Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 2012 року з відповідачем проживала однією сімєю, а 24.03.2016 року зареєстрували свій шлюб. [INFO] року від спільного проживання у них народився син, [PERSON]. З серпня 2016 року подружні відносини припинили та проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. У зв'язку з цим просить стягнути аліменти на утримання сина. Ухвалою від 17.10.2017 року провадження по справі було відкрито 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується даними оголошення, опублікованим в газеті «Рідне Прибужжя» № 50. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечення до суду не надав. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2012 року. Із матеріалів справи вбачається, що сторони від спільного життя мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а. с. № 5). 24.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а. с. № 4). Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів- у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 640 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved