Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 29.09.2007 вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.02.2016. Під час перебування у шлюбі, а саме 13.08.2012, її чоловіком в інтересах їх сім'ї укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS]. Будинок придбано за спільні кошти, але право приватної власності зареєстровано у ЗМКП «Бюро технічної інвентаризації» за відповідачем. Вартість будинку становить 64000 грн. На даний час вони не досягли згоди щодо поділу будинку у добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, але її представник підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, але при цьому не оспорювали право позивача на 1/2 частину будинку. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та представника, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 29.09.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Знам'янка Знам'янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №175 (а.с.7). За рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.02.2016 вказаний шлюб розірвано. Згідно з договором купівлі-продажу від 13.08.2012, [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] (а.с.45-46). З витягу про державну реєстрацію прав від 20.09.2012 вбачається, що за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано право приватної власності на будинок [ADDRESS] (а.с.44). Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.3 до ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що право приватної власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] відповідачем набуто на підставі договору купівлі-проджу під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, а відтак вказаний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Даних про те, що між сторонами укладено шлюбний договір, або досягнуто домовленості про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не ставилося питання про поділ спірного будинку в натурі. З урахуванням викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. На підставі ст.88 ЦПК України та з урахуванням того, що рішення у справі ухвалено на користь позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст.60, 70 СК України, ст.368 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11,

Outcome: approved