Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільно набутого майна подружжя. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09.11.1991 року вона зареєструвала свій шлюб з відповідачем по справі. 24.03.2014 року, згідно рішення Городищенського районного суду, їхній шлюб був розірваний. За час спільного проживання, на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.1998 року, ними був набутий житловий будинок по вул. Захарова, 9 у смт. Вільшана, Городищенського району, Черкаської області. Оскільки, покупцем у договорі купівлі-продажу був зазначений [PERSON], то і реєстрація будинку була здійснена на його імя. Так, як даний будинок був придбаний у шлюбі її та відповідача, тому вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю і вона має право на його частину. Виходячи з викладеного, просила: поділити будинок з надвірними спорудами по вул. Захарова, 9 у смт. Вільшана, Городищенського району, Черкаської області; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку та надвірних споруд та стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. В судовому засіданні, представник позивача вимоги останньої підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, вважає наступне. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі з 09.11.1991 року по 24.03.2014 року, коли, згідно рішення Городищенського районного суду, копія якого знаходиться у матеріалах справи, їхній шлюб було розірвано. Під час проживання у шлюбі, сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Захарова, 9 у смт. Вільшана, Городищенського району, Черкаської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.06.1998 року. Покупцем в даному договорі зазначений відповідач [PERSON] та відповідно реєстрація будинковлодіння проведена на його імя, що підтверджується довідкою Городищенського відділку КП «ЧООБТІ» № 284 від 10.06.2015 року. Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Тобто, дана стаття закріплює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, навіть у випадках, коли майно, яке придбане подружжям під час шлюбу, зареєстроване на когось одного з них. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу, як зазначено у ч. 1 ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Тому, враховуючи вище викладене, суд вважає, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Захарова, 9 у смт. Вільшана, Городищенського району, Черкаської області, який був придбаний за договором купівлі-продажу, укладеним під час шлюбу позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], є їхньою спільною сумісною власністю і позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а у разі такого поділу, згідно зі ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищевикладене, за відсутності шлюбного договору між сторонами, та враховуючи те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також обґрунтований, підтверджений належним чином доказами, а тому підлягає до задоволення. Щодо вимог в частині судових витрат, а саме витрат, понесених позивачем на правову допомогу та витрат, повязаних з виготовленням технічного паспорту, то вони до задоволення не підлягають з наступних підстав. До матеріалів справи додана квитанція до прибуткового касового ордера № 36-ц від 28.05.2015 року на суму 1500 гривень, які, як зазначено у квитанції, [PERSON] витратила за надання їй правової допомоги адвокатом. Проте, дану квитанцію суд не може прийняти як належний доказ витрат позивача на правову допомогу, оскільки вона не підтверджена розрахунком витрат часу, витраченого юристом (адвокатом) на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді, на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням тощо, і не може перевірити відповідність суми на квитанції дійсним витратам позивача. Щодо квитанції № N0UTC45280 від 04.11.2015 року на суму 2394,78 гривні, наданої позивачем у підтвердження її витрат на виготовлення технічного паспорту на будинок, то суд не може прийняти її як доказ, оскільки платником даної суми вказана [PERSON], що не дає підстав суду вважати, що дані кошти внесла саме позивач. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1312,51 гривень.

Outcome: approved