Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що на підставі рішення суду від 13.12.2016 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2016 та до досягнення дитиною повноліття. В подальшому Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.03.2018 розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини був збільшений до 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дати вступу рішення в законну сили та до досягнення донькою повноліття. Позивач зазначає, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, [PERSON] не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, позивач вважає, що відповідач може сплачувати більший розмір аліментів, тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на дитину у розмірі 2500,00 грн. щомісяця до досягнення останньою повноліття. Ухвалою від 29.11.2019 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 18.12.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , з тексту якого вбачається, що відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач зазначає, що не має постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, має лише періодичні заробітки, проживає разом з непрацездатними батьками, сестрою, яка являється особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, а також з неповнолітніми племінниками (а.с.23-29). 23.12.2019 до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, а відповідач позов визнає частково (а.с.31,32). Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 7 ч. 13 ЦПК України,\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 3\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.12.2016 у цивільній справі № 289/1563/16-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково та вирішено стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, починаючи з дня подання заяви до суду 10.10.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 10.10.2016 і до досягнення дитиною трьох років до [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 13.01.2017 (а.с.7-8). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.03.2018 у цивільній справі № 289/337/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати вступу Рішення суду в законну силу і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 29.04.2018 (а.с.9-10). На підставі виконавчого листа, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області 03.05.2018 за результатами розгляду цивільної справи № 289/337/18, Радомишльським РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження № 56342726 (а.с.11,12-13). З Довідки від 19.01.2017 № 31, виданої виконавчим комітетом Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері [PERSON] , [INFO] (а.с.14). З Довідки від 11.12.2019 № 04-04/12/703, виданої Осичківським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , окрім нього за вказаною адресою зареєстровані та проживають: батько [PERSON] , мати [PERSON] , брат [PERSON] (на даний час зареєстрований, але не проживає), сестра [PERSON] , сестра [PERSON] , племінниця [PERSON] , племінник [PERSON] , сестра [PERSON] (на даний час зареєстрований, але не проживає) (а.с.27). [PERSON] та [PERSON] пенсіонери за віком, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень від 11.06.2018 серії [NUMBER] та від 22.12.2009 серії ААЕ № 471969 відповідно (а.с.28). Згідно копії Довідки до акта МСЕК серії 12 ААБ № 530687, [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи (а.с.29). Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України, визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч. 2 ст. 182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за № 3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Аналіз змісту ст. 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. Згідно ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення ч. 3 ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України. Такий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2019 по справі №\~632/580/17. Згідно з ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За вимогами ст.ст. 58-59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 800 грн. до 2500 грн. на дитину щомісячно, посилаючись на те, що розмір коштів, які було визначено судом у 2018 році залишився незмінний, відповідач аліменти сплачує нерегулярно, [PERSON] не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, вважає, що відповідач може сплачувати більший розмір аліментів. Однак, будь-яких доказів на підтвердження даних обставин суду не надано. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що він не має постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, має лише періодичні заробітки, проживає разом з непрацездатними батьками, сестрою, яка являється особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, а також з неповнолітніми племінниками, суду також не підтверджено належними доказами. Як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б підтверджували зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін, відповідно до ст. 192 СК України, які б вказували на потребу у збільшенні розміру стягуваних аліментів, суду не надано. Суд не приймає часткове визнання позову відповідачем, оскільки останнє суперечить закону. Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Таким чином, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Враховуючи вищевикладене, досліджені судом обставини та зазначені вище положення законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, у зв`язку із недоведеністю існування підстав для зміни розміру стягуваних аліментів, визначених ст. 192 СК України.

Outcome: dismissed