Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем з 14 червня 2003 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 143. Від шлюбних відносин мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та втратою один до одного почуття кохання. З квітня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними не можливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, однак надіслала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не згодна та просить розглянути справу без її участі (а. с. № 20). Відповідач також не зявився в судове засідання, але надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден та просить розглянути справу без його участі (а. с. № 22). Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 червня 2003 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 143, про що свідчить свідоцтво про одруження (а. с. № 5). Від шлюбних відносин мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. № 10). Шлюбне життя подружжя не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та втратою один до одного почуття кохання. З квітня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. На примирення останні не згодні. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сімї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про одруження серії І-ФП № 071871 від 14.06.2003 р., Відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, прізвище після державної реєстрації шлюбу змінила дружина з «Морозова» на «Пільщик». Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви позивача від 24.05.2017 р. остання виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище Морозова. В даний час дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивач бажає, щоб аліменти на утримання неповнолітньої доньки були стягнуті з відповідача за рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Вивчивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Такого висновку суд приходить з урахуванням того, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та зобовязаний виконувати свій обовязок по утриманню доньки до досягнення нею повноліття, встановлений ст. 180 СК України. Оскільки, відповідач працює у Відокремленому підрозділі «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», має постійний заробіток, доказів, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти суду не надав, суд вважає можливим стягнути з останнього на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 гривень, сплаченого останньою при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу (а. с. № 1), а на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved