Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому, зазначила, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON],[INFO], який на даний час проживає разом з нею. Оскільки в зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку позивачка не може працювати, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду. В послідуючому позивачка уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що просить стягувати вказані аліменти до досягнення дитиною 3-х річного віку. В суді позивачка свої позовні вимоги підтримала, пояснивши, що на її думку відповідач має можливість сплачувати кошти на її утримання по 300 грн. щомісячно, оскільки має неофіційні заробітки. Відповідач в суді позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що не має можливості сплачувати такі кошти на утримання позивачки, оскільки ніде не працює, і крім того вважає, що вказані кошти будуть витрачені позивачкою не за призначенням. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області вд 13.05.2014р. було розірвано шлюб сторін, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO]. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання від чоловіка-батька дитини має дружина, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років. Вказане право вона має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 6 вказаної статті СК України передбачено, що вказане право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. 2 Судом встановлено, що малолітній син сторін [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з матір'ю, що не заперечується сторонами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач не працює, не зареєстрований як приватний підприємець. Доказів того, що він займається підприємницькою діяльністю та отримує від цієї діяльності доходи, суду не представлено. Доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі, тобто в розмірі по 300 грн. щомісячно, суду не надано. Одночасно судом встановлено, що відповідач є молодою працездатною особою, однак, як вбачається з його трудової книжки, за період з 2004р. по даний час офіційно працював лише 6 місяців: з 26.10.2013р. по 07.05.2014р. Судом також встановлено, що відповідач інших утриманців, крім свого малолітнього сина [PERSON], не має, на даний час отримує допомогу по безробіттю, яка за червень 2014р. склала 936.64грн. З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач на даний час має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки в розмірі 150 грн. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.80 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: partial