Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та додаткових витрат. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітні діти залишені на проживання для подальшого виховання при матері. У звязку з хворобою молодшого сина позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до шести років. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, участі у додаткових витратах на хвору дитину не бере, тому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2910,00 гривень та додаткові витрати на дитину у розмірі 1588,91 гривень. У судове засіданні представник позивача не з'явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги уточнив та просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень на обох дітей. У судове засідання представник відповідача не з'явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів по 1000 гривень на кожну дитину. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 090069, виданого 23.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 132568, виданого 17.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітніх дітей залишено проживати для подальшого виховання при матері (а.с.7). Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі підлягає задоволенню, а саме у розмірі 1000 гривень на кожну дитину. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач здійснюватиме сплату аліментів для утримання дітей, а позивачем, не надано доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання додаткових витрат, але не могла їх одержати у звязку із ухиленням відповідача від їх сплати, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial