Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Сєвєродонецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] в м. Севастополь АР Крим помер її чоловік [PERSON] . Вона не може зареєструвати факт смерті особи, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті особи потрібно з метою отримання допомоги на поховання, пенсійних виплат та спадщини. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має право на звернення до суду з цією заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. [PERSON] народився [INFO] у м. Ровеньки Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ровеньки Луганської області 10.08.1994 року. Згідно з копією довідки про смерть №С-00950, виданої 09 квітня 2020 року відділом РАЦС Гагаринського району м. Севастополь Республіки Крим, громадянин Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території у м. Севастополь внаслідок токсичної дії нез`ясованої речовини, отруєння та впливу інших та нез`ясованих хімічних та ядовитих речовин з невизначеними намірами у невизначеному місці. Суд враховує, що м. Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна, станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої особи у встановленому законом порядку. При цьому, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Ровеньки Луганської області, який помер [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна. Таким чином, заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved