Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 20 лютого 2012 року, а саме на ? частину житлового будинку № 10 (загальна площа будинку 52,4 кв.м., житлова площа 13 кв.м.), розташованого по вулиці Приморській в селі Холодне Новоазовського району Донецької області, з надвірними та господарським спорудами для його обслуговування. Позов обґрунтований тим, що 20.02.2012 року померла дружина позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді ? частки вказаного житлового будинку. Позивач після смерті дружини прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Їх син, відповідач у справі [PERSON], місце проживання якого зареєстроване за однією адресою із померлою матір'ю, фактично не проживав із нею, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався та, як вважає позивач, не прийняв спадщину. Нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори 06.02.2016 року відмовлено позивачу [PERSON] в оформленні спадщини, із-за того, що разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини мешкав спадкоємець за законом [PERSON], який на надав заяви про відмову від спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину. Іншою підставою для відмови в оформленні спадщини нотаріус вказав виявлені розбіжності даних про житлову площу будинку, зазначених в технічному паспорті на будинок і в правовстановлюючому документі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Пояснив, що в 1994 році вони з дружиною здійснили обмін чотирьох-кімнатної квартири в м.Маріуполі на 3 квартири: 2-кімнатну для дочки, яка померла в 2016 році і не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті матері; 1-кімнатну для сина [PERSON] і 1-кімнатну для нього з дружиною. [PERSON] та їх син [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS], але там проживав та до цього часу проживає тільки син. Згодом одну із однокімнатних квартир позивач з дружиною обміняли на будинок № 10 по вулиці Приморській в селі Холодне Новоазовського району Донецької області, де проживали разом до дня відкриття спадщини. У зв'язку з хворобами та не можливістю здійснити формальності, [PERSON] так і залишилася зареєстрованою за адресою, де проживав син (відповідач): [ADDRESS]. Позивач зазначає, що він з дружиною разом постійно проживали в селі Холодне в спірному будинку, лише в останні декілька років на зимовий період переїжджали до доньки в Маріуполь, де [PERSON] і померла. Щодо невідповідності розміру житлової площі будинку в договорі міни і технічному паспорті, [PERSON] пояснив, що при здійсненні інвентаризаційного опису будинку і виготовленні технічної документації була встановлена дійсна житлова площа будинку - не 13,3 кв.м., а 13,0 кв.м. Зменшення площі відбулося можливо із-за проведених раніше капітальних ремонтів будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, визнає позовні вимоги і просить їх задовольнити, вказав, що на спадщину не претендує. Підтвердив, що на час відкриття спадщини він проживав за місцем реєстрації в [ADDRESS], а його мати постійно проживала з батьком в селі Холодне Новоазовського району. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20.02.2012 року у місті Маріуполь Іллічівський район Донецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 599680, виданим 21.02.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Позивачем у справі є [PERSON], який народився 31 січня 1935 року в місті Маріуполь Донецької області, відповідно до паспорту громадянина України серії ВН № 534591, виданого 03 листопада 2008 року Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО № 252326, повторно виданого 05.04.1989 року Іллічівським райвиконкомом м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] і [PERSON], яка народилася 30.09.1935 року в м.Маріуполь Донецької області, 19 січня 1958 року уклали шлюб та їх прізвища після укладення шлюбу [PERSON] і [PERSON]. Відповідач [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 467292, виданого повторно 24.05.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області є сином померлої [PERSON] У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1ст.1261 ЦК України). Відповідно до закону позивач та відповідач є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] Із витребуваних судом матеріалів спадкової справи № 355/2012, відкритої після смерті [PERSON], встановлено, що спадкоємцем першої черги є, також, донька спадкодавця [PERSON], [INFO], яка не прийняла спадщину в установленому законом порядку. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2016 року, державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], вивчивши подані до спадкової справи № 355/2012 документи відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 20.02.2012 року [PERSON] Відмова обґрунтована тим, що із довідки житлово-комунального підприємства м.Маріуполя і особового рахунку № 3350 нотаріус встановив, що за адресою: вул.Рівна, 43,а кв.71 в м.Маріуполі на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживав спадкоємець за законом [PERSON], який вважається таким, що прийняв спадщину, так як протягом строку встановленого відповідно до ст.1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини. Судом із показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які дали покази аналогічні з показами позивача, встановлено, що фактично спадкоємець [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] не проживав з нею. Дана обставина визнається відповідачем. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1ст.1270 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, відповідач [PERSON] (спадкоємець) є таким, що не прийняв спадщину. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивач [PERSON]. Окрім того, нотаріусом встановлено, що до складу спадкового майна входить нерухоме майно спірний будинок, докази реєстрації якого в БТІ м.Нововазовська відсутні, а також у технічному паспорті на спадковий будинок, виданому БТІ м.Новоазовська 29.10.2012 року, розмір житлової площі відрізняється від розміру житлової площі, що вказана у правовстановлюючому документі (договорі міни). У наданих позивачем документах, а саме, копії договору міни від 19.10.1994 року дійсно зазначено, що житловий будинок, який [PERSON] і [PERSON] отримали за цим правочином, має житлову площу 13,3 кв.м. Разом з цим, згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул. Приморській, 10 в с.Холодному Новоазовського району Донецької області, житлова площа будинку складає 13,0 кв.м. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 36287243, виданого 16.11.2012 року комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Новоазовського району, а також отриманих судом відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно № 38215029 від 20.04.2016 року [PERSON] і [PERSON] (по ? частки кожному) належить житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Новоазовський район, с.Холодне, вулиця Приморська, 10, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 13,0 кв.м. (підстава виникнення права власності: договір міни № 1-3685 від 19.10.1994 року). Даний житловий будинок складається із: А-1 житловий будинок з надвірними та господарським спорудами для його обслуговування (а-1 - прибудова нежитлова; Б літня кухня; В погріб; Г убиральня; б тамбур; Д сарай; 3 колодязь; 1 огорожа; 2 ворота). На думку суду вказані документи (витяги з реєстру, технічний паспорт) є належними та допустимими доказами, що підтверджують обставину про розмір житлової площі спірного будинку - 13,0 кв.м. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.1 ЦПК України, є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб. Суд вважає, що оскільки позивачем було підтверджено належність спадкодавцю на праві власності ? частки спірного майна, і відповідно право позивача на спадкування, позовні вимоги слід задовольнити. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved