Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, вказуючи, що 19 серпня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу був укладений між ними на Одеській товарній біржі, який не був посвідчений нотаріально. Позивач виконав свої зобов`язання, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на придбане майно. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, згідно якої вимоги позовної заяви підтримала, просила суд розглянути справу без її присутності, без фіксування технічними засобами, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Як вбачається із матеріалів справи, 09 серпня 1999 року у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі, позивач уклала з відповідачем Договір №2382/Б купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний Договір купівлі-продажу житлового будинку був зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний номер №2382/Б, а також зареєстрований у КП «Білгород-Дністровське БТІ» 21 серпня 1999 року, реєстраційний №4-868, що підтверджується відміткою КП «Білгород-Дністровське БТІ» Одеській області від 21 серпня 1999 року, технічним паспортом на житловий будинок, відміткою про реєстрацію Договору у Випасненській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області від 03.09.1999 року. Згідно п. 8 договору купівлі-продажу нерухомості та відповідно до ст. 227 ЦК України /ред..1963 року/, угода підлягала реєстрації у Бюро Технічної Інвентаризації за місцем розташування об`єкта нерухомості, що було зроблено позивачем, про що в договорі та у реєстраційному посвідчені є відповідна відмітка, в якій зазначено, що житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності. При укладенні договору [PERSON] було роз`яснено, що договір має законну силу, не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі, також в самому договорі було вказано, що у відповідності до ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про Товарну Біржу» цей договір зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, за реєстраційним №2382/Б від 09 серпня 1999 року, що підтверджується п. 8 договором купівлі-продажу будинку. Крім того, з моменту придбання житлового будинку позивач мешкає в ньому, сплачує комунальні послуги, проводить ремонті роботи, фактично володіє квартирою. У порушення ст. 209 ЦК України цей договір не був засвідчений нотаріально, однак відповідач Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу будинку було укладено 09 серпня 1999 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2382/Б від 09 серпня 1999 року, укладеним у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі; технічним паспортом на будинок, реєстраційним написом, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. На підставі викладеного і

Outcome: approved