу спроможність достатню для їх експлуатації, технічний стан основних будівельних конструкцій не суперечить технічним даним і відповідають вимогам екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та іншим нормам і правилам, діючих на території України. Домоволодіння і господарські будівлі можуть експлуатуватися безпечно для життя та здоровя людей. 21 липня 2005 року їхня мати оформила заповіт на неї на 1/2 частину належного їй майна, а інша 1/2 частина домоволодіння повинна ділитися на неї та її брата відповідача по справі [PERSON] в порядку спадкування за Законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити її в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на його необгрунтованість. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними сестрою та братом. Відповідно договору купівлі продажу від 14.10.1969 року [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: с. Черкаська Лозова вул.. 1-го Травня №59 Дергачівського району Харківської області. Договір зареєстрований в виконавчому комітеті Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області за № 308. Згідно наказу № 224 по радгоспу Шевченківський від 14.10.1969 року [PERSON] наділено 0,08 га у звязку з купівлею житлового будинку по вул. 1-го Травня № 59 с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. Їхній батько [PERSON], помер 24.09.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, за актовим записом №76. Їхня мати - [PERSON], померла 12 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, за актовим записом №29. Згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, 21.07.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №13 [PERSON] заповіла 1/2 частину належного їй майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом буде мати право своїй доньці [PERSON] Спадщину після смерті матері [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли у встановлений законом шестимісячний строк, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору у встановлений 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця,про що сторони не заперечують. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до діючих норм цивільного права спадщина ділиться між спадкоємцями в разі наявності заповіту за заповітом, а в разі вудсутності заповіту за законом, а застосуквання обох цих норм є неприпустимим. Згідно відповіди Комунального підприємства технічної інвентаризації Інвенрос від 21.12.2012 року № 3931-Г, наданої на запит юридичної консультації Дергачівського району від 05.11.2012 року право власності на житловий будинок № 59 по вулиці 1-го Травня в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області не оформлене. Відповідно довідки сільської ради № 2062 від 02.11.2012 року житловий будинок в по господарській книзі за записом №1017 числиться в цілому за [PERSON]. Згідно довідки № 1323 від 04.10.2010 року виданої виконкомом Черкасько- Лозівської сільської ради: житловий будинок з надвірними побудовами в по господарській книзі числиться за № 1017 та належить [PERSON]. Двір робочий, присадибна ділянка землі 0,11 га, яка належить сільській раді. Відповідно акту депутата від 26.08.2013 року [PERSON] з 1982 року і по даний час за адресою вулиця 1 Травня № 59 с.Черкаська Лозова не проживає, ніяких розрахунків не проводить. Згідно довідки Черкасько-Лозівської сільської ради за вищевказаною адресою проживає [PERSON] разом зі своєю сімєю. Відповідно до матеріалів інвентарної справи №1321 право власності на спірне домоволодіння не оформлено Згідно п.6 Постанови № 6 Пленуму Вищого Спеціальзованого Суду України з розгляду ивілних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є обєктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Згідно п.7 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування », якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За таких обставин,суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не усунуті недоліки позовної заяви згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 рок, а саме встановлення кола спадкоємців та спадкової маси , яка підлягає поділу між спадкоємцями. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів,що спадкове майно на яке вона просить визнати право власності, належало спадкодавцю, а тому вважає позов таким,що не підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1222, 1233-1236, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: dismissed