Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] 14.10.2006 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 615. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає і перебуває на повному її утриманні. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.06.2013 року шлюб було розірвано та [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 22.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В позові позивач вказує, що враховуючи вимоги ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь, не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та є занадто низьким. Її середня зарплата становить всього 3100 грн. на місяць, тому для самостійного забезпечення гармонійного розвитку дитини в неї виникають труднощі, тому вона просить збільшити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] з розміру 400 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття до розміру ? заробітку (доходу) [PERSON], як платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримала позов з посиланням на обставини, що викладені в ньому. Також, вона пояснила, що розмір її заробітної плати занадто малий, у зв'язку з чим вона не в змозі забезпечити дитині належний рівень матеріального забезпечення самостійно, а розмір коштів в сумі 400 грн., які стягуються з відповідача є занадто малим, у тому числі із врахуванням інфляції. Позивач вказувала, що влітку відповідач разом з дитиною їздив відпочивати в Туніс і тому у нього є можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він працює будівельником і їздить на заробітки за кордон. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він ніде не працевлаштований, має захворювання хребта і вважає, що аліменти, які були з нього стягнуті у твердій грошовій сумі потрібно залишити без змін. Також він вказував, що за взаємною домовленістю із позивачкою, під час розлучення він залишив її половину будинку за адресою [ADDRESS] і повністю все майно, і у зв'язку з цим аліменти з нього були стягнуті у твердій грошовій сумі ( між ними на момент розлучення була така домовленість). Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що під час шлюбу у сторін по справі народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с. 5). 05 червня 2013 року рішення Уманського міськрайонного суду було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 22.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7) Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Проаналізувавши документи, які позивач надала до позову на підтвердження своїх позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач жодним чином не довела свої вимоги. Всі надані документи свідчать про піклування та утримання дитини, що є обов'язком не лише батька, а й матері. Документів, з яких можливо було встановити збільшення витрат на дитину у зв'язку з змінами матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я дитини чи отримувача аліментів, суду не надано. Посилання позивача на те, що її середня заробітна плата становить всього 3100 грн. на місяць, суд не приймає до уваги, так як наявність даної обставини не підтверджує необхідність збільшення розміру аліментів. Таким чином, позивач не навела жодного доказу щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я дитини чи одержувача аліментів, з часу постановлення рішення суду про стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: dismissed