Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: змінити розмір аліментів у бік збільшення та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності даного рішення і до повноліття дитини; виконавчий лист №2-2745/2010, виданий Зміївським районним судом Харківської області за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.07.2010 по справі про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (на даний час [PERSON]) В. Є. на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн 00 к. визнати таким, що не підлягає виконанню і повернути до Зміївського районного суду Харківської області. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що в період з 23.09.2006 по 03.08.2010 вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.07.2010 з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн 00 к. щомісячно з подальшою індексацією, відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову 22.06.2010 і до повноліття дитини. Вважала, що на даний час розмір аліментів на утримання сина [PERSON] є низьким, недостатнім для забезпечення його гармонійного розвитку та не відповідає мінімуму, встановленому для дитини відповідного віку, а тому має бути збільшеним. Відповідач має змогу платити аліменти у більшому розмірі, оскільки він є працездатним та працює. Вважала, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України в більшій частці від свого заробітку. На даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною - дочкою [PERSON], [INFO], щомісячно отримує суму одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн 00 к., а тому не може забезпечити сина [PERSON] навіть необхідним. Вважала за необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] в розмірі 300 грн 00 к. та щомісячно стягувати з останнього на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при цьому аліменти у зміненому розмірі необхідно стягувати з відповідача від дня набрання чинності рішення суду по даній справі. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року\~провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. 18.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], який повторно до суду не з'явився, причини повторного нез'явлення не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтву про народження, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2010 року, довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Зміївської міської ради Харківської області №842 від 28.02.2018, вбачається, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем [PERSON] в кв. 59 буд. №22 по Пролетарському шосе м. Зміїв Харківської області (а. с. 5, 6, 12). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.07.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) В. Є. на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 300 грн. 00 к. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з дня подачі позову - 22 червня 2010 року до повноліття дитини, що підтверджується виконавчим листом №2-2745/10 від 23.07.2010, виданого Зміївським районним судом Харківської області 23.07.2010. (а. с. 7). З довідки УСЗН Зміївської РДА Харківської області №02.37/316 від 16.02.2018, відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів №223 від 22.02.2018, листа Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області №1623-02/50 від 19.02.2018 та індивідуальних відомостей про застраховану особу вбачається, що позивач [PERSON] отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860 грн 00 к. та інших доходів не має. (а. с. 8-11). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі системного аналізу зазначених вище норм, слід зазначити, що чинним законодавством (статті 182, 183 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачено стягування аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів, якщо стягувач не просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів до гарантованого мінімального розміру та стягування їх у розмірі частки від заробітку відповідача. Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, вимога про визначення аліментів у розмірі однієї чверті від заробітку відповідає положенням ст. 183 Сімейного кодексу України. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23.07.2010 №2-2745/10 з [PERSON] на користь [PERSON] (до укладення шлюбу [PERSON] ) В. Є. на утримання сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми у 300 грн на одну чверть від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У новому розмірі аліменти належить стягувати з дня набрання рішенням законної сили та з цього часу належить припинити стягування аліментів підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23.07.2010 №2-2745/10. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів учасників справи, на що необхідний значний час, відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України судом відкладено складання повного рішення до 19.06.2018. Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved