Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона на підставі договору дарування від 09.12.2019 року є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Зазначає, що у вказаному господарстві з дозволу попереднього власника зареєстровані відповідачі по справі, однак останні ніколи не проживали та не проживають в даному господарстві. Особистих речей відповідачів у даному господарстві немає, оскільки вони проживають у своєму будинку в [ADDRESS] . Вказує, що в добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстрації у її житловому будинку, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності. Зважаючи на\~вищевикладене,\~просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Вiдповiдачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та зазначили, що відповідачі ніколи фактично в спірному майні не проживали. Дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги пiдлягають задоволенню повністю. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Згідно договору дарування земельної ділянки від 09 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславською Стратой В.О. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192149418 від 09.12.2019 року, [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7321082100:01:003:0599, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 09 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького нотаріального округу Чернівецької області Бреславською Стратой В.О. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192127458 від 09.12.2019 року, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 402 від 29 січня 2021 року, виданої виконкомом Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку з належними до нього спорудами по [ADDRESS] . В даному господарстві зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом на підставі достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів доведено факт не проживання відповідачів в спірному житлі з моменту їх реєстрації за вказаною адресою, що вказує на відсутність реального інтересу до майна як до житла. При таких обставинах задоволення позовних вимог [PERSON] є можливим способом захисту її порушеного права

Outcome: approved