Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них 31.03.2003 року народилася донька [PERSON]. В даний час дочка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи, однак матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Тому вона змушена звернутись до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, до досягнення повноліття дочкою. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що після розірвання шлюбу вони близько року жили разом, а останні два місяці вже не живуть. Відповідач працює на «Вінницькій птахофабриці» та стабільно отримує заробітну плату, однак на утримання дитини належних коштів не виділяє. Між ними була домовленість по сплаті коштів, однак відповідач її порушив. Її заробіток становить близько 1600-1800 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що надавав кошти на утримання дитини, і лише протягом останніх двох місяців він не надавав на початку місяця коштів, бо затримали заробітну плату. А коли віддали, то десь 20-го числа відразу запропонував щось купити дитині, а позивач відмовилась. Його заробіток становить близько 4000-6000 грн. Вважає, що відповідач може витрачати кошти не за призначенням, а тому на його думку достатньо буде сплачувати аліменти в розмірі 800-1000 грн. на місяць. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи. Дані обставини визнаються сторонами, а тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування. Відповідач має постійних дохід, а тому стягнення аліментів з нього слід проводити у частці від доходу. Заперечуючи проти розміру стягуваних аліментів, відповідач вказує, що погоджується сплачувати на утримання дитини 800-1000 грн. Враховуючи, що відповідач зазначає, що його заробіток становить 4000-6000 грн., то 1/4 частина його заробітку і становитиме суму, близьку до тієї, яку він погоджується сплачувати. При цьому суд також враховує те, що з 01.09.2015 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 1455 грн. на місяць. Суд критично ставиться до заперечень відповідача про те, що позивач може використовувати аліменти не за призначенням, оскільки дане твердження відповідача ним не підтверджено жодними доказами, і є його припущенням. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно ст. 186 СК України, відповідач може ініціювати перед органом опіки та піклування питання щодо перевірки цільового витрачання аліментів, за результатами якої він зможе ставити питання про зменшення розміру аліментів, в разі їх нецільового використання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину у вказаному позивачем розмірі, який суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини справи і інтереси дитини. Тому суд вважає, що необхідно задовольнити позов. На підставі викладеного та

Outcome: approved