Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, за якою просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] . Позивач зазначає, що дитина знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини добровільно допомоги не надає ні в грошовому ні в натуральному виді, домовленості щодо розміру аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач зазначає, що вона не має змоги самостійно забезпечити себе та дитину всім необхідним для нормального проживання та нормального розвитку, оскільки не працює, перебуває у декретній відпустці, власних доходів не має. Відповідач в утриманні та матеріальному забезпеченні відповідача, добровільно аліменти не сплачує, хоча має таку можливість оскільки він фізично здоровий, неофіційно працює та отримує доходи, інших утриманців не має. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву за змістом якої просить справу розглянути за її відсутності, уточнила, що на задоволенні позовних вимог наполягає та підтримує їх у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину та згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту Довідки про склад сім`ї №257 від 11 червня 2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , 2019 року народження. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 16.08.2017 року у справі № 6-1111цс17 зазначено „За положеннями частин другої - четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати . Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Так, враховуючи надані позивачем докази, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, які підлягають частковому задоволенню. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial