Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення його з вказаної квартири. Заявлені вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 5/12 частин квартири [ADDRESS] . Третім особам - [PERSON] , який є її братом, належить 1/3 частина вказаної квартири, [PERSON] , який є її сином, належить 1/4 частина квартири. Відповідачу [PERSON] , її батьку, належала 1/12 частини квартири. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 право власності [PERSON] на 1/12 квартири припинено та визнано за позивачем право власності на 1/12 частини квартири, вона компенсувала вартість вказаної частини квартири відповідачу. Проте відповідач добровільно з реєстрації не знімається. Вважає, що відповідач, створює їй як власнику перешкоди у користуванні і розпорядженні своїм майном, тому на підставі ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України має бути виселеним з вказаної квартири. Ухвалою судді від 27.05.2021 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України. Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним. Відповідач та треті особи у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 4/12 частки (1/12 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 370, виданого 14.03.2020 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М., 1/4 - на підставі свідоцтва про право власності від 13.01.2003 р. Виконавчого комітету Новозаводської районної ради), а також [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності від 13.01.2003 р. Виконавчого комітету Новозаводської районної ради. Відповідачу [PERSON] належала 1/12 частка квартири (а.с. 10-12, 29-33) Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 у справі №751/4161/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , право власності [PERSON] на 1/12 частку квартири [ADDRESS] припинено, визнано право власності на неї за [PERSON] , компенсовано вартість цієї частки квартири. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.02.2021 вказане рішення залишено без змін (а.с.4-6). Отже, загалом позивачу [PERSON] належить 5/12 часток квартири [ADDRESS] . 16.03.2021 року проведено державну реєстрацію припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/12 частку квартири [ADDRESS] на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 у справі №751/4161/20 (а.с.9) Згідно акту, складеному 06 листопада 2020 року КП Новозаводське Чернігівської міської ради, [PERSON] , [INFO] у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 2002 року(а.с. 8). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Отже, оскільки право користування спірною квартирою у відповідача виникло внаслідок права власності на 1/12 частку квартири, яке на момент розгляду справи припинено, право відповідача на користування спірною квартирою також припинилося. Оскільки позивач [PERSON] вважає, що реєстрація місця проживання відповідача в належній їй квартирі, порушує її права як власника і обмежує в можливості повною мірою такі права реалізовувати, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном та виселення відповідача зі спірної квартири. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного та ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, 150 ЖК УРСР,

Outcome: approved