Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить: визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу від 04.07.2008 року квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов'язані зі зверненням до суду, а також витрати на правову допомогу адвоката. В обґрунтування позову зазначено, що 04 липня 2008 року між нею та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Просить суд визнати даний договір не дійсним з тих мотивів, що вона хворіє на психічне захворювання, та на час укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позовній заяві та в письмових поясненнях до позову, а також посилаючись на матеріали справи просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності за участі представника [PERSON], позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, та посилаючись на матеріали справи просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа у справі приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи Комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи - ПАТ «ОТП Банк», у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, надали відповідні письмові заперечення, у яких заперечують проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, надані сторонами по справі, прийшов до наступних висновків. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, при викладенні обставин на обґрунтування позовних вимог, позивач, як підставу для задоволення позовних вимог зазначала наявність в неї психічного захворювання, яке не дозволяло їй в момент укладення спірного правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними, з чим вона фактично і пов'язує всі події пов'язані з укладенням спірного правочину. Зазначений позов протягом всього часу розгляду в суді не змінювався, навіть при скасуванні попереднього судового рішення у справі та повернення її для нового судового розгляду, до початку розгляду справи судом по суті підстави позову не змінювалися та сторона позивача продовжувала наполягати на підставах, які випливають зі ст.. 225 ЦК України. Обставина з приводу підстав позову також підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (т.3 а.с. 136-138). Крім того, як встановлено в судовому засіданні позивач раніше зверталась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.07.2008 року квартири [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON] з підстав укладення його під впливом обману (справа №0807/2337/12). Провадження у зазначеній справі було закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову. Обставина щодо підстав позову додатково підтверджується також ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.09.2012 року у справі №22-4802/12, яка наявна в матеріалах справи (т.5). З огляду на викладене, суд розглядає справу в рамках приводів та підстав заявлених в позовній заяві, які не змінювались до початку розгляду судом справи по суті. Так, у судовому засіданні було встановлено, що 04 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (далі - Договір). Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за № 4441 та зареєстрований в ДКП Енергодарське БТІ від 13.08.2008 року в реєстрову книгу № 5, номер запису 93. (т.1 а.с.8-10) За умовами п.2.1. Договору [PERSON] сплатив [PERSON] суму 388000,00 грн., що еквівалентно 80000 доларів США, з них 121250,00 грн., що еквівалентно 25 000,00 доларів США, він сплатив їй до підписання договору, та суму 266750 грн., що еквівалентно 55 000,00 доларів США, в день підписання договору. (т.1 а.с.9) Доказом отримання грошей крім договору, є заява [PERSON] від 04.07.2008 року, що посвідчена нотаріусом та зареєстрована в реєстрі № 4451 (т.1 а.с.11, т.4 а.с. 227). Крім того, наявність коштів у відповідача підтверджується кредитним договором, договором іпотеки, згідно яких, частину грошей у сумі 55000 доларів США відповідач отримав для придбання спірної квартири (т.1 а.с.80-87). Для встановлення психічного стану позивачки в день укладення договору, 01.04.2011 була проведена судово-психіатрична експертиза [PERSON] за № 193 від 01.04.2011 року (т.1 а.с.210-220). Згідно висновків даної експертизи [PERSON] під час підписання договору купівлі-продажу квартири 04.07.2008 року проявляла ознаки хронічного психічного захворювання у формі біполярного афективного розладу, стан нестійкої ремісії, гипоманікальний синдром, в силу чого вона не в повній мірі могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Саме зазначення у висновку «не в повній мірі», стало підставою не зрозуміння висновків експерта, тобто, в якій саме мірі, достатній чи ні, для повного розуміння своїх дій. З метою усунення протиріччя та об'єктивного і всебічного розгляду справи, 19.02.2013 року була проведена стаціонарна комісійна комплексна судова психолого - психіатрична експертиза № 35, згідно висновків якої: [PERSON] на 04.07.2008 року страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді біполярного афективного розладу, поточний гіпоманіакальний епізод; [PERSON] на час підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна (04.07.08р.) виявляла такі психічні розлади, які істотно впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON] під час підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.07.08р., з урахуванням обставин події, не була здатна повною мірою усвідомлювати фактичний зміст власних дій та їх наслідки і керувати ними; [PERSON] під час підписання договору купівлі продажу майна від 04.07.08р., у своєму психічному стані виявляла такі психічні розлади, що істотно впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, обмежуючи цю здатність. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зазначили відомостей, які б дозволили суду дійти висновків про неосудність позивача в момент укладення спірного правочину. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали свідчення, якими фактично підтверджують наявність у позивача [PERSON] психіатричного захворювання, що не протирічить матеріалам справи та не заперечується сторонами, про те доводить абсолютну неспроможність позивача усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Допитані експерти [PERSON] та [PERSON], фактично підтвердили обставини та висновки викладені у актах судово-психіатричної експертизи за № 193 від 01.04.2011 року (т.1 а.с.210-220) та стаціонарної комісійної комплексної судово психолого - психіатричної експертиза № 35 від 19.02.2013 року (т.2 а.с.116-124). Так, експерт [PERSON] фактично зазначив, що відповідно наданих матеріалів та проведеного дослідження надати категоричну відповідь про можливість чи неможливість [PERSON] розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент спірного правочину неможливо. Крім того експертом зазначено про повну відповідь на поставлені питання, та те, що висновки доповнити нічим. Тому суд критично відноситься до трактувань пояснень експерта [PERSON], представником позивача, оскільки експертом чітко зазначено, що на час проведення експертизи, відсутні клінічні підстави для висновків про абсолютну неспроможність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 04.07.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. За ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Частиною 6 ст. 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з постановою Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, в якій висловлена правова позиція, обов'язкова для судів, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Проведеними у справі експертизами не зроблено висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] у момент підписання договору купівлі-продажу від 04.07.2008 року розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджується, що існуючі у той час порушення її психічної діяльності істотно впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання укладеного у такому стані договору недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. Судом також приймається до уваги те, що перша експертиза була зроблена після спливу майже трьох років після укладення спірного договору, друга експертиза - після спливу п'яти років, інших доказів на підтвердження своїх вимог позивачкою не надано. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене враховуючи, що досліджені в судовому засіданні докази не дозволяють суду дійти висновку про абсолютну неспроможність позивача усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними у момент укладення спірного правочину, інших доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог з підстав зазначених в позові учасниками процесу надано не було, суд вважає що позов не може бути задоволеним.

Outcome: dismissed