Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, третя особа: [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником 1\\2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.01.200 року, право власності зареєстровано в БТІ 02.02.2006 року. Співласником квартири є її чоловік [PERSON] на підставі договору дарування частини квартири, посвідченого 18.02.2009 року державним нотаріусом. Відповідач по справі є її сином та зареєстрований в зазначеній квартирі з 09.11.2011 року. В 2011 році відповідач виїхав на постійне місце мешкання до м.Москва та повертатися не збирається. Позивач зазначає, що вона з чоловіком вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до суду не з'явилися, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1\\2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.01.200 року. Співвласником квартири [ADDRESS] є [PERSON], якому 1\\2 частини квартири належить на підставі договору дарування від 18.02.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-331. Згідно акту КК «Східна» від 05.02.2016 року у зазначеній квартирі [PERSON] зареєстрований, але фактично не мешкає з 2010 року по теперішній час. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючим в ньому перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved