Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], але фактично вихованням дітей вони не займаються, матеріально дітей не забезпечують, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] року. Малолітній [PERSON] та неповнолітня [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON], яка виховує їх, взяті на себе обов'язки виконує сумлінно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та призначити її [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], та піклувальником над неповнолітньою [PERSON], а також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи належним чином були повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні просила суд захистити її права шляхом позбавлення батьківських прав її батька [PERSON], а також призначити її піклувальником бабусю [PERSON] З самого дитинства вона проживала разом з бабусею [PERSON], яка постійно піклувалася про неї, займалася її вихованням, матеріально її забезпечувала. Вона була забезпечена всім необхідним для життя та навчання. З батьком [PERSON] вона спілкувалася рідко, а на протязі останніх п'ят років взагалі не бачилася. [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори в школі та в училищі, не відвідував її в лікарні, під час перебування її на стаціонарному лікуванні. Враховуючи викладене, [PERSON] наполягала на позбавленні батьківських прав її батька [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється дочкою позивачки [PERSON] і проживає разом з нею. Діти її померлої сестри [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] все своє життя проживають разом зі своєю бабусею [PERSON], яка постійно опікується ними. Натомість батьки дітей [PERSON], та [PERSON] долею своїх дітей не переймаються, вихованням не займаються, матеріально не забезпечують та взагалі не мають бажання спілкуватися зі своїми дітьми. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 3 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівської райдержадміністрації Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 3 вересня 1998 року зроблено відповідний запис № 87. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 21 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 21 липня 2010 року зроблено відповідний запис № 85. Згідно свідоцтва про народження, виданого 11 лютого 2016 року (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 19 червня 1973 року зроблено відповідний запис № 95. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 24 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 лютого 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 06. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 25 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 грудня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 105. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - [PERSON]. Відповідно свідоцтва про смерть виданого 20 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON], померла [INFO] року, у віці 42 роки, про що 20 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис № 262. Згідно довідки характеристики від 15 січня 2016 року, [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], є громадянином Російської Федерації Постійного місця роботи не має. Проживає за рахунок тимчасових заробітків. Спиртними напоями зловживає, не підтримує стосунки з сином [PERSON] [INFO] та не займається його вихованням. Згідно довідки характеристики від 15 січня 2016 року, [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS]. За час проживання на території Михайлівської селищної ради зарекомендувала себе позитивно. По характеру спокійна, врівноважена. Завжди ввічлива, привітна, тактовна, товариська, завжди готова прийти на допомогу. Навчається в Михайлівському ВПУ - 52. Спиртні напої не вживає. Приводів до правоохоронних органів ніколи не було. Знаходиться на утриманні бабусі [PERSON], яка займається вихованням онуки, так як мати [PERSON] померла, а батько [PERSON] виїхав до Росії у 2001 році на постійне місце проживання, вихованням доньки не займається. Відповідно до характеристики від 19 січня 2016 року, [PERSON], навчається в Державному навчальному закладі «Михайлівське вище професійне училище» за професією «Кухар. Пекар» з 1 вересня 2014 року. За період навчання навчальний матеріал засвоїла на середньому рівні. В колективі дівчина товаришує з багатьма однолітками. З повагою ставиться до викладачів, одногрупників. Суспільно-корисну працю виконує з задоволенням. Адекватно реагує на критичні зауваження. Дівчина проживає з бабусею. Рідний батько мешкає в Росії, вихованням доньки не займається. За 2 роки навчання жодного разу не відвідував батьківські збори. Життям доньки не цікавиться, тому вона повністю перебуває на утриманні бабусі. До вчителів та майстрів виробничого навчання ставиться з повагою. У вживанні алкогольних та наркотичних речовин помічена не була. Згідно довідки характеристики від 15 січня 2016 року, [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS]. За час проживання на території Михайлівської селищної ради зарекомендувала себе позитивно. По характеру спокійна, врівноважена, завжди ввічлива, привітна та товариська, дуже працьовита. Веде підсобне господарство, утримує чотирьох онуків: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Онуки завжди охайно вдягнені, привітні. Сусіди відгукуються лише позитивно. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області 15 січня 2016 року за № 305, [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], має такий склад сім'ї: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Згідно висновку про стан здоров'я [PERSON], виданого 18 січня 2016 року поліклінічним відділенням Територіального медичного об'єднання Михайлівського району Запорізької області, [PERSON], [INFO] є здоровим. Відповідно до висновку про стан здоров'я [PERSON], виданого 19 січня 2016 року поліклінічним відділенням Територіального медичного об'єднання Михайлівського району Запорізької області, [PERSON], [INFO] є здоровою. Згідно висновку служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 11 квітня 2016 року №01-14/175, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновку служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 08 квітня 2016 року №01-14/167, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідачів з'ясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідачі вихованням дітей не займаються, коштів на їх утримання не надають. В матеріалах справи є наявні чисельні докази винної поведінки відповідачів, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батьків від виконання своїх обов'язків. Характер поведінки відповідачів, їх особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідачів про необхідність зміни їх ставлення до виховання дитини; відсутні підстави для надання переваги інтересам батьків, а не дітей, які саме в цей час, з урахуванням віку, потребують захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи суд вважає захист саме інтересів дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьками своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON], маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своїх дітей, не вчиняють відповідних дій, свідомо ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляють до них ніякої батьківської турботи, не займаються вихованням, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на їх утримання, що підтверджує ухилення відповідачів від виконання обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, вони мають право бути поновленим у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. В ході розгляду справи встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] та неповнолітня [PERSON], [INFO], проживають разом з бабусею [PERSON], яка виховує та матеріально забезпечує їх. Згідно висновку служби в справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації від 11 квітня 2016 року № 01-14/175, на підставі дослідження всіх обставин органі опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO], та призначення його опікуном [PERSON], а також про доцільність та встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON], [INFO], та призначення її піклувальником [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що в інтересах дітей необхідно призначити позивачку [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] та піклувальником неповнолітньої [PERSON] Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча згідно вимог СК України має це робити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved