Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводження батька, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 27.08.2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 12.03.2012 року шлюб між ними було розірвано і їхня малолітня донька проживає разом із позивачем, окремо від батька. Після розірвання шлюбу відповідач з донькою не спілкується, за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12.03.2012 року з нього стягуються аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Донька з 2013 року навчається КЗ «Лисичанська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №8», але відповідач жодного разу не навідався до навчального закладу. У 2014 році вона планує виїзд з донькою до Російської Федерації для її оздоровлення. Внаслідок чого вона зверталась в усній формі за згодою до відповідача за оформленням нотаріального дозволу на виїзд їхньої доньки за межі території України та отримала немотивовану відмову та відсутність будь-яких пояснень. На підставі викладеного, просила суд надати дозвіл на короткострокові виїзди неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд до Російської Федерації у супроводі матері [PERSON], 1986 року народження, або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків, а саме [PERSON], в наступний період часу без згоди її батька [PERSON] до досягнення дитиною 18-ти річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу розглядати за її відсутністю. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В судовому засіданні було встановлено, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12.03.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7). Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 15 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [INFO] народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 124 (а.с. 8). Згідно з довідкою №152 від 06.03.2014 року, наданою ЛКП «Паспортна служба», [ADDRESS] зареєстровані та мешкають разом [PERSON], [INFO], на її утриманні перебуває [PERSON] - донька, [INFO] (а.с. 6). Відповідно до виконавчого листа від 05.04.2012 року, виданого Лисичанським міським судом Луганської області, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2012 року і до повноліття дитини (а.с. 10). Згідно з довідкою від 29.05.2014 року, наданою КЗ «Лисичанська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8», [PERSON] одна виховує малолітню дитину [PERSON], [INFO] Батько [PERSON] не бере участі у вихованні доньки: не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах (а.с. 11). Згідно з довідкою № 192 від 29.03.2014 року, наданою КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1», [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], її донька [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини [PERSON] з родиною не проживає та спільного господарства не веде (а.с. 12). З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Таким чином, оскільки місцезнаходження відповідача - невідомо, враховуючи інтереси дитини, який має конституційні права на охорону здоров'я, на освіту та право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє його цих прав, суд вважає, що виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон України до Російської Федерації буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводження батька задовольнити.

Outcome: approved