Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні належними їй на праві приватної власності 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та частиною земельної ділянки площею 302 кв.м. по [ADDRESS], вселити її у виділену їй рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 24.10.2013 року в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] відповідно до варіанту №2 висновку № 125-12 додаткової судової будівельно -технічної експертизи від 12.12.2012 року. Свої вимоги мотивувала тим, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого 10.12.1997 року, в рівних частках належали дітям померлої [INFO] року [PERSON], тобто їй та [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року. Його частку в спірному домоволодінні як спадкове майно прийняла його донька - відповідач по даній справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.2011 року. Таким чином, вона та відповідач [PERSON] в рівних частках стали співвласниками домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 800 кв.м. На даний час у вказаному домоволодінні рахуються зареєстрованими [PERSON] та її донька [PERSON]. Вони, як співвласники домоволодіння, не заперечували право власності кожної із них на його частину, але не змогли дійти до згоди стосовно його розділу, оскільки [PERSON] вважала, що вона має переважне право на користування будинком в зв'язку з тим, що її батько, а потім і вона значно покращили стан будинку, зробили його ремонт та підвели газопостачання, а тому доля її власності мала бути більшою. Не дійшовши згоди, вони були вимушені вирішувати спір у судовому порядку. Вона звернулася до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовом до виконкому Крюківської районної ради м.Кременчука та [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та про поділ земельної ділянки. [PERSON] в свою чергу звернулася до Крюківського районного суду м.Кременчука із зустрічним позовом до неї та до УЖКГ Кременчуцької міської ради, з залученням до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагентства у Кременчуцькому районі, інспекції ДАБК у Полтавській області, виконкому Крюківської районної ради м.Кременчука, Органу опіки та піклування виконкому Крюківської районної ради м.Кременчука про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та поділ земельної ділянки. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.05.2013 року в цивільній справі № 2-1827/11 в задоволенні її позовних вимог та позовних вимог [PERSON] було відмовлено з посиланням на неможливість реального розподілу домоволодіння відповідно до висновку Кременчуцького міжрайонного управління Головного Управління Держсанепідслужби у Полтавській області. Не погодившись з ухваленим судовим рішенням вона та [PERSON] оскаржили його в апеляційному порядку. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 24.10.2013 року вимоги її апеляційної скарги були задоволені повністю, а вимоги скарги [PERSON] - частково, проведено реальний розподіл домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] відповідно до висновку №125-12 додаткової судової будівельної експертизи від 12.12.2012 року та проведено розподіл земельної ділянки що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до додаткової судової будівельно - технічної експертизи від 27.08.2013 року, стягнуто з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію до рівності часток в розмірі 1763, 30 грн. та зобов'язано їх здійснити певні переобладнання. Однак, співвласниця [PERSON] добровільно виконати рішення суду не бажає, чинить їй перешкоди в користуванні її власністю, а саме виділеними їй рішенням суду 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та земельною ділянкою, перешкоджає її вселенню в будинок та виконанню нею зобов'язань по здійсненню переобладнань будинку відповідно до рішення суду. [PERSON] не надає їй ключів від хвіртки та від вхідних дверей будинку, не впускає її у двір та в будинок, виказує на її адресу погрози, вчиняє сварки не бажає із нею спілкуватися. До сьогоднішнього дня вона не може користуватися належною їй часткою майна. Вважає, що такими неправомірними діями відповідача порушується її право власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові та зазначила, що вона не може потрапити до спірного будинку, оскільки в неї немає ключів від воріт та дверей будинку та останні їй відповідачка добровільно не надає. Відповідач до судового засідання не з» явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в задоволені позовних вимог [PERSON] просив відмовити, в зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки рішення апеляційного суду, на яке посилається позивачка, скасовано та відповідачка у вказаному будинку не проживає, а тому і не може чинити позивачці перешкоди у користуванні будинком. Суд, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого 10.12.1997 року нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., за реєстраційним номером 1-3615, належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08.09.2011 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., реєстровий № 1-1576 [PERSON] належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Як достовірно встановлено в судовому засіданні житловий будинок з господарськими будівлями розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 800 кв.м.. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст..383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.ст. 9, 64, 155 ,156 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні остання зазначила, що вона має намір вселитись та проживати у спірному будинку, однак безперешкодно цього зробити не може, оскільки вона не має доступу до цієї садиби, так як не має ключів від хвіртки та дверей будинку та відповідачка перешкоджає її вселенню в будинок. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачкою суду не надано жодного належного доказу, щоб свідчив про те, що позивачка може вільно потрапити на територію спірної садиби та до будинку. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачці створюються перешкоди у вселенні та у користуванні належним їй на праві власності майном, а саме ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Згідно позовної заяви позивач просить зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні належними їй на праві приватної власності 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та частиною земельної ділянки площею 302 кв.м. по [ADDRESS], вселити її у виділену їй рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 24.10.2013 року в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] відповідно до варіанту №2 висновку № 125-12 додаткової судової будівельно -технічної експертизи від 12.12.2012 року.. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто вказане рішення втратило законну силу. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно вселити [PERSON] в житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: partial