Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що 23.02.2004 року на підставі розпорядження Тарутинської РДА від 07.10.2003 року № 391/А-2003 їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Оформлюючи зазначений Державний акт, в графі «прізвище, імя, по батькові» вона зазначена як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». З-за наявності цієї помилки заявник на теперішній час не в змозі належним чином оформити земельну ділянку. В судове засідання заявник не з'явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності про що надала відповідну заяву. Представник заінтересованої особи Тарутинської РДА Одеської області заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов'язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2004 року заявник отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Тарутинської РДА Одеської області від 07.10.2003 року № 391/А-2003, розміром 1,50 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Тарутинського району Одеської області, де в графі «прізвище» помилково записано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області 04.07.2002 року згідно якого прізвище, ім'я, по батькові заявника зазначено як «[PERSON]» (а.с.3). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони знають [PERSON] і її прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]», як зазначено в Державному акті (а.с.8). Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому право на належне оформлення земельної ділянки, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved