Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровано відповідача, який не мешкає в квартирі з 29 жовтня 2013 року. [PERSON] є її сином, який проживав за місцем реєстрації вже більш ніж 5 роки тому назад, коли одружився забрав всі свої речі і переїхав до своєї дружини де постійно мешкає. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації і тому її права власниці порушуються перешкоджанням у вільному розпорядженні, володінні, користуванні належним їй майном - квартирою. Тому вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №34 по вул. Павла Ловецького 146/3 в м. Мелітополь, Запорізька область. Позивач в судове засідання не зявилася, але від її представника надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають. У судове засідання відповідач не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 04.04.2006 року, яка складається з однієї житлової кімнати, жилою площею 17.6 кв.м. загальною площею 34.6 кв.м. (а.с.7) Згідно матеріалів справи, в належній позивачу квартирі зареєстровано її сина [PERSON] [INFO], згідно копії свідоцтва про народження та копії технічного паспорта на квартиру (а.с.8-9, 11). Відповідно до довідки з місця проживання від 17.01.2018 року, посвідчена директором КП «Житломасив» 18.01.2018 року [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS], не мешкає з 29 жовтня 2013 року. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідач у квартирі не мешкає з 2013 року, вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку відповідач не виявив бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися власністю, позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири, відповідач визнає позов повністю, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved