Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві просила суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання спільної дитини та на утримання дружини надавати відмовляється. Зазначила, що відповідач працює, на користь інших осіб аліменти не сплачує, тому може надавати допомогу в зазначеному розмірі. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду письмову заяву з клопотанням розгляду справи без її участі та проханням\~задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направив до суду письмову заяву з клопотанням розгляду справи без його участі. Позовні вимоги ви знає частково, заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини. Таким чином, на підставі\~ч.2 ст.158 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] 24 грудня 2014 року народився син [PERSON], про що свідчіть долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії I-НО № 620622, яке було видано виконкомом Білицької міської ради м Добропілля Донецької області, актовий запис № 3. Відповідач [PERSON] записаний його батьком, який не заперечує свого батьківства. 30.04.2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії I-НО № 353292 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 30.04.2014р., актовий запис № 67. Як вбачається судом із долученої до матеріалів справи довідки АОСББ «Авангард» від 12.11.2015р., позивач проживає та зареєстрована разом із сином: [PERSON] [INFO] за адресою: м. Білицьке, вул.Харківська, 29/10. Суд враховує, що позивач не працює, оскільки здійснює нагляд за малолітнім [PERSON] та отримує соціальну допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. щомісячно, але суд вважає, що цих коштів не достатньо, щоб утримувати малолітнього сина самостійно. Оцінюючи усі докази, що є в справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину, а також обов'язку чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27\~\~Конвенції ООН «Про права дитини», держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримання, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Виходячи з положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду обґрунтувань для визначення розміру стягуваних аліментів, не спростував\~ заявлені вимоги, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, визначивши розмір аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 02 жовтня 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 вищезазначеної статті зазначає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Обставиною, що береться до уваги судом при призначенні утримання є можливість надання такої допомоги чоловіком. Відповідач має можливість надавати допомогу позивачу, виходячи з того, що він здоровий, працездатний, офіційно працює та отримує заробітну плату. З огляду на наведене, суд проходить до висновку про можливість задовольнити заявлені позивачем вимоги про стягнення на свою користь аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Між тим, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved