Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову посилалася на те, що 29.11.2018 року вона уклала з відповідачем договір позики строком на один рік, тобто до 29.11.2019 року. Указаний договір укладений у вигляді розписки, яку відповідач підписав власноручно. Відповідно до розписки, 29.11.2018 року вона передала [PERSON] суму 5000,00 доларів США. Однак до цього часу відповідач суму боргу не повернув, на її неодноразові прохання добровільно повернути борг не реагує. Тому просила стягнути з [PERSON] на її користь борг у сумі 131383,50 грн та судовий збір у розмірі 1313,90 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Крім того надав оригінал розписки від 29.11.2018 року, копію якої було додано до позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти отримання ним грошових коштів в борг та підписання розписки від 29.11.2018 року. У той же час пояснив, що договір позики він укладав не з [PERSON] та особисто її не знає. Боргові кошти він отримав у гривневому еквіваленті від іншої особи, прізвище якої не назвав. Власноручно вказану розписку не писав, проте розумів її зміст та підписався під нею особисто. Борг за розпискою повернув частково, проте доказів про це не має. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, за змістом наданої розписки від 29.11.2018 року, [PERSON] взяв у борг 5000,00 доларів США у [PERSON] строком на один рік до 29.11.2019 року. Підписання вказаної розписки відповідач не заперечив. За п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст.\~1047\~ЦК України,\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~незалежно від\~суми.\~На підтвердження\~укладення договору\~позики та\~його умов\~може бути\~представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 16.01.2019\~року в\~справі №464/3790/16-ц\~вказано,\~що за\~своїми правовими\~ознаками договір\~позики є\~реальним,\~одностороннім (оскільки,\~укладаючи договір,\~лише одна\~сторона -\~позичальник зобов`язується\~до здійснення\~дії (до\~повернення позики),\~а інша\~сторона -\~позикодавець стає\~кредитором,\~набуваючи тільки\~право вимоги),\~оплатним або\~безоплатним правочином,\~на підтвердження\~якого може\~бути надана\~розписка позичальника,\~яка є\~доказом не\~лише укладення\~договору,\~але й\~посвідчує факт\~передання грошової\~суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення грошових коштів у строк та в розмірі, визначеним договором позики. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримання виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У той же час, оригінал боргової розписки не містить будь-яких відміток щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань. Інші докази, що підтверджували б повернення боргу, в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас відповідач не надав суду жодних доказів на спростування пред`явлених позовних вимог. Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, просила стягнути з відповідача грошові кошти не у валюті, що визначена договором позики, а у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.11.2021 року, на момент звернення до суду з вказаним позовом. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим НБУ, курс гривні щодо долара США, станом на 01.11.2021 року, становив 26,2767 грн за 1 долар США. Ураховуючи викладене, оскільки відповідач до теперішнього часу зобов`язання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача [PERSON] 131383,50 грн, що є еквівалентом 5000,00 доларів США. Аналізуючи надані суду письмові докази, ураховуючи, що позовні вимоги повністю обґрунтовані та підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з квитанції №4 від 02.11.2021 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1313,90 грн. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. На підставі ст. 1046-1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved