overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку по [ADDRESS] вказавши, що вони є власниками будинку по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 19.11.2013р.. посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори, реєстр №1954. З 25.02.1990р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. 19.12.2006 року шлюб був розірвано. З 1989 року відповідач зареєстрований в будинку [PERSON], не проживає в будинку з грудня 2006 року. За цей час відповідач не з*являвся в будинку. Просить визнати відповідача такими, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку, який їй належить. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS]. В будинку зареєстрований [PERSON], який в будинку не проживає з 2006р. і не користується жилим приміщенням. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, індексний номер 13010401 від 19.11.2013р., [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно довідки Шестаківської сільської ради від 03.02.14р., [PERSON], [INFO], зареєстрований з 10.06.1989 року, але фактично не мешкає з грудня 2006 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 19.12.2006р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбу зроблено актовий запис № 178 від 19.12.2006 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] вВ будинку по [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст..168 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи, що [PERSON] вибув з житлового приміщення в будинку, який належить на праві особистої власності [PERSON], в інший населений пункт, не проживає в будинку більше одного року, тому він втратив право користування жилим приміщенням в цьому будинку. Виходячи з викладеного позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, вказуючи на те, що вона є власником квартири №78 розташованої у будинку №110/43 по вул. Митрополитській у м.Маріуполі, що надходить з договору купівлі-продажу укладеному 07.03.2007року та зареєстрованому у Державному реєстрі правочинів. В даній квартирі, крім неї зареєстрований її син - відповідач по справи. Після початку проведення АТО, останній разом зі своєю сімєю виїхав на постійне місце мешкання до РФ, де тимчасово зареєстрований на адресою:[ADDRESS]. З наведених підставі, відповідач з 11.09.2015 року у квартирі не проживає та відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, в звязку з відсутністю понад 1 року. Через небажання відповідача повертатись до України, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку зняти його з реєстрації. Через реєстрацією останнього у її квартирі, вона вимушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, що перешкоджає отриманню субсидії, та ставить її в тяжке матеріальне становище. Факт відсутності відповідача можуть підтвердити свідки. Посилається на ст.ст.317, 319, 321, 383, 391, 391, 405, 406 ЦК України, [PERSON] України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можливо лише за умови визнання його таким, що втратив право користування цим житлом. Просить визнати [PERSON] ,[INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №78 в будинку №110/43 по вул. Митрополитської у м.Маріуполі. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні, оскільки [PERSON] відсутній за місцем мешкання більш ніш 2 роки, що надає право власникові житла,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, вказуючи на те, що вона разом з [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №48 розташованої у будинку №289 по бул. Шевченко в Центральному районі м.Маріуполя, що надходить зі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна 19.05.2000 та зареєстрованому у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 06.06.2000 за №36687. В даній квартирі, крім неї зареєстрований її колишній зять - відповідач по справи. Останній з 2012 року не мешкає за вказаною адресою, місце його знаходження позивачці невідомо. З наведених підставі, відповідач відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, у звязку з відсутністю понад 1 року. Відповідач ухиляється від обовязку самостійно знятись з реєстраційного обліку, що виключає можливість вирішити це в позасудовому порядку. Через реєстрацією відповідача у її квартирі, вона вимушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, перешкоджає отриманню субсидії, що ставить її в тяжке матеріальне становище. Факт відсутності відповідача можуть підтвердити свідки. Посилається на ст.ст.317, 319, 321, 383, 391, 391, 405, 406 ЦК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можливо лише за умови визнання його таким, що втратив права користування цим житлом. Просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №48 в будинку №289 по бул. Шевченко у м.Маріуполі. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні, оскільки [PERSON] відсутній за місцем мешкання більш ніш 5 років, що надає право власникові житла

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.05.2007 року [PERSON] зареєструвала у власній квартирі за вищевказаною адресою [PERSON], однак останній з моменту реєстрації за вказаною адресою не проживав. У позасудовому порядку зняти з реєстраційного обліку [PERSON] не можливо, проте порушуються права [PERSON], як власника, оскільки вона позбавлена можливості у повній мірі реалізувати своє право власності, а також несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Позивач у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов у повному обсязі (а.с.26). Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти задоволення позову (а.с.31). Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.06.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11413053 від 02.08.2006 року та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №2555747 від 27.06.2006 року, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.5-7, 32-33). Згідно довідки №1264 від 30.05.2016 року, що видана виконавчим комітетом Созонівської сільської ради Кіровоградського району та області, станом на 30.05.2016 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1950 року народження, та [PERSON], 1979 року народження (а.с.27). Актом про не проживання від 30.05.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], з 17.05.2007 року не проживає за адресою: [ADDRESS], що також підтверджено поясненнями сусідів [PERSON] і [PERSON] (а.с.28-30). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, враховуючи, що відповідач відсутній без поважних причин за місцем реєстрації понад один рік, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у якій зазначає, що згідно обмінного ордера № 265 виданого Бюро по обміну житлової площі 7 лютого 1983 року позивачка є наймачем однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS], житловою площею 17,83 кв.м. 21 серпня 1999 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, який був 14.12.1999 року зареєстрований у вказаній квартирі. Коли дочці виповнись 16 років в [ADDRESS] 27.03.2003 року була зареєстрована і вона. Квартира не приватизована. У 2011 році позивачка розірвала шлюб з відповідачем, відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова. Однак, фактично шлюбні відносини були припинені у 2000 році, тобто відповідач з 2000 року у квартирі не мешкає, його місце перебування позивачці не відомо. У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не сповістив. За згодою представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі більше шести місяців, квартира належить на праві власності позивачці, на підставі свідоцтва про право власності, місцезнаходження відповідача позивачу не відоме. Відповідно до ст.. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутніми з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймачем, а в разі спору судом. Судом встановлено, що відповідач відсутній у квартирі понад шість місяців, бажання вселитися у квартиру не висловлював, питання про продовження строку не ставив, поважність причин відсутності суду не представив. За таких обставин суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку мотивуючи тим, що вона є власником квартири за адресою смт. Новодонецьке, Добропільського району, Донецької області вул. Жовтнева 10/5, яку вона придбала за договором купівлі-продажу 13.11.2014 р. у [PERSON] Після придбання вказаної квартири їй стало відомо, що в з 19.04.2006 року в цій квартирі рахується зареєстрованим онук колишньої власниці [PERSON]Але ж в даної квартирі відповідач жодного дня не проживав, а мешкає за іншою адресою. Вона придбала квартиру для особистого проживання, але ж факт реєстрації в даній квартирі іншої особи відповідача заважає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідач ніякого віднощення до належної їй квартири не має. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, що вимушує її звертатися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої вимоги та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: смт. Новодонецьке, Добропільський район, Донецька область, вул. Жовтнева 10/5 у звязку з його відсутністю за місцем прописки без поважних причин більше одного року та зобовязати СГІРФО Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області зняти відповідача з реєстраційного обліку. Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився без поважних причин, хоча був вчасно й належним чином повідомлений про дату й час слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Вислухавши думку позивача, що не проти розгляду справи під час відсутності відповідача, що не з'явився,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала у власність будинок за адресою: [ADDRESS], який належав відповідачу на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за заповітом», від 22.01.2010р. В рахунок укладеного договору позивач передала відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їм у власність нерухомість. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному об'ємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], що належить останньому на праві власності. Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: вона повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, а останній віддав всі документи на будинок та ключі від будинку. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, перерозподіл спадщини та визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,20 кв.м., житловою площею 27,50 кв.м. та заборонити здійснювати її відчуження. Накласти арешт на ? частини земельної ділянки, площею 0,2336 га, кадастровий номер 2122786301:00:005:1051, яка розташована по вул.. Шевченка у селі Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та заборонити здійснювати її відчуження. Накласти арешт на ? частини земельної ділянки, площею 0,2466 га, кадастровий номер 2122786301:00:012:1041, яка розташована по вул.. Шевченка у селі Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та заборонити здійснювати її відчуження. Накласти арешт на ? частки автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON, легковий універсал, 2009 року випуску, серійний номер Y6LJN81BP9L206717, номер державної реєстрації СЕ 0314 АТ та заборонити здійснювати його відчуження. Згідно ст. 152 ч.1 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що з метою забезпечення позову необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження ? частини двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 50,20 кв.м., житловою площею 27,50 кв.м. , ? частини земельної ділянки, площею 0,2336 га, кадастровий номер 2122786301:00:005:1051, яка розташована по вул.. Шевченка у селі Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, ? частини земельної ділянки, площею 0,2466 га, кадастровий номер 2122786301:00:012:1041, яка розташована по вул.. Шевченка у селі Павшино Мукачівського району Закарпатської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, ? частки автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON, легковий універсал, 2009 року випуску, серійний номер Y6LJN81BP9L206717, номер державної реєстрації СЕ 0314 АТ. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що [INFO] помер її батько спадкодавець - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,8866 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шпотинської сільської ради. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не прийняла спадщину, тому що помилково вважала, що оскільки вона являється рідною донькою спадкодавця, то вважається такою, що прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було повідомлено, що для того щоб прийняти спадщину вона повинна була проживати разом зі спадкодавцем на момент його смерті. За таких обставин, позивачка звернулася до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання позову (а.с. 13). Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 14). Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову за слідуючих підстав: За ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, що не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с. 5) [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (а.с. 6). Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач за позовом претензій щодо спадкового майна не має, надав заяву про визнання позову (а.с. 14). Суд вважає поважними причини пропуску позивачкою строку подачі заяви до нотконтори на прийняття спадщини.

Outcome: approved