Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1000 грн., кожного місяця на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ним повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 18 серпня 2012 року вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьк, актовий запис № 227. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, однак їй самостійно важко утримувати спільну дитину, так як вона не працює, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей та не має джерел прибутку, окрім соціальних виплат. З власної волі відповідач не бажає брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні сина, хоча має таку можливість, так як працює неофіційно і нерегулярно отримує доходи. Оскільки добровільно відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно змісту якої просила розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах та їх задоволенні наполягала. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав: Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО №441114 [PERSON], [INFO], батьками дитини є сторони по справі. Відповідно до змісту довідки Виконавчого комітету Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області за №02-31/399 від 05.05.2017 року, [PERSON] проживає в [INFO], разом з сином [PERSON], 2012, року народження, та ще з двома дітьми. Відповідач матеріально забезпечений але офіційно не працює, належних доказів неможливості сплачувати аліменти суду не надав. Факт подання позову свідчить про недосягнення домовленості між батьками про утримання дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач зобов'язаний утримувати свого сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є працездатною особою. Пред'являючи до суду даний позов, [PERSON] визначила розмір аліментів у 1000 грн. щомісячно на утримання дитини. Проте позивач не надала доказів на підтвердження того, що малолітній син потребує, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі. Обговорюючи питання про розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, що відповідач на даний час не працює, має мінливий нерегулярний дохід, заперечень проти позову до суду не надав, тому суд вважає можливим задовольнити частково позов у сумі 600 грн. В задоволені решти вимог відмовити. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути стягнутий з відповідача в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial