Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Зазначала, що 20.11.15 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ауді», н.з. [NUMBER] та «Хюндай», н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 19.02.16 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Скайд». Вона звернулася до зазначеної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Експертом страхової компанії було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Хюндай», н.з. [NUMBER] складає 10 641 грн. 71 коп. Однак виплати страхового відшкодування не відбулося. Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь 10 641 грн. 71 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та витрати на проведення експертизи у розмірі 600 грн., а також судові витрати. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 20.11.15 [PERSON] , керуючи автомобілем «Ауді», н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Набережно-Рибільській, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», н.з. [NUMBER] , в результаті чого пошкодження отримали обидва транспортні засоби (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 19.02.16 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] (а.с. 6-8). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1820/15 від 19.04.16, складеного ФОП [PERSON] за заявою ПАТ «СК «Скайд», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Хюндай», н.з. [NUMBER] складає 10 641 грн. 97 коп. (а.с. 9-30) У позовній заяві [PERSON] вказує на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», у серпні 2016 року вона дізналася, що ПАТ «СК «Скайд» було позбавлено членства в МТСБУ та має значні проблеми з виплатами по існуючим зобов`язанням. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)). Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до ст. 22.1. Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказів того, що ПАТ «СК «Скайд» відмовило у виплаті страхового відшкодування за страховою подією, яка мала місце 20.11.15 позивачем суду не надано, як не надано і доказів того, що воно ліквідовано або визнано банкрутом. До того ж, МТСБУ згідно із Законом виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. Не надано суду доказів і того, що розмір матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідальності, визначений у договорі про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, визначеній у ст. 3 Закону. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.18, справа № 755/18006/15-ц. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Оскільки позов задоволенню не підлягає, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 600 грн. витрат на проведення експертизи та судовий збір.

Outcome: dismissed