Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, де просить ухвалити рішення, яким повернути їй на виховання малолітню доньку, [PERSON], [INFO], відібрану за рішенням суду без позбавлення батьківських прав; припинити з неї стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки на користь [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.11.2012 року у неї було відібрано неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Також починаючи з 10.10.2012 року з неї стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття на користь закладу, в якому перебувають діти. Після відібрання дітей, донька [PERSON] була влаштована під опіку бабусі - [PERSON]. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.02.2013 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення про стягнення аліментів на [PERSON] Донька [PERSON] є повнолітньою. [INFO] [PERSON] померла, неповнолітня донька [PERSON] тимчасово була влаштована в сім'ю брата позивачки - [PERSON], а згодом до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей виконкому Автозаводської районної ради, де перебуває по теперішній час. Позивачка зазначає, що на даний час зникли всі обставини, що слугували підставами відібрання у неї дітей, вона має постійну роботу і дохід, місце проживання, де створено всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, тому просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що в даний час вона працює прибиральнею у ПОГ «Українське козацтво», де характеризується позитивно. За весь час перебування дитини під опікою позивачка приймала участь у її вихованні, постійно відвідувала, допомагала у навчанні. Наразі [PERSON] проживає у будинку, який належав її померлій матері, також на праві власності вона має квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача Гребенник Н. А. у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що позивачем створено належні умови для проживання дитини, на даний час дійсно зникли обставини, які слугували причиною відібрання дітей. Вважає за доцільне повернути малолітню [PERSON] на виховання матері. Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.11.2012 року позовні вимоги органу опіки та піклування виконкому Крюківської районної ради м. Кременчука до фізичної особи [PERSON] задоволено, у відповідачки було відібрано неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та, починаючи з 10.10.2012 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття на користь закладу, в якому перебувають діти. Підставою відібрання дітей стало те, що умови, створені [PERSON] для проживання неповнолітніх дітей є небезпечними для їх здоров'я. Рішенням виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 27.12.2012 року №243 малолітній [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, опікуном [PERSON] та піклувальником [PERSON] призначено [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01.03.2014 року, у зв'язку із чим малолітня [PERSON] була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука, де і перебуває на даний час. Відповідно до ст. 5 Сімейного Кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї; забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Стаття 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991р. визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини закріплює, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють,несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Наразі позивачка [PERSON] влаштувалася на роботу до ПОГ «Українське козацтво» та має постійний дохід, що підтверджується довідкою №4 від 08.07.2014 року, та має виключно позитивну характеристику. Відповідно до наданої інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 26.05.2014 року за підписом директора, малолітня [PERSON] перебуває у закладі з 02.06.2014 року, мати - [PERSON] постійно відвідує доньку, цікавиться її здоров'ям, успіхами , фізичним та емоційним станом. Дівчинка постійно сумує за мамою та бажає повернутися до неї. Також, згідно довідки - характеристики від 10.07.2014 року дошкільного навчального закладу №24 Кременчуцької міської ради Полтавської області, [PERSON] відвідувала ясла-садок з 07.10.2013 року по 01.06.2014 року, дитину після смерті бабусі на заняття щодня приводила мати - [PERSON] Дитина завжди була доглянутою та охайною, а мати постійно цікавилася її поведінкою та успіхами. В довідці-характеристиці ТОВ «Добробит» від 25.06.2014 року вказано, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], жодних скарг чи нарікань з боку сусідів на її адресу не надходило. Актом обстеження умов проживання від 16.07.2014 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON] Для виховання дитини створені належні умови, є спальне місце, меблі для зберігання дитячих речей, іграшки, одяг у достатній кількості,а члени сім'ї підтримують між собою дружні стосунки. Згідно рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, від 24.07.2014 року №183 доцільним є повернути на виховання матері [PERSON] малолітню доньку [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини, які слугували підставою для відібрання малолітньої [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, наразі відпали, відповідачка створила всі необхідні умови для виховання дитини, має змогу матеріально забезпечити дитину, цікавиться її здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, тобто належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Повернення дитини матері відповідає інтересам самої дитини. Також відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з відповідачки на утримання малолітньої доньки. На підставі наведеного та

Outcome: approved