Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлової квартири №59, розташованої по вул. Первомайській, 37 в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, в якому зареєстрований відповідач. Позивач зазначає, що [PERSON], був її чоловіком, з яким вона розірвала шлюб та який не проживає в зазначеній квартирі з жовтня 2013 року по даний час. Позивач зверталася до відповідача з проханням добровільно виписатись з належної їй квартири. У звязку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою №59, яка розташована по вул. Першотравневій, 37 в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). В позовній заяві просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що позивач являється власником житлової квартири №59, розташованої в будинку №37 по вул. Першотравневій в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, на підставі договору дарування від 31.03.2004 року, зареєстрованого 31.03.2004 року за №1826/10 в Ульяновському МБТІ (а.с. 8). Відповідно довідки Побузької селищної ради Кіровоградської області від 25.04.2017 року за №1077, відповідач зареєстрований в [INFO] (а.с. 6). Як вбачається з копії домової книги квартири №59 житлового будинку по вул. Першотравневій, 37, в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, місце проживання відповідача зареєстроване в цій квартирі з 06.10.2004 року (а.с. 9-11). З 03.06.1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2017 року, що набрало законної сили 10.04.2017 року (а.с. 7). Згідно акту обстеження на факт проживання від 25.04.2017 року, складеного селищним головою [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за результатами обстеження домоволодіння [ADDRESS], встановлено, що [PERSON] не проживає за цією адресою з жовтня 2013 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За нормами ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР). Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом встановлено, що відповідач, який був чоловіком позивача та з яким припиненні сімейні відносини, у житловій квартирі [ADDRESS], що належить на праві особистої власності позивачу, більше року (з жовтня 2013 року) не проживає, про причини відсутності за місцем реєстрації понад один рік суду не повідомив, а тому суд приходить до висновку про відсутність таких причин. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратив право користування житловою квартирою позивача та добровільно не знявся з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved