Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 листопада 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №946. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 09 листопада 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №946. Від шлюбу сторони дітей не мають. При цьому сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з підстав несумісності характерів, різних поглядів на життя, на подружні відносини, втратили почуття кохання, поваги та взаєморозуміння один до одного. З січня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явились, при цьому останній надав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його та позивачки участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи надану представником позивачки заяву, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки у повному обсязі. Дійсно, 09 листопада 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №946. Від шлюбу сторони дітей не мають. При цьому сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, з підстав несумісності характерів, різних поглядів на життя, на подружні відносини, втратили почуття кохання, поваги та взаєморозуміння один до одного. З січня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння один до одного, приймаючи до уваги, що сім'я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде протиречити їх інтересам, враховуючи той факт, що будь які відомості які б спростовували зазначені позивачкою докази і обставини у суду відсутні та надані не були, а тому вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved