Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Після смерті матері позивач вважала, що прийняла спадщину фактично, оскільки проживала та була зареєстрована разом з матір'ю по день її смерті за однією адресою, доглядала її, поховала за власні кошти. Оформляти спадщину вона не поспішала. Згодом виявилося, що матір позивачки - [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, про що позивачка не знала. та не здогадувалась. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини строком 2 місяці. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача - Новоєгорівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 серпня 2016 року, виданого повторно Дворічанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народилася [INFO], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 травня 2005 року, виданого Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис №88. Згідно з довідкою Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області №317 від 14 березня 2018 року, [PERSON] дійсно проживала, вела спільне господарство та була зареєстрована разом зі своєю матір'ю [PERSON] в с. Терни з 1966 року по 26 травня 2004 року. Постановою державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області № 393/02-31 від 20 березня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON], в зв'язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Інформація щодо відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] відсутня. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи доводи позивача про те, що в зв'язку з правовою необізнаностю вона вважала, що прийняла спадщину фактично, оскільки не знала, що її матір на момент смерті була зареєстрована за іншою адресою, через що пропустила строк для прийняття спадщини, суд визнає поважними причини пропуску останньою цього строку. При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права. У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved