Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником цієї квартири та в цій квартирі з 21.08.2013 року зареєстрований відповідач [PERSON] Але відповідач у квартирі не проживав, речей, які б належали йому, в квартирі немає. Реєстрація відповідача в будинку створює для неї незручності, вони сплачують додаткові кошти за комунальні послуги. Реєстрація відповідача позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], таким, що втратив право на житлову площу в квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій просить позов задовольнити повністю з викладених підстав, справу розглядати у її відсутності, судові витрати залишити за нею. Відповідач у судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд оцінює, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам цивільного законодавства та відповідає інтересам власника житла. Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Ковельською міською радою 02.03.2011 року. В цій квартирі зареєстровані [PERSON] з 21.08.2013 року та [PERSON], [INFO]. Як стверджує голова ОСББ «Авангард-10», що [PERSON] в даній квартирі не проживав, однак періодично відвідував дочку, а з квітня 2014 року не зявляється взагалі. Копією свідоцтва про розірвання шлюбу стверджується, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 16.11.2005 року. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] понад один рік без поважних причин, а тому суд, враховуючи наведене, вважає, що він втратив право на житло у цій квартирі. Положеннями статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, вимоги позивача щодо визнання [PERSON], як такими, що втратив право користування житлом та зняття його з реєстрації в її квартирі, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Понесені судові витрати слід залишити за позивачем, згідно клопотання останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved