Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області, актовий запис № 197. Позивач посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2000 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає та буде проживати з нею і після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила залишити після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим 12.08.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області, актовий запис № 197. Спір про розподіл майна сторонами в суді не заявлений. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову вбачається, що сторонами подружні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], виданого 10.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області, актовий запис № 107. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матір'ю. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спільне життя у сторін не склалося, між сторонами існують неприязні відносини, до примирення сторони не прагнуть, що є підставою для розірвання шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Позивачем по справі при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 552,00 грн., що підтверджується квитанцією № 8698530 від 02.02.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved