Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому заявила вимоги про встановлення факту проживання однією сім*єю з [PERSON] з 01.02.2009 р.по день укладення шлюбу 08.07.2011 р.та витребування з чужого незаконного володіння [PERSON]на її користь 1/2 частини квартири [ADDRESS], витребування з чужого незаконного володіння [PERSON]на користь її малолітнього сина [PERSON],[INFO],1/5 частини квартири [ADDRESS]. В позові зазначає,що в 2004 р.вона познайомилась з [PERSON],з яким її пов*язували ділові відносини,а з травня 2006 р.вони почали зустрічатися ,згодом стали разом жити та вести спільне господарство у найманому житлі,у батьків [PERSON],з лютого по грудень 2009 р.у орендованій квартирі за адресою [ADDRESS],а 22.12.2009 р.переїхали у квартиру [ADDRESS]. 07.05.2010 р.приватним нотраріусом [PERSON]був посвідчений договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS],за умовами якого [PERSON]продав за 360\~000 гр.,а [PERSON]купив зазначене майно,кошти продавцеь одержав від покупця готівкою до підписання договору. Грошові кошти за зазначену вище квартиру були сплачені продавцю [PERSON]раніше,половину суми на її придбання передала [PERSON]половину-Ціпло В.В.,про що від [PERSON]отримали розписку. Оскільки квартира за адресою [ADDRESS] була придбана хоча і до офіційного оформлення шлюбу,але під час спільного проживання [PERSON]Ю.з [PERSON]однією сім*єю та за спільні кошти,позивач вважає її спільною сумісною власністю. 08.07.2011 р.позивач та [PERSON]уклали шлюб,11.09.2013 р.у них народився син [PERSON] 10.09.2016 р.[PERSON]помер,під час оформлення спадщини позивач з*ясувала,що квартира за адресою [ADDRESS] була подарована її чоловіком матері [PERSON]без відома та згоди позивача,а [PERSON]продала спірну квартиру [PERSON] Посилаючись на те,що спірна квартира була придбана нею та [PERSON]під час спільного проживання без шлюбу за спільні кошти,позивач має право на ? частину цієї квартири як спільної сумісної власності,яка вибула з її володіння поза волею позивача,внаслідок протиправного відчуження цієї квартири син померлого не отримав у спадщину після смерті батька 1/5 частину цієї квартири,позивач з підстав,передбачених ст.74 СК України,358,386,388 ЦК України просить суд встановити факт проживання однією сім*єю з [PERSON]В.з 01.02.2009 р.по день укладення шлюбу 08.07.2011 р., витребування з чужого незаконного володіння [PERSON]на її користь 1/2 частини квартири [ADDRESS], витребування з чужого незаконного володіння [PERSON]на користь її малолітнього сина [PERSON],[INFO],1/5 частини квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 20.03.2018 р.відкрито загальне позовне провадження у справі. 03.04.2018 р.відповідачем [PERSON]поданий відзив на позов,в якому відповідач просить суд відмовити у позові у повному обсязі з тих підстав,що [PERSON]на час придбання [PERSON]спірної квартири перебувала з ним у відносинах,що мали несистемний характер,без ознак сім*ї,при підписанні договору купівлі-продажу спірної квартири покупець [PERSON]засвідчив,що на день укладання договору він не перебуває у будь-яких шлюбних відносинах,а продавець [PERSON]засвідчив,що отримав грошові кошти від [PERSON]В.у повному обсязі.При укладанні договору дарування спірної квартири 06.07.2016 р.[PERSON]засвідчив,що квартира набута ним особисто,без знаходження у шлюбі,є його особистою власністю,тобто [PERSON]не визнавав знаходження у шлюбних відносинах з будь-ким на час купівлі квартири,а позивачем не заявлено вимог про визнання договору дарування недійсним.Відчуження спірної квартири [PERSON]за відплатним договором відбулося без порушення вимог закону та прав позивача,про що свідчить зміст нотаріально посвідчених договорів,що виключає можливість витребування цієї квартири у добросовісного набувача [PERSON] 03.04.2018 р.відповідач [PERSON]подала відзив на позов,в якому заперечує проти заявлених вимог у повному обсязі з тих підстав,що позивачка у вказаний у позові період часу до реєстрації шлюбу з [PERSON]не вела з ним спільного господарства та не мала спільного бюджету,не довела наявності у неї коштів 180\~000 гр.,які, за змістом позову ,вона нібито передала [PERSON]за спірну квартиру,тоді як [PERSON]офіційно здійснював підприємницьку діяльність та мав власні кошти для придбання квартири ,тому зазначене майно не було придбано внаслідок спільної праці у період проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,не є спільною сумісною власністю [PERSON]та померлого [PERSON]та не підлягає витребуванню у добросовісного набувача [PERSON] В судовому засіданні позивач у вступному слові заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON]просив суд задовольнити вимоги його довірителя з тих підстав,що факт спільного проживання позивача та [PERSON]без реєстрації шлюбу підтвердили свідки,спірна квартира була придбана у цей період за їх спільні кошти та є сумісною власністю,якою за життя незаконно розпорядився [PERSON],внаслідок чого порушені майнові права позивача та сина померлого. Представник відповідача [PERSON]адвокат [PERSON]О.в судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав,що позивачем не доведено факту спільного проживання,ведення господарства,наявності сумісного бюджету з [PERSON]В.у зазначений нею в позові період до реєстрації шлюбу,тому їх відносини на час придбання [PERSON]спірної квартири не мали ознак сім*ї,позивач безпідставно заявляє права на майно,яке було придбано [PERSON]за кошти від здійснення підприємницької діяльності. Відповідач [PERSON]Б.в судовому засіданні пояснив,що 02.12.2016 р.на законних підставах купив спірну квартиру у [PERSON],якій вона раніше була подарована, він є добросовісним набувачем,нотаріус при перевірці документів перешкод для посвідчення договору не встановив. Представник відповідача [PERSON]адвокат [PERSON]просив суд у позові відмовити як в заявленому безпідставно та не доведеному доказами,зазначені позивачем елементи взаємин з [PERSON]на час придбання ним спірної квартири не вказують про наявність ознак сім*ї,позивач не довела доказами наявності у неї коштів у розмірі 180\~000 гр.для купівлі квартири та джерела їх походження,а дарування в подальшому спірної квартири [PERSON]без її згоди,навіть за умови доведення, що це спільна сумісна власність,є лише підставою для компенсації її частки у цьому майні,а не витребування майна з чужого незаконного володіння. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши учасників справи та їх представників,допитавши свідків,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами,що 08.07.2011 р.[PERSON]та [PERSON]уклали шлюб,про що був зроблений актовий запис № 450 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції(а.с.58 т.1) 11.09.2013 р.народився [PERSON],батьками якого є [PERSON]та [PERSON]В.(а.с.59 т.1) До реєстрації шлюбу між позивачем та [PERSON],07.05.2010 р.між [PERSON]та [PERSON]був укладений договір,посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],за умовами якого [PERSON]продав,а [PERSON]купив за 360\~000 гр.квартиру [ADDRESS](а.с.62 т.1) Згідно п.2.1 договору,продавець одержав від покупця зазначену суму готівкою повністю до підписання цього договору та будь-яких претензій,які б стосувалися розрахунків за продану квартиру,до покупця не має. 06.07.2016 р.[PERSON]на підставі договору дарування,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],подарував квартиру [ADDRESS] [PERSON]М.(а.с.215-216 т.1) 10.09.2016 р.[PERSON]помер(а.с.60 т.1),відкрилася спадщина за законом. З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] В.В.№ 3/2017,заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]встановлено,що після смерті [PERSON]спадкоємці першої черги за законом [PERSON]та [PERSON]відмовились від спадщини на користь спадкоємиці другої черги [PERSON],якій 14.03.2017 р.було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],спадщина складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS](а.с.143 т.1) Позивач [PERSON]відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON]на користь сина [PERSON]В.(а.с.133 т.1) Також право на спадкування за законом після смерті [PERSON]має його донька від першого шлюбу [PERSON],[INFO],про що нотаріусом направлено відповідне повідомлення(а.с.148 т.1) 02.12.2016 р.на підставі нотаріально посвідченого договору [PERSON]продала,а [PERSON]купив за 307\~700 гр.квартиру [ADDRESS](а.с.156 т.1) За змістом ст.3 СК України,сім*я визначається як первинна та основна складова суспільства,ознаками якої є сумісне проживання осіб,пов*язаних спільним побутом,що мають взаємні права та обов*язки. Сім*ї притаманні біологічна,господарська та ідеологічна функції,які спрямовані на народження дітей,спільне споживання доходів ,ведення сумісного домашнього господарства,бізнесу,утримання та виховання дітей в любові,взаємній повазі,довірі. Згідно ст.7 СК України,чоловік та жінка мають рівні права та обов*язки у сімейних відносинах. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із ч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають знчення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,передбачених законом. Згідно з вимогами ст.ст.76-78 ЦПК України ,засобами доказування в цивільній справі є показання свідків,висновки експертів,письмові докази, речові та електронні докази. Суд бере до розгляду лише ті докази, які стосуються предмету доказування. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Заявлені вимоги\~позову [PERSON]обгрунтувала\~з посиланням\~на те,що\~в період\~з 01.02.2009\~р.по\~08.07.2011\~р.вона\~та [PERSON]В.в\~інших шлюбах\~та у\~зареєстрованому шлюбі\~між собою\~не перебували ,та вважає, що спірна квартира є їх спільною сумісною власністю, оскільки вони разом проживали,вели спільне господарство,їх взаємини мали ознаки сімї. На підтвердження цих обставин позивач посилається на показання свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON],які були досліджені у судовому засіданні. Свідок [PERSON]показав,що з дитинства товарищував з [PERSON],вони вели спільний бізнес,а приблизно у 2005 р.вони познайомилися з [PERSON],з якою у [PERSON]виникли близькі [PERSON]та [PERSON]жили як чоловік та дружина,весь час були разом,займали у [PERSON]гроші на лікування задля народження дитини.У 2009 р.[PERSON]здав у найм позивачу та [PERSON]власну квартиру за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 107-74, наприкінці 2009 р.року вони домовились про її продаж за 360\~000 гр.В офісному приміщенні по вул.8 березня 32 [PERSON]та [PERSON] І.Ю.29.04.2010 р.передали [PERSON]по 180\~000 гр.кожен як оплата за вказану вище квартиру,про що він написав їм [PERSON]гроші на квартиру дав її батько,а [PERSON],який власних коштів не мав, вирогідно,свою частину десь позичив,договір купівлі-продажу оформили у нотаріуса через кілька днів. Свідок [PERSON]Д.в суді показала,що протягом приблизно 15 років була знайома та товарищувала з [PERSON],який познайомив її з [PERSON]як зі своєю дівчиною років 13 тому,згодом вони одружились.Свідок зустрічалась з ними зрідка,пригадала,що була у них у гостях у квартирі в районі Малого ринку,яку вони знімали там років 10 назад,проживали разом як чоловік та дружина,відпочивали на морі.Свідку відомо,що [PERSON]була придбана квартира,проте як давно,за які кошти,ними не обговорювалось. Свідок [PERSON]показала в суді,що з 2009 р.знає [PERSON],з якою познайомилась одночасно з [PERSON],вони через агента з нерухомості як сімейна пара орендували у неї квартиру по вул.Шкільній протягом 2009 р.,договір оренди укладався з [PERSON]В.В цей період свідок бачилася з ними майже щодня,орендну плату отримувала без затримок.В 2010 р.весною [PERSON] та [PERSON],попередивши за місяць,виїхали з найманого житла,оскільки купили квартиру. Заперечуючи викладені у позові обставини,відповідачі посилались як на доказ своїх заперечень на показання свідкі [PERSON],[PERSON],з яких встановлено наступне. Свідок [PERSON]показав,що його син [PERSON]після розлучення з першою дружиною у 2006 р.повернувся проживати в квартиру до батьків,зустрічався з різними жінками,інколи приводив їх до себе,а інколи не ночував [PERSON]працювала разом з [PERSON]у магазині,де той здійснював підприємницьку діяльність,їх пов*язували ділові відносини,разом вони не проживали,їх взаємини не мали ознак [PERSON]був у дружніх відносинах з [PERSON],вони товарищували з дитинства,разом працювали у бізнесі.Від сина свідку було відомо,що на прибутки від бізнесу він купує у [PERSON]квартиру по вул.Чарівній,у якій [PERSON]не проживав, [PERSON]у купівлі квартири участі не брала,в цій квартирі зареєстрована не була,вселилась вже після реєстрації шлюбу з його сином.Після того,як у березні 2016 р.[PERSON]пішла від [PERSON],він подарував квартиру матері [PERSON],а після його смерті мати квартиру продала. Свідок [PERSON]М.в суді показала,що вона тривалий час мешкає у квартирі [ADDRESS],до 2010 р.у сусідній квартирі № 74 довго ніхто мешкав.Весною 2010 р.вона познайомилась з новим власником цієї квартири [PERSON],він робив у квартирі ремонт,бував не часто,просив її наглядати за квартирою у його [PERSON]зявилась у квартирі набагато пізніше,вже з маленькою дитиною,до цього часу свідок бачила [PERSON] у його квартирі одного. У спірній квартирі позивач з дитиною зареєстровані не були,як на час її придбання,так і на час розгляду справи позивач зареєстрована вм.Запоріжжі,вул.Фортечна(колишня вул.Грязнова) буд.90а кв.156,де після народження був зареєстрований [PERSON],[INFO] Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього кодексу. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази:ведення спільного господарства,наявності в сторін спільного бюджету,проведення спільних витрат,придбання іншого майна в інтересах сімї. Отже, проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обовязків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сімєю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обовязків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди має встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, з'ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовується належними і допустимими доказами, про що зазначається у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. З наведених вище доказів суд не встановив конкретних проміжків часу та адрес помешкань,де безперервно позивач та [PERSON]мешкали б однією сімєю та були повязані спільним бюджетом,веденням спільного господарства,проведенням спільних витрат,придбанням спільного майна в інтересах сімї тощо. Показання свідків [PERSON]та [PERSON]містять протиріччя та з них вбачається,що протягом 2009 р.позивач та [PERSON]одночасно мешкали як по вул.Шкільній у квартирі,що орендували у [PERSON],так і по вул.Чарівній у квартирі,що орендували у [PERSON],тоді як свідок [PERSON]показала,що [PERSON]у квартирі по вул.Чарівній зявилась значно пізніше,ніж її придбав [PERSON],вже була з дитиною,до цього часу у ній не мешкала,а свідок [PERSON]показав,що до реєстрації шлюбу між його сином та позивачем,їх відносини мали не системний характер,без ознак сімї,разом вони не мешкали. Позивач не надала доказів того,що у визначений нею період часу повідомляла адресу спірної квартири до будь-яких установ чи організацій як місце свого проживання,а також доказів придбання будь-якого іншого майна ,крім спірної квартири,в інтересах сімї,за спільні з [PERSON]кошти. В цьому сенсі варті на увагу заяви самого [PERSON],який 07.05.2010 р.до укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] надав письмову заяву нотаріусу про те,що на момент придбання квартири в шлюбі та фактичних шлюбних відносинах ні з ким не перебував,придбав квартиру за власні кошти(а.с.201 т.1),так само при укладанні договору дарування цієї квартири 06.07.2016 р.надав нотаріусу письмову заяву про те,що відчужувана ним квартира не є спільною сумісною власністю,є його особистою власністю,оскільки на час її придбання 07.05.2010 р.він у зареєстрованому шлюбі не перебував,однією сімєю з особою,з якою мав би право укласти шлюб,не проживав,грошові кошти,що витрачені ним на придбання та утримання майна,не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю,і особи,які б мали право поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти(чи їх частку)витрачені на відчужуване майно,у тому числі відповідно до ст.65,74,97 СК України,відсутні(а.с.246-247 т.1) З наведеного суд встановив,що за життя власник спірної квартири [PERSON]не визнавав прав [PERSON]на квартиру [ADDRESS],як і факту проживання однією сімєю з позивачем на час її придбання 07.05.2010 р.та придбання квартири за спільні кошти. Наявність у розпорядженні [PERSON]грошових коштів у розмірі,достатньому для купівлі спірної квартири у особисту власність,підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців про те,що [PERSON]був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.04.2001 р.,по поточному рахунку [PERSON]В.у АКБ «Укрсоцбанк» станом на 18.04.2010 р.зафіксований рух коштів у розмірі,що перевищує 300\~000 гр.(а.с.93-94 т.1) Водночас,позивач не довела доказами наявність у її розпорядженні станом на 29.04.2010 р.грошової суми 180\~000 гр.готівкою,як і джерела їх походження,які,за змістом позову,особисто передала [PERSON]до укладання договору купівлі-продажу спірної квартири. На підтвердження цих обставин позивача надала до матеріалів справи копію розписки [PERSON],оригінал якої свідок [PERSON]представив в судовому засіданні,проте судом встановлені підстави для критичної оцінки як самої розписки,так і показань свідка [PERSON]про обставини її складання. По-перше,розписка не містить підпису [PERSON]та [PERSON],які,згідно її змісту,передавали [PERSON]грошові кошти у розмірі 180\~000 гр.кожен,що узгоджується з доводами представників відповідачів про те,що фактично вона була складена вже після смерті [PERSON],внаслідок змови свідка [PERSON]та позивача,метою якої є вирішення фінансових претензій,які [PERSON]після смерті [PERSON]предявив його батькам на суму більше 14000 доларів США. Ці обставини підтвердив свідок [PERSON],не заперечував сам [PERSON],04.01.2018 р.за заявою [PERSON]до органів поліції за фактом примушування його до виконання цивільно-правових зобовязань щодо повернення грошових коштів проводиться досудове розслідування кримінального провадження(а.с.76 т.1) Відтак,свідок [PERSON]В.є очевидно зацікавленим,довіра до його показань підірвана,що викликає сумніви і у достовірності вказаної вище розписки,єдиним підписантом якої є саме ця особа. Крім того,не існувало жодних перешкод або обмежень для позивача одночасно з [PERSON]укласти договір купівлі-продажу частини спірної квартири,що було б логічним з метою захисту її майнових прав,проте позивач таких дій не вчинила,пояснюючи мотиви своїх дій повною довірою до [PERSON],що викликає сумніви,з огляду на вартість спірної квартири. Аналізуючи все\~наведене суд\~дійшов висновку\~про те,\~що посилання\~позивача на\~спільне проживання\~з [PERSON]не\~є достатнім\~для визнання\~факту проживання\~однією сімєю\~чоловіка та\~жінки без\~шлюбу в\~розумінні ст.74\~СК без\~наявності інших\~ознак сімї,\~враховуючи те,\~що позивач\~не надала\~допустимих достовірних\~та достатніх\~доказів постійного\~проживання \~у період\~2009\~-2011\~років з\~[PERSON],придбання\~спірного майна\~внаслідок спільної\~праці та\~проживання однією\~сімєю як\~чоловіка та\~дружини без\~реєстрації шлюбу\~в період,\~упродовж якого\~було придбано\~спірну квартиру ,тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю. Відтак,відсутні і передбачені законом підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю позивача [PERSON]та [PERSON]як чоловіка та жінки,що проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, набутої ними за час спільного проживання або набутої в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Як передбачено ст.388 ЦПК України,якщо майно за відплатним договором придбане у особи,яка не мала права його відчужувати,про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі,якщо майно вибуло з володіння власника або особи,якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі,іншим шляхом. Позивачем не доведено майнових прав на спірну квартиру та порушень цих прав під час продажу спірної квартири добросовісному набувачу [PERSON] Крім того,навіть за умови доведення прав на частину спірної квартири як спільної сумісної власності,відчуження спірної квартири без її згоди,відсутність такої згоди не є підставою для витребування майна у добросовісного набувача,а дає право одному з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна. Аналогічні висновки про правильне застосування норм права викладені у постанові Другої палати Верховного суду від 03.05.2018 р.№ 755/20923/14-ц,від 12.11.2018 р.№ 641/8056/16-ц,які є обовязковими для суду першої інстанції в силу ч.4 ст.263 ЦПК України. З урахуванням всього викладного вище,суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України,питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Outcome: dismissed