Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20000 грн., заподіяну сокриттям вбивства [PERSON] в лікарні. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з вини заступника голови департаменту охорони здоров`я [PERSON] сокрито факт вбивства її чоловіка [PERSON] під апаратом штучного дихання. При проведенні штучної вентиляції легенів інкубаційну трубку замість легенів встановлено в стравохід про що свідчить висновок експерта № 12-17/233А/19. У змові зі своїми колегами [PERSON] фактично сприяв службовому підробленню на користь лікарів Першого хірургічного відділення лікарні ім. Мещанінова, які проводили медичні маніпуляції з [PERSON] . Розмір моральної шкоди 20000 грн. визначає як вартість патологоанатомічного дослідження без її дозволу, що є вартістю службового підроблення та прикриття вбивства [PERSON] в лікарні ім. Мещанінова, як вартість дослідів, що проведені над її чоловіком під прикриттям лікування та судово - медичної експертизи. Сума завданої моральної шкоди, на її думку, є захистом її прав по виправданню безвинного [PERSON] , якого замордували спочатку в лікарні, а потім при патологоанатомічних та судово - медичних дослідженнях, ця сума є компенсацією за знущання над тілом її чоловіка. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Окрім викладених вище обставин вказала, що підставою для вищеописаних дій лікарів стала необхідність та бажання отримати квартиру, що належала її чоловікові, оскільки дана квартира знаходиться у будинку - пам`ятнику архітектури. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належно, попередньо надіславши суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого вважав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з урахуванням наступного. В обґрунтування заперечень представник відповідача вказав про не надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведення наявності причинно - наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Згідно висновку експерта Обласного бюро судово - медичної експертизи управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 12-17/233-А/19 від 26.07.2019 року, що проведена на підставі ухвали слідчого судді від 11.06.2019 року за номером ЄРДР 12019220480002250 від 11.06.2019 року причиною смерті [PERSON] явивися гострий мегакаріобласний лейкоз (гемобластоз), який ускладнився гострим розладом кровообігу, смерть настала [INFO] о 14:40 годин в стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім.. пров. Мещанінова» ХМР. У зв`язку з виявленою у [PERSON] неправною правосторонньою пахово - мошонковою грижею, внутрішньочеревною кровотечею, в стаціонарі вказаної лікарні [PERSON] за період лікування з 06.06.2019 року по 08.06.2019 року проведені оперативні втручання: 06.06.2019 року операція - грижесічіння з аллапластикою; 08.06.2019 року операція - лапаротомія, зупинка кровотечі, інкубація тонкого кишківника, санація, дренування черевної порожнини. Яких - небудь тілесних пошкоджень, окрім слідів операційного втручання і слідів медичних маніпуляцій, при дослідженні трупа [PERSON] не встановлено. Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладеної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 05.07.2019 року на заяву [PERSON] , з метою проведення перевірки фактів, викладених у заяві останньої щодо смерті чоловіка [PERSON] наказом по лікарні від 10.06.2019 року створено комісію, за результатами роботи якої встановлено наступне. [PERSON] , 67 років, перебував на стаціонарному лікуванні з 06.06.2019 року по 08.06.2019 року, госпіталізований за направленням лікаря КНП «МКЛ № 27» ХМР до хірургічного відділення з діагнозом - правобічна пахвино - калиткова кила, стан після защемлення. Оперований за ургентними показаннями. Післяопераційний період ускладнився кровотечею, джерелом якої став розрив мальформації правої яічковой артерії, у зв`язку з чим 08.06.2019 року повторно прооперований за ургентними показаннями. Перевірка протоколів оперативних втручань проведених [PERSON] не виявила порушень в ході їх проведення. [INFO] [PERSON] помер, тіло направлено на розтин патологоанатомічного відділення, під час проведення розтину померлого [PERSON] подана заява від 10.06.2019 року, на підставі якої проведення розтину тіла померлого зупинено. За результатами судово - медичної експертизи встановлено діагноз - основний гострий мегакаріобластний лейкоз; ускладнення гострий розлад кровообігу, набряк легенів; супутний стан після операції. До складу клініко - експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо якості надання медичної допомоги [PERSON] , в тому числі, входив заступник директора вказаного департаменту - [PERSON] . На думку позивачки, з вини відповідача їй завдано моральної шкоди, розмір якої оцінений у 20000 грн., та яка виразилася у вбивстві її чоловіка [PERSON] в лікарні та подальшому знущанні над тілом померлого. Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Предметом позову у цій справі є стягнення коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди з заступника голови Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації [PERSON]. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин, завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Позивач пред`явив позов до заступника Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації [PERSON]., який є неналежним відповідачем, з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача, позивачка не зверталася. Як вбачається зі змісту ст. 51 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц. Враховуючи те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а клопотання про його заміну не заявляв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed