Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] 15 жовтня 2005 року у відділі РАЦС по м. Миргороду, Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 340. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 15.10.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, для обох це перший шлюб. Від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Причинами розірвання шлюбу вказує психологічну несумісність характерів, непорозуміння, відсутність взаємодопомоги. Сімейні відносини припинені з 2015 року. Протягом 1 року відповідач фактично проживає окремо. Подружні стосунки відсутні, спільним побутом вони не повязані, що свідчить про те, що з цього часу сімї не існує. Збереження сімї суперечить її інтересам та інтересам дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Шинкаренко», проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повторно, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.20,24), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 15 жовтня 2005 року позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Вакуленко) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС по м. Миргороду, Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 340.(а.с.4). Від шлюбу вони мають сина [PERSON] 26.08. [INFO] (а.с.5). Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать інтересам позивачки та її неповнолітнього сина, виключають їх подальше спільне проживання, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки позивач [PERSON] Л,О. заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Шинкаренко», суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. В звязку з задоволенням позову документально підтверджені понесені позивачем судові витрати (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved