Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки площею 8,08 га, яка розташована на території Вязівської сільської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 лютого 2014 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 8,08 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ХР № 003612. За життя 21.11.2005 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона вказану земельну ділянку заповіла своїм дітей: позивачу [PERSON] та [PERSON], однак остання спадщину не прийняла та на неї не претендує, про що свідчить її заява. Окрім цього спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік, а батько позивача [PERSON], який також відмовився від прийняття спадщини. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в звязку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернулася до суду з позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з даним позовом та визнати за нею право приватної власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 12 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - ВЛ № 427299, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 8,08 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ХР № 003612, яка знаходиться на території Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 21.11.2005 року секретарем виконавчого комітету Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, зареєстрованого у реєстрі за № 49, [PERSON] належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ХР № 003612 земельну ділянку заповіла своїм дітям: [PERSON] та [PERSON]. Однак, як вбачається з заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняла та на неї не претендує. Окрім цього спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік, а батько позивача [PERSON], який також відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить його заява, посвідчена секретарем Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.02.2018, з якої вбачається, що по параметру запиту: [PERSON] інформація відсутня. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV ХР № 003612. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] та до складу спадкового майна входить земельна ділянка. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просять його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON] має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved