Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком № 53 по вулиці Лісна в с. Лизогубівка Харківського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності /САС №446272/ від 05 серпня 2010 року, виданого виконкомом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області належить житловий будинок, що розташований за адресою: с. Лизогубівка Харківського району Харківської області,вул. Лісна, 53. В зазначеному житловому будинку зареєстровані: її син [PERSON], [INFO] та її племінник [PERSON], [INFO]. Останній не проживає в зазначеному будинку з 2006 року. Наявність реєстрації [PERSON] у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу оформити субсидію, через що їй доводиться сплачувати за нього всі комунальні послуги. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала та просила судові витрати з судового збору залишити за її рахунок. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує /а.с. 24/. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Лизогубівка Харківського району Харківської області, по вул. Лісна, буд. 53, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №446272, виданого 05 серпня 2010 року Виконкомом Лизогубівської сільської ради та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 7, 8/. В зазначеному житловому будинку з 20 березня 2000 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою №349 від 27 червня 2017 року, виданою виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області /а.с. 10/ та копією домової книги. Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 3 ЦК України встановлено, що одними із основ цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач зазначає, що відповідач по справі [PERSON], [INFO], є її племінником. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження фактичного проживання, складеним 18 травня 2017 року депутатом Лизогубівської сільської ради [PERSON], зі змісту якого вбачається, що [PERSON] з 2006 року не мешкає у вищезазначеному житловому будинку, що підтверджується мешканцями села Лизогубівка [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. Порушене право власника житла, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад дванадцять років судом не встановлено. Відповідач не надав суду доказів на право користування спірним житлом. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved