Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про відшкодування витрат на поховання мотивуючи свої вимоги тим, що 01.12.2012 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON], його сестра, позивач [PERSON] взяла на себе всі витрати на поховання та поминки, що підтверджується наступними документами: накладна № 00154 від 01.12.2012 року, витрати на обід після похорону [PERSON], сума 8000 грн. 00 коп.; накладна № 00153 від 10.01.2013 року, витрати на поминки 40 днів, сума 4800 грн.; накладна № 00152 від 01.12.2013 року, витрати на поминки 1 рік, сума- 10500 грн.; накладна б/н від 02.12.2012 року, сума- 5775грн. 00 коп.; товарний чек № 26/11/15-2 від 26.11.2015 року, сума- 5045 грн. 00 коп.; розписка [PERSON] - 1000 грн. 00 коп. Загальна сума витрат на поховання [PERSON] складає 35120 грн. 00 коп. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 147 по вул. Леніна в с. Щітки, Вінницького району Вінницької області. Донька покійного відповідач [PERSON] ( на той час [PERSON]), як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину і рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13.02.2014 року за нею було визнано право власності на спадкове майно. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Таким чином, позивач вважає, що спадкоємець [PERSON] зобов'язана відшкодувати їй витрати на поховання [PERSON] в розмірі 35120 грн. 00 коп. За наведених обставин позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь витрати на поховання [PERSON] в сумі 35120 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, зокрема, відповідач [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що коли помер батько, вона народила дитину, дитина хворіла. До смерті батька вона приходила до нього, однак її чомусь не допускали до нього. Потім вона спілкувалася з батьком. Їй було 23 роки, грошей у неї не було, вона ніде не працювала. Вона була у церкві, попрощалась з батьком, бачила там присутніх чоловік 40; її дитина плакала, вона підійшла до позивача та сказала, що їй потрібно йти до дитини. Коли батьки розлучились, їй було 3 роки, аліменти батько не сплачував, в добровільному порядку матеріально не допомагав. Спадковим майном після смерті батька на даний час розпоряджається позивачка. В послідуючому, відповідач та її представник позовні вимоги [PERSON] визнали частково, зазначивши, що визнають позов на суму 10000 грн. 00 коп., оскільки вважають, що в судовому засіданні позивачем не було доведено належними та допустимими доказами її витрати на організацію та оплату поминальних обідів; крім того, в судовому засіданні свідки не підтвердили факту захоронення покійного [PERSON] в спортивному костюмі, який зазначений в переліку наданої позивачем накладної; а також, копка ями на суму 1000 грн., на думку відповідача, не відповідає дійсності, так як вона особисто цікавилася у людей про ціни на такі послуги, а також вартість гробів та іншої похоронної атрибутики. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач її колишня сусідка. Знає, що [PERSON] поховала брата, робила всі поминальні обіди в кафе, на похоронах людей було близько 80 чоловік. До цього вона ходила до покійного, носила супи, іншу їжу. Весь похоронний транспорт наймала позивач, вона ж розраховувалась і за обіди в кафе. Дочки покійного вона не знає. Скільки позивач витратила коштів, їй невідомо, вона про це не говорила з нею. Люди також, як завжди, збирали гроші на похорон. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є племінницею позивачки, знайома також з відповідачем. Вона була на похоронах свого дядька, які організовувала позивач [PERSON] Скільки грошей було витрачено, вона не знає. [PERSON] оплачувала поминальні обіди, замовляла труну. Людей на похороні було чи 50 чи 60 чоловік, а може й більше, всі вони пішли на обід. Всі родичі також допомагали, хто чим; її родина не давала нічого. Вінки на похороні також були, вона не рахувала скільки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача та її подругою. Також вона знає відповідача. Була на похоронах, її чоловік - це однокласник покійного. Світлана розраховувалась в кафе. Людей було біля 80 чоловік, все організовувала [PERSON], від родичів якась допомога була також. Вона особисто грошей не давала, такі важкі часи. Була також на 40 днів, на рік; всі поминки робили в одному кафе. