Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 грудня 1989 року на прізвище [PERSON], [INFO], виконавчим комітетом Мурованокуриловецької районної Ради народних депутатів Вінницької області було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Заможна (стара назва Щорса) № 23 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. При огляді правовстановлюючих документів на майно в 2015 році виявилося, що оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок втрачено. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно він не може, оскільки усі можливі органи відмовили йому у цьому. Тому, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Заможна (стара назва Щорса), 23 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. Ухвалою суду від 28.04.2016 року у даній справі замінено третю особу Реєстраційну службу Мурованокуриловецького районного управління юстиції на субєкт державної реєстрації прав Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області (а.с. 34). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за обставин викладених у ньому, просила його задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає в повному обсязі (а.с.36). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що останній скористався своїми процесуальними правами. Представник третьої особи - субєкта державної реєстрації прав Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, натомість подав заяву в якій не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути у відсутності їх представника за наявними у справі доказами. (а.с.37). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що 25 грудня 1989 року виконавчим комітетом Мурованокуриловецької районної Ради народних депутатів Вінницької області [PERSON] було видане свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по Щорса, 23 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. (а.с. 8). Згідно довідки КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 11.01.2016 року за №5 вищевказаний житловий будинок літ «А» складається з 4-х житлових кімнат, житловою площею 63,1 кв.м; прибудови до будинку літ «А 1», веранди літ. «а», загальною площею 99,5 кв.м.; тераси літ «а» площею - 6,6 кв.м; літньої кухні літ «Б» з підвалом літ «Б1» площею забудови 47,0 кв.м; сарая літ. «В» площею забудови 51,0 кв.м; сарая прибудови літ «в» площею забудови 17,2 кв.м; сарая прибудови літ «в1» площею забудови 8,9 кв.м; криниці «1», воріт «2», огорожі «3,4». Інвентаризаційна справа заведена на [PERSON]. (а.с.15) Будинок було збудовано в 1969 році (а.с. 9). Рішенням [PERSON] сільської ради № 6 від 03.11.2015 року вулицю Щорса в с.Лучинчик перейменовано на вулицю Заможна (а.с. 16). У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 10) позивач зазначений як власник будинку. Таким чином, з наданих документів вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Заможна, 23 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. З оголошення в газеті Наше Придністровя від 04.12.2015 року вбачається, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Лучинчик, вул. Щорса, 23, видане 25.12.1989 року на імя [PERSON] було втрачено (а.с. 17). Згідно листа [PERSON] сільської ради № 02-10/13 від 10.02.2016 року та Довідки № 64 від 15.02.2016 року вбачається, що в архіві сільської ради немає на зберіганні свідоцтв про право власності на житлові будинки (а.с. 19, 20). КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» своїм листом повідомило представника позивача про те, що в матеріалах архівної справи знаходиться лише копія «Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок», а його оригінал відсутній, так як відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, він лише підлягав реєстрації в БТІ і повертався власнику (а.с. 21). Мурованокуриловецька районна державна адміністрація своїм листом № 47 від 03.03.2016 року повідомила позивача про те, що документи Мурованокуриловецького районного виконавчого комітету за 1988 рік передані на державне зберігання до Державного архіву Вінницької області, тому видати копію свідоцтва на право власності на житловий будинок, видане Мурованокуриловецьким райвиконкомом на імя [PERSON] немає можливості (а.с. 22). Згідно листа Державного архіву Вінницької області Вінницької обласної державної адміністрації № 07-97/8 від 18.03.2016 року, документи [PERSON] сільської ради за 1988-1990 роки в архів на зберігання не надходили (а.с. 23). Мурованокуриловецька районна рада Вінницької області відмовила представнику відповідача у видачі свідоцтва (дублікату) про право власності на житловий будинок мотивуючи це тим, що це не належить до її повноважень (а.с. 24). Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області [PERSON], яка діє на підставі довіреності, відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Щорса, 23 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області у звязку з відсутністю оригінала свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката (а.с. 18, 25). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з положеннями ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до загальних положень цивільного права, позови про визнання права власності заявляються як у випадку спірності правовідносин сторін із приводу майна, які є відносними, так і внаслідок реалізації абсолютних прав на спірне майно. Тобто, позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли інші особи не визнають належності йому цього майна або коли унеможливлюється реалізація позивачем свого права власності. Таким чином, у випадку, коли підставою для подання позову про визнання права виступає відсутність правовстановлюючих документів на майно, таке право можна буде вважати остаточно захищеним з моменту видачі відповідних правовстановлюючих документів спеціально уповноваженими органами. Втрата [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок підтверджується опублікуванням оголошення в пресі та відмовою Мурованокуриловецької районної ради Вінницької області у видачі дубліката. Виходячи з викладеного, суд вважає, що у випадках, коли вимога про визнання права власності є передумовою для досягнення позивачем кінцевої мети позову, а саме, отримання офіційного підтвердження свого права відповідними правовстановлюючими документами, у його зверненні з заявою про поновлення свого права та видачі дубліката свідоцтва про право власності [PERSON] сільською радою, Мурованокуриловецькою районною радою та іншими органами, було відмовлено, і, за обставин які склалися, цю відмову не можна визнати безпідставною, а тому звернення до суду з даним позовом є єдино вірним та можливим для нього способом вирішення питання щодо поновлення свого права, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позов про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Заможна (стара назва Щорса), 23 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області підлягає задоволенню на підставі ст. 392 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved