Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини: доньки Євангеліни, [INFO] в розмірі 1/4 його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача аліментів на свою користь на її утримання в розмірі 1/4 його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 49. (Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 12 жовтня 2016 року). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку Євангеліну, [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змогу працювати. Позивач [PERSON] надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки відповідача просила прийняти заочне рішення по справі (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся за адресою місця проживання (а.с.11). Судову повістку отримав особисто 15 жовтня 2016 року (а.с.18), заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав,\~та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України \~за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ\~(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати свою дитину встановлений державою на законодавчому рівні, а саме:\~ст.180 СК України. Відповідно до вказаної правової норми батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, та незалежним від віку останніх. Відповідно до\~ст.181 СК\~способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до\~ст.182 того ж Кодексу\~повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. За правилами\~ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснено в п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 49 (а.с.03). Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 23 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, рішення набрало законної сили 12 жовтня 2016 року (а.с.19). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину доньку Євангеліну, [INFO](а.с.04). Батьком даної дитини в свідоцтві про її народження записаний відповідач [PERSON] Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні і це підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області від 20 вересня 2016 року за вихід. 02/24 № 906 (а.с.05). Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, передбачений ст.180 СК України. При винесені рішення суд враховує обставини, вказані в ст.182 СК України і визначає їх розмір, відповідно до вимог ст.183 СК України, як цього вимагає позивач. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надав до суду доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При таких обставинах, згідно з ст.ст.180,181 СК України, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] аліменти на утримання доньки Євангеліни, [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною віку повноліття. Крім того відповідно до ч.ч.2,4\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як убачається з матеріалів справи, позивач проживає разом з малолітньою донькою, яка перебуває на її утриманні, на теперішній час не працює, не має іншого доходу, крім виплат на дитину. Донька сторін на час розгляду справи ще не досягла трьох років. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру утримання позивача суд виходить з того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу до досягнення донькою трьох років, а тому з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 21 січня 2018 року. При подачі позовної заяви до суду, позивач [PERSON] була звільнена від оплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, тому у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Згідно з п.1 ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved