Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 жовтня 2010 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №15. Від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільне проживання однією сім`єю з відповідачем стало неможливим, їх шлюбні відносини припинено з жовтня 2019 року, причиною розпаду сім`ї стали несумісність характерів та різні погляди на життя, на грунті чого виникали постійні сварки. Зазначає, що неодноразові спроби примирення результату не дали. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. У зв`язку з наведеним, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Крім цього просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення, зокрема, у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі (а.с. 20-21). Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом ч.3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.9). Судом встановлено, що сторони з жовтня 2019 року шлюбно-сімейні відносини не підтримують та разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалася, шлюб між сторонами носить формальний характер. Задовольняючи позов [PERSON] про розірвання шлюбу, суд враховує, що шлюб має добровільний характер та грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Примушування до збереження сім`ї є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. [PERSON] скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем. За таких обставин, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, так як між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, їх шлюб носить суто формальний характер, а тому збереження сім`ї є неможливим. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved