Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що 28 вересня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Кошелівської сільради Хустського району. За час спільного проживання з відповідачам у них народилося одна дитина син [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем більше двох років спільно не проживають, оскільки відповідач без поважних на то причин залишив сімю. Неповнолітній син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач в добровільному порядку коштів на його утримання не надає. В позові позивачка зазначила, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, постійно виїжджає на заробітки та отримує нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців немає, тому він взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується наявними в матеріалах справи розписками, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про розгляд справи у її відсутності, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що від спільного проживання у сторін народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки (а.с. 8). Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідач виїжджає на сезонні роботи та отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не утримує свою дитину, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, виїжджає на сезонні роботи та отримує мінливий дохід, не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved