Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та на її утримання до досягнення [PERSON] трирічного віку. В позові вона посилається на те, що 02 вересня 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 470. За час перебування в шлюбі вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В позові позивач також вказує, що протягом останніх років між ними почали виникати постійні сварки в присутності їх дітей, відповідач не приймає участі у вихованні дітей, тому вона вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Їхні спільні діти проживають та будуть проживати з позивачем. За час проживання окремо чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу та приймати участь у вихованні їх спільних дітей. В позові позивач вказала, що відповідач працює слюсарем в КП «Уманьводоканал» та отримує дохід в сумі 3000 грн. і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, а також ухиляється від її утримання, тому вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів та сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх його доходів, щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку. Позивач [PERSON], в судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяв. Крім того, вона пояснила, що підстав для збереження сімї вона не вбачає і тому категорично наполягає на розірванні шлюбу. Що стосується аліментів, то позивач пояснила, що після припинення спільного проживання з відповідачем в кінці 2016 року він лише один раз надав її для дітей 800 грн. і приблизно місяць назад на карточку перерахував кошти в сумі 1500 грн. (більше ніякої допомоги не надавав, а дітям на день народження дарував подарунки). З приводу коштів на її утримання позивач зазначила, що в даний час перебуває в «декретній відпустці» хоча документів на підтвердження відповідних обставин у неї немає і тому відповідно до закону відповідач повинен сплачувати кошти і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, позивач зазначила, що відповідач працевлаштований в КП «Уманьводоканал» отримує заробітну плату і тому має можливість надавати кошти на утримання дітей та на її утримання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що примусити позивачку жити з ним він не може, з квітня місяця намагався налагодити стосунки., однак у них нічого не вийшло і тому проти розірвання шлюбу він не заперечував. Що стосується аліментів, то відповідач вказував, що позов з приводу аліментів на утримання дітей він визнає, а з приводу аліментів на дружину чітко не висловився. Крім того, в судовому засіданні він підтвердив, що працює в КП «Уманьводоканал» і отримує заробітну плату в середньому 3500 грн. на місяць. Одночасно, в своїх поясненнях в суді відповідач вказав, що він не погоджується з позицією позивача з приводу того, що він добровільно не надавав кошти на утримання дітей і надав для огляду квитанцію про перерахунок коштів в сумі 1500 грн. від 12.06.2017 р. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 470, що підтверджується свідоцтвом про одруження, що видане відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області 02 вересня 2006 року. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 019848, що видане 11.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 327), в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 019848, що видане 24.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 259), в якому батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи, що сторони на примирення не погоджуються, збереження сімї є неможливим та суперечитиме інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки шлюб існує формально. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 89, що видана 18.04.2017 р. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю [PERSON] (а.с. 9). Після розірвання шлюбу діти: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишаться проживати з матірю [PERSON] Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~ Згідно з положеннями\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 в редакції Законів\~№ 2901-IV від 22.09.2005,\~№ 2037-VIII від 17.05.2017). Таким чином, з огляду на вік дітей, прожитковий мінімум для них, обовязок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дітей, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обовязків щодо дітей. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно систематично не виконує свого обов'язку по утриманню дітей, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає до часткового задоволення, з врахуванням матеріального становища відповідача і позивача та встановлених законом підстав і розміру коштів при наявності стягнень на декількох осіб. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], та його дружина [PERSON] в даний час не працює та здійснює догляд за малолітньою дитиною сином [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні відповідач визнав даний факт та підтвердив, що його дружина після того, як вони припинили спільне проживання забрала дітей і їх малолітній син [PERSON] проживає з мамою. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд враховує матеріальне становище позивачки та матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання дружини повинні стягуватись від дня подання позовної заяви, тобто з 21 квітня 2017 року. Одночасно, на підтвердження обставин з приводу перебування позивача [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - позивач доказів не надала і не ставила у судовому засіданні питання про їх витребування. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що після припинення спільного проживання син [PERSON], [INFO], проживає з позивачем за адресою: м. Умань, вул. Михайлівська, 20, позивач довела наявність підстав для стягнення коштів з відповідача на її утримання до досягнення нею трирічного віку, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а в разі їх несплати судові витрати стягуються на користь держави. Тому, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів, та з відповідача на користь позивача в частині вимог про розірвання шлюбу. \~\~\~\~

Outcome: partial