Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахта ім. О.Ф. Засядько» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка [PERSON], 250000 грн., посилаючись на те, що її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.09.1978 р., при роботі на шахті «ім. О.Ф. Засядько» у м. Донецьку на підземних роботах (шахтарем, робочим підземної шахтної професії) з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, про що був складений та виданий акт за формою П-4 розслідування хронічного професійного захворювання. 22.01.2014 р. її чоловік помер. Висновком МСЕК від 19.12.2014 р. був встановлений причинний зв'язок смерті її чоловіка з отриманим ним при роботі на шахті «ім. О.Ф. Засядько» професійним захворюванням. Тож ПАТ «Шахта імені [PERSON]» повинне відповідати за моральну шкоду, завдану смертю. Смерть чоловіка від отриманого в шахті професійного захворювання, їй, як дружині, заподіяла фізичні та моральні страждання. Внаслідок цього горя вона змушена здійснювати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя. Вона переносила і продовжує переносити особливі моральні страждання у звязку з самим фактом смерті чоловіка. Стерпні у звязку з цим фізичні та психічні болі та страждання жадають додаткових зусиль для організації повсякденного життя, пропала можливість вести повноцінне сімейне життя, були частково порушені відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені плани на подальше життя. Від шлюбу вона має двох дітей, які залишилися без батька. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову у повному обсязі (а.с.37,42). Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на таке: Чоловік позивачки [PERSON] дійсно працював на підприємстві відповідача. Звільнився у 2004 році у звязку з виходом на пенсію за віком. 06.11.2015 р. в будівлі адміністративного комплексу підприємства відповідача, розташованого у м. Донецьку, сталася пожежа, внаслідок якої частина архівних документів була знищена. Тож відповідач не має документального підтвердження факту встановлення позивачу професійного захворювання. Також зі змісту позовної заяви є незрозумілим обґрунтування позивачем суми позовних вимог. Крім того, зауважив на тому, що без наявності оригіналів акту розслідування професійного захворювання та довідки МСЕК про звязок смерті з професійним захворюванням неможливо розглянути по суті заявлені позовні вимоги (а.с.96). Дослідивши письмові докази у справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено: З 30 вересня 1978 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (копія свідоцтва про одруження Серії ІІІ-НО № 264090 на а.с.8). Згідно із записом №9 у трудовій книжці [PERSON] він працював прохідником І розряду з повним робочим днем під землею на «Шахті ім. О.Ф. Засядько» (а.с.6-7). 22.01.2014 р. [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть [PERSON] І-НО № 750049 на а.с.9). Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Статтею 1167 ЦК України визначені такі\~підстави відповідальності за завдану моральну шкоду 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б однієї складової виключає відповідальність за заподіяння шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обовязок довести наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача та причинний звязок такої поведінки із заподіяною шкодою. На підтвердження факту отримання [PERSON] професіонального захворювання (Хронічного обструктивного бронхіту пилової етіології в фазі субремісії. Емфіземи легенів. Легеневої недостатності І-ІІ ступеню) при роботі на АП «Шахта імені [PERSON]Ф.» позивачем надана копія Акту №3 розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.39-40) та копія Висновку ВЕК Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань від 26.12.2003 р. (а.с.41). [PERSON] управління Держсанепідслужби України листом за вих. №868 від 03.06.2016 р. повідомлено, що підприємство ПАТ «Шахта імені [PERSON]», де працював [PERSON], а також санітарно-епідеміологічний заклад, що проводив розслідування випадку хронічного професійного захворювання, знаходиться на тимчасово непідконтрольній владі України території. У звязку з цим, надати копії акту форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] на даний час не можливо (а.с.66). Не зважаючи на це, той факт, що за життя [PERSON] отримав професійне захворювання при роботі на підприємстві відповідача, суд вважає доведеним, оскільки ця обставина підтверджена відповіддю Відділення Виконавчої дирекції ФССНВ у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області від 30.06.2016 р. № 07-14/139 (а.с.78), за якою згідно з базою даних Відділення [PERSON], [INFO], отримав професійне захворювання на підприємстві «Шахта ім. О.Ф.Засядько» 14.01.2004 р. (акт за формою П-4 від 14.01.2004 р. №3). Донецькою медико-соціальною експертною комісією №5 встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності з початком виплат 05.02.2004 р. безстроково (довідка МСЕК від 05.02.2004 р. 2-18 АВ № 004480). Проте Відділення не має можливості надати суду копії акту розслідування професійного захворювання за формою П-4 та довідки огляду МСЕК потерпілого у звязку із захопленням представниками незаконних збройних формувань ДНР приміщення відділення Фонду у Червоногвардійському районі м. Макіївки, що унеможливило вивезення особових справ потерпілих на підконтрольну українській владі територію. Тож суд не приймає заперечення відповідача проти позову в цій частині. На підтвердження причинно-слідчого звязку між смертю [PERSON] і отриманим ним за життя професійним захворюванням позивачем надана копія Висновку МСЕК №1 № 000015 від 19.12.2014 р., згідно з яким причинний звязок смерті з професійним захворюванням [PERSON] встановлений з 09.07.2014 р. (а.с.10) За частиною 2 статті 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідач фактично поставив під сумнів справжність наданої позивачем копії Висновку МСЕК №1 № 000015 від 19.12.2014 р., у звязку з чим судом були здійснені відповідні заходи задля отримання його оригіналу/належним чином завіреної копії. Проте, на відповідну пропозицію суду (а.с.103) оригінал вищезгадуваного Висновку МСЕК №1 № 000015 від 19.12.2014 р. позивачем не наданий. На відповідний судовий запит Обласний центр Медико-соціальної експертизи листом №716/16 від 03.06.2016 р. (а.с.64) повідомив, що не може надати суду повну копію довідки Обласної МСЕ №1 м. Донецька про встановлення причинного звязку між смертю [PERSON] і його професійним захворюванням, так як мед експертна справа знаходиться на непідконтрольній Україні території. За таких обставин суд позбавлений можливості зробити висновок про належність та допустимість наданого позивачем доказу наявності причинно-слідчого звязку між професійним захворюванням [PERSON] і його смертю. За принципом змагальності сторін, визначеним статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.2). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). У відповідності до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на зазначене, суд вважає недоведеним позивачем факт наявності причинно-слідчого звязку між професійним захворюванням [PERSON] і його смертю. Тож у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed