Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] Ухвалою Яремчанскього міського суду від 20.07.2015 року до участі у справі залучено оран опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради для подання висновку . Позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивачка мотивує тим, що до 2007 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому [INFO] в них народився син [PERSON]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано у 2007 році, місце проживання сина [PERSON] згідно судового рішення визначено із нею. Вказує, що з часу виповнення сину 6-місяців вони з відповідачем проживають окремо, з того часу відповідач не цікавиться дитиною, не знає про стан здоров»я дитини , що у віці один рік 11 місяців дитина перенесла операцію, є інвалідом, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини , не спілкуєтсья з дитиною , не телефонує, не бачив дитину з часу досягнення 6-місячного віку, не знає, як виглядає дитина, не цікавився, чи відвідувала дитина садочок, не знає в якій школі та в якому класі навчається син, не проявляє до дитини жодного інтересу, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не сплачує аліменти, присуджені рішенням суду. Вказане свідчить про ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов»язків. Зазначені обставини відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Однак, оскільки відповідач відсутній за зареєстрованою адресою, судові повістки повернуто суду з поштовими відмітками про неможливість їх вручення адресату. За замістом ч. 5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим місцем проживання вважаться , що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином . Тому слід вважати , що судовий виклик вручено відповідачу належним чином і відповідно до положень ч. 4 ст. 169 , ст.224 ЦПК України зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів, які суд вважає достатніми для вирішення спору. Представник служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув, 16.09.2015 року направив суду витяг з рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 10.09.2015 року № 498 щодо надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO] , та Висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], а також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника служби у справах дітей з врахуванням наданого висновку та позицій виконкому. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із наданої копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], а матір»ю - позивачка [PERSON] . Поясненнями позивачки судом встановлено, що у 2007 році судовим рішенням шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] , [INFO], залишено проживати із матір»ю - позивачкою [PERSON] Як вбачається з копії рішення Івано-Франківського міського суду від 14.11.2014 року, з відповідача присуджено на користь позивачки щомісячне стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. , починаючи з 22.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Як стверджує позивачка, після досягнення дитиною 6-місячного віку по даний час відповідач не цікавиться сином , не спілкується з ним, не піклується про його здоров»я, фізичний , моральний та духовний розвиток, не надає коштів на його утримання . Поясненнями позивачки судом також встановлено , що неповнолітній син [PERSON] проживає з матір»ю [PERSON] , яка утримує його і виховує, а відповідач [PERSON] не піклується про життя свого сина, не проявляє жодного інтересу щодо його існування взагалі не цікавиться дитиною, в зв»язку з чим йому невідомо, що дитина у віці 1 рік 11 місяців перенесла складну операцію і є дитиною-інвалідом, в якій школі та в якому класі навчається . Та обставина, що відповідач не сплачує аліменти, незважаючи на наявність відповідного судового рішення, стверджується копією довідки відділу ДВС Яремчанського МУЮ № 03-26/169 від 28.05.2015 року про неотримання [PERSON] у період з 01.12.2014 року по 31.05.2015 року аліментів від [PERSON] на утримання дитини згідно виконавчого листа № 2/344/4261, виданого Івано-Франківським міським судом. Згідно копії посвідчення [NUMBER], виданого Управлінням праці та соціального захисту населення м.Івано-Франківська на ім»я [PERSON], неповнолітній [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом. Комісією з питань захисту прав дитини виконкому Івано-Франківської міської ради 10.09.2015 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] ( рішення № 498 ) . Згідно висновку органу опіки та піклування , затвердженого рішенням виконавчого комітету Яремчанської міської ради від 10.09.2015 року № 498, батьки дитини [PERSON] та матір дитини [PERSON] 12.06.2007 року розірвали шлюб. Син [PERSON] зареєстрований та фактично проживає із матір»ю [PERSON] в [ADDRESS] , де дитині створені всі належні житлово-побутові умови. З першого класу хлопчик навчається у ЗШ № 18, вихованням дитини займається мати, між дитиною та матір»ю існує тісний зв»язок і взаєморозуміння. Батька у школі жодного разу не було і участі у шкільному житті дитини він не брав. [PERSON] через засоби поштового зв»язку було запрошено службою у справах дітей на засідання комісії з питань захисту прав дитини для з»ясування питання щодо його участі у вихованні дитини , однак , він не з»явився і не надав відомостей про причини неявки. Згідно інформації про результати психодіагностичного обстеження [PERSON] , проведенного практичним психологом навчального закладу 11.08.2015 року , дитині затишно в сімейному колі , він задоволений стосунками у сім»ї, хлопчик має тісні емоційні стосунки з мамою , відчуває її підтримку та захист, біологічного батька як члена родини на підсвідомому рівні дитина повністю відкидає. Тому комісія з питань захисту прав дитини прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Судом встановлено , що позивачкою створені належні умови проживання для сина , мати дбає про його духовний і фізичний розвиток , піклується про його здоров»я, забезпечує навчання сина у школі. Присуджені 14.11.2014 року з відповідача аліменти на утримання сина останнім не сплачуються. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що батьки (один з батьків) може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Однак , вищезазначених вимог закону відповідач не виконував . Оскільки судом доведено винну поведінку відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов»язаками, відповідача слід позбавити батьківських прав. Тому на підставі ст.ст. 150 , 164 ч.1 Сімейного кодексу України , Конвенції про права дитини , Декларації прав дитини та

Outcome: approved