Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на користь сина [PERSON], [INFO], на його утримання в розмірі 50 % прожиткового мінімуму щомісячно на весь період навчання, тобто до 30 червня 2017 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було розірвано 25 березня 2013 року за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області. Від сумісного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені Петра Василенка та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач сплачував аліменти до повноліття сина, а після досягнення дитиною повноліття - перестав надавати матеріальну допомогу, хоча працездатний і отримує заробітну плату. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила стягнути аліменти на користь сина, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2014 року і на період навчання на денному відділенні в Харківському національному технічному університеті сільського господарства імені Петра Василенка. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, при цьому пояснив, що за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 квітня 2011 року він сплачує аліменти на користь позивача на утримання меншого сина [PERSON], [INFO]. На даний час він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням цього рішення, якщо позов буде задоволено в повному обсязі, будуть порушуватись його права, оскільки у нього залишиться мізерна сума грошей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 25 березня 2013 року (а.с.09). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.03, 11). Батьком даних дітей в свідоцтвах про їх народження записаний відповідач [PERSON] і останній цього не заперечує. Син [PERSON] на даний час навчається на першому курсі денного відділення Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка за державним замовленням (а.с.04), але знаходиться на утриманні позивача і це підтверджується довідкою, виданою виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с.05). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в ст.182 СК України. Відповідач [PERSON] працездатний та працює на даний час в АК «Харківобленерго», його дохід має регулярний характер, за шість місяців нарахована заробітна плата в розмірі 28 442 грн. 87 коп.(а.с.33). Крім того, відповідач за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 квітня 2011 року сплачує аліменти на користь позивача на утримання меншого сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно довідки, за шість місяців відповідач сплатив аліментів на користь позивача на суму 11 653 грн. 05 коп. (а.с.33). Таким чином, дослідивши обставини справи, перевірив їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи матеріальне положення позивача [PERSON], яка несе витрати на утримання сина студента, матеріальне становище дитини сторін - сина [PERSON], який на даний час навчається у навчальну закладі на бюджетній основі, але стипендію на даний час не отримує, а також матеріальне положення відповідача у справі [PERSON], який має на утриманні інших осіб, сплачує аліменти на утримання меншої дитини, суд вважає, що відповідач має можливість надавати своєму повнолітньому синові, який продовжує навчання, матеріальну допомогу, але в меншому розмірі, як цього вимагає позивач. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає необхідним стягнути аліменти з дня пред'явлення позову, тобто з 26 лютого 2014 року. Оскільки право повнолітньої дитини на утримання припиняється згідно ст.199 СК України у разі припинення навчання, а також досягнення 23 років, аліменти слід стягнути до припинення навчання, але не триваліше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до довідки № 178 від 03.09.2013 року строк навчання [PERSON] до 30 червня 2017 року. Право на утримання аліментів невід'ємно пов'язане з навчанням. Тому, закінчення навчання припиняють право на утримання аліментів. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. Згідно з п.1 ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial