Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила усунути перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки, площею 227 кв.м, по [ADDRESS], зобов'язавши відповідача [PERSON] відновити межу у відповідності до порядку користування земельною ділянкою, визначеного рішенням Народного суду Московського району м. Харкова від 10.09.1976 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 15 лютого 1955 року рішенням Московського РВК №31 первісним власникам домоволодіння [ADDRESS] була виділена в користування земельна ділянка, площею 800 кв.м. Чоловік [PERSON] (нині померлий, право власності перейшло до позивачки в порядку спадкування) був власником 1/3 частини або 10/30 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.04.1972 року Третьою ХДНК, р.№2-3890. Порядок користування земельною ділянкою визначався двічі: за запитом Народного суду 3-ої дільниці Сталінського району м. Харкова від 22.05.1958 року, згідно якого визначалася в користування площа земельної ділянки для житлового будинку літ.«Е-1», яким користувалися [PERSON] (баба відповідача) та Д/У №0624. Вказаним рішенням суду їм було виділено земельну ділянку, площею 200 кв.м, з боку домоволодіння №27, що на 40 кв.м більше, ніж припадало на їх сумісну первісну ідеальну долю - 6/30 частини. В користування інших співвласників виділялася земельна ділянка, площею 600 кв.м. Даний варіант порядку користування було винесено в натурі судовим виконавцем району 21.04.1959 року згідно ухвали від 29.05.1975 року та рішення від 10.09.1976 року Народного суду Московського району м. Харкова, на підставі якого визначалася в користування площа земельної ділянки для житлового будинку літ.«Д-1», належного чоловікові позивача [PERSON]. Вказаним рішенням суду в його користування виділялася земельна ділянка, площею 227 кв.м, що складалася з двох часток, а саме земельної ділянки площею 197 кв.м - з боку тильної межі та земельної ділянки, площею 30 кв.м. для виходу на вулицю, що на 40 кв.м менше, ніж припадало на його первісну ідеальну долю. Частина земельної ділянки, що виділялась для влаштування окремого виходу на [ADDRESS], була шириною 1,5 м, згідно висновку технічної експертизи №185 від 28 серпня 1975 року. Відповідно в користуванні інших співвласників [PERSON] та [PERSON] залишалась земельна ділянка, площею 373 кв.м (800 кв.м загальна площа) - 200 кв.м /[PERSON]./ - 227 кв.м / [PERSON] /. Позивачка [PERSON] вважає, що [PERSON] порушує її права в користуванні належної їй частині земельної ділянки. В судовому засіданні … підтримала позовні вимоги, уточнила і просила суд встановити межі користування земельною ділянкою у відповідності до судово - технічної експертизу, яку вона просила провести. [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, раніше коли з'явився в судове засідання проти позовних вимог заперечував. Третя особа: представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Треті особи: [PERSON], [PERSON], …… ради в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, дійшов наступного. В судовому засіданні встановлено, що право власності на 1/3 частину або 10/30 частин домоволодіння [ADDRESS] перейшло до позивачки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2010 року, виданого Восьмою ХДНК, р.№7-1522. / а. с. 10 / Право власності на 6/30 частин або 1/5 частину домоволодіння [ADDRESS] перейшло до відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2012 року, виданого Восьмою ХДНК, р.№7-422. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року / справа №2018/2-78/11, н/п2/2018/39/2012/ здійснено поділ в натурі домоволодіння [ADDRESS], яким відповідно припинено право спільної часткової власності на нього, перерозподілено ідеальні долі співвласників / а. с. 26 / В даній частині рішення залишено без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 04.12.2012 року / Провадження №22-ц/2090/7091/2012 /, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2013 року /Справа№6-173св13/ / а. с. 33 / На сьогодні за вказаним рішенням суду частки співвласників мають наступний вигляд: частка [PERSON] складає 34/100 частин замість 10/30 частин, частка [PERSON] складає 22/100 частин замість 6/30 частин, частка [PERSON] складає 20/100 частин замість 7/30 частин, частка [PERSON] складає 24/100 частин замість 7/30 частин. Не зважаючи на встановлений порядок користування земельною ділянкою, [PERSON] постійно переносить паркан, який заходить на частину виділеної позивачу в користування земельної ділянки. В судовому засіданні була призначена судова будівельно - технічна експертиза. Згідно висновків цієї експертизи: 1. розташування огорожі (встановленої межі) між частиною земельної ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON], не відповідає розташуванню огорожі (встановленої межі), встановленої порядком користування земельною ділянкою [ADDRESS] у відповідності до рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 10.09.1976 року 2. враховуючи рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 10.09.1976 встановлено, що частина огорожі літ. «№4», яка є межею між частиною земельної ділянки, якою фактично користується співвласниця [PERSON], та частиною земельної ділянки, якою фактично користується співвласник [PERSON], зменшилася на 0,30 м (зменшилася частина земельної ділянки, якою фактично користується співвласниця [PERSON].) за рахунок збільшення частини земельної ділянки співвласника [PERSON] 3. межа (огорожа) між частинами земельної ділянки, виділеними в користування співвласників [PERSON] та [PERSON] для того, щоб відновити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 10.09.1976, повинна проходити в таким чином: - від точки А до точки Б, розділивши огорожу на ділянки розмірами 3,50 м (частина земельної ділянки, якою повинен користуватися співвласник [PERSON].) та 1,5 м (частина земельної ділянки, якою повинна користуватися співвласниця [PERSON].), по прямій лінії довжиною 20,20 м, при цьому ширина проходу від точки Б до точки Е повинна складати 1,5 м; - від точки Б до точки В по лінії довжиною 7,85 м; - від точки В до точки Г по прямій лінії довжиною 4,07 м, а від точки Г до точки Д так, як зазначено на схемі (докладніше див. додаток №1-1 до даного висновку). В судовому засіданні позивачка просила в основу судового рішення покласти висновок вказаної експертизи. Згідно ч.2, 3 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. На аналогічний спосіб захисту порушеного права користування земельною ділянкою звернено увагу в роз'ясненнях, викладених у п.7 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року про внесення змін та доповнень до постанови Пленум; Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судам] земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Відповідно до ч. ч. 2, 3, 6 ст.13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Ні допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав цих вимог, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 Постанови від 16 квітня 200^ року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляд цивільних справ» згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про меж земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які ш погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади: питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів що до такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі. З урахуванням наведеного, суд вважає, що [PERSON] самовільно переніс паркан, чим зменшив площу земельної ділянки позивача та відповідно порушив прохід до [ADDRESS], тим самим чинить перешкоди в здійсненні права користування виділеною позивачу частиною земельної ділянки, а тому порушене право позивача користування частиною земельної ділянки підлягає захисту а позовні вимоги задоволенню шляхом зобов'язання відповідача відновити межу у відповідності до порядку користування земельною ділянкою, визначеного рішенням Народного суду Московського району м. Харкова від 10.09.1976 року та висновком судово будівельно - технічною експертизою № 7766 від 27.10.2014 року.

Outcome: approved