Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] в [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона проживала разом, проте на час його смерті не була зареєстрована з ним за однією адресою, в зв`язку з чим державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В підготовче засідання представник позивача адвокат Неживок І.В. не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7) та копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина - позивач по справі [PERSON] та його мати - відповідач по справі [PERSON] . Оскільки на день смерті [PERSON] був зареєстрований разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , остання прийняла спадщину фактично відповідно вимог ст. 1268 ЦК України. У прийнятті спадщини та оформленні спадкових прав відповідно до ст. 1268 ЦК України позивачу державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, оскільки факт постійного її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 06.06.2020 року не підтверджено належними доказами, так як остання була зареєстрована в [ADDRESS] , а померлий [PERSON] в [ADDRESS] . У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17 (провадження N 61-44149св18). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] , будучи з 2015 року дружиною померлого [PERSON] , постійно проживала разом з ним в [ADDRESS] до дня його смерті, тобто на час відкриття спадщини [INFO] . Даний факт підтверджується поясненнями позивача [PERSON] , наданими в позовній заяві та визнанням позову відповідачем [PERSON] , наданим в заяві від 19.07.2021 року. А тому, з урахуванням викладного суд дійшов обгрунтованого висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] в [ADDRESS] , оскільки встановлення цього факту необхідне їй для вирішення спадкових прав.

Outcome: approved