Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 22 липня 2015 року в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 577. На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2015 року та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До державної реєстрації шлюбу вони з відповідачем з 2011 року проживали однією сім`єю, вели спільний побут та бюджет. Після народження сина відповідач одразу ж поїхав працювати за межі України. В лютому 2019 року відповідач повернувся додому і до грудня 2019 року ніде не працював, у зв`язку з чим вона була вимушена працювати на двох роботах, щоб забезпечити сім`ю. Між ними часто виникали суперечки з приводу ведення домашнього господарства, розподілу обов`язків подружжя, вирішення інших важливих питань, що стосуються сім`ї, що призвело до відчуження між ними та втрати почуттів. З грудня 2019 року, за ініціативою відповідача, який запропонував їм з сином залишити його квартиру в м. Дніпро, вони припинили сімейно-шлюбні відносини, і з того часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть та не мають загального бюджету. Вони з відповідачем прийшли до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження та примирення між ними є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Їх малолітній син [PERSON] залишиться проживати разом з нею. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, йому зрозумілі наслідки визнання ним позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 липня 2015 року в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 577, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8 оберт). Як зазначено в позові, з грудня 2019 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, не мають загального бюджету, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору. Відповідно до статей 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 30 відсотків сплаченого судового збору в сумі 420,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 800,00 грн.

Outcome: approved