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є племінницею позивачки, знає також і відповідача. Помер її дядько [PERSON], все організовувала її тітка [PERSON], у неї ще позичала 2 тис. грн., які вже віддала їй. Вона допомагала все закуповувати. В кафе було чоловік 100. При житті, перед смертю, дядько дуже мерз, тому тітка сказала купити спортивний костюм, ще купили тельняшку тому, що він моряк. Купували ще труси, носки, костюм, сорочку, гребінець та станочки для гоління; гроші давала тітка. Їх родина дружня, покійного хоронили з дому позивачки. Всі хустки роздавали на похороні. На 9 днів, на 40 днів купувались нові хустки і рушники. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється приватним підприємцем та знає позивача тому, що та замовляла обід на похорон, на 9 днів, на 40 днів і за все сама розраховувалась: обід на похорон 80 грн. за людину; обід на 9 днів 120 грн. за людину; обід на 40 днів 150 грн. за людину. Чеки, накладні видаються на прохання замовників. В той день чеки вона не давала, вони їх взяли пізніше. Відповідач приходила до неї з якимось чоловіком, але її тоді не було на роботі, а згодом вона зрозуміла, що вони приходили, щоб зясувати розцінки. Накладні вона сама номерує. На даний час надати суду відповідні бухгалтерські документи, згідно ухвали суду, вона не має можливості, оскільки вони не збереглися. Допитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає тільки відповідача. Він копає ями на кладовищі разом з братом. Позивач просила його викопати яму на кладовищі, вона ж і розраховувалась, дала гроші в сумі 1000 грн. (їх було троє копачів), розписку також вона писала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється приватним підприємцем, знайома з відповідачем, вони разом вчились; знає і позивача це її вчителька та родичка колишнього чоловіка. Коли помер батько [PERSON], у неї була маленька дитина, яка хворіла. Вони взяли таксі, поїхали в церкву, на обіді їх не було. Перед цим у неї померла бабуся і за обід в кафе вони платили по 60 грн. з людини. Зясувавши позицію сторін в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, беручи до уваги покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Такого висновку суд дійшов з наступного. 01.12.2012 року в с. Щітки, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 247610 від 03.12.2012 року (а.с. 8). Факт родинних відносин позивача з померлим, як між сестрою та братом; відповідача, як між донькою та батьком, підтверджується: копією спадкової справи № 111/2013, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 36 - 41), показами свідків. Крім того, даний факт не заперечується та визнається сторонами. Спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] [PERSON] (а.с.59), після смерті батька успадкувала 1/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 147 по вул. Леніна в с. Щітки, Вінницького району Вінницької області (а.с. 25 - 28). Як вбачається з накладної № 00154 від 01.12.2012 року, накладної № 00153 від 10.01.2013 року, накладної № 00152 від 01.12.2013 року, накладної б/н від 02.12.2012 року, товарного чеку № 26/11/15-2 від 26.11.2015 року, розписки від 02.12.2012 року, позивачем [PERSON], в звязку з похованням брата [PERSON] та організацією поминальних обідів було понесено витрати на загальну суму 35120 грн. 00 коп. (а.с. 13 - 16). Статтею 1232 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємців відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов'язалася поховати померлого. Таким чином, оскільки сестра померлого позивач [PERSON] за власні кошти здійснила комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, відносно свого брата, а батька відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON], відповідач, як спадкоємець першої черги після померлого, повинна відшкодувати позивачу понесені нею витрати на поховання, повязані з цими заходами. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про поховання та похоронну справу» визначено поняття поховання, відповідно до якого, це - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу. Тобто, в дане поняття не входить організація та проведення поминальних обідів. З огляду на викладене, суд не бере до уваги витрати, зазначені позивачем на оплату поминальних обідів, як в день поховання, так і поминальних обідів на 9 днів, 40 днів на 1 рік, на загальну суму 23300 грн. 00 коп. При вирішенні даного спору, суд виходить з позиції ст. 1232 ЦК України, яка встановлює дві додаткові особливості покладення на спадкоємців обовязку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. По перше, вказані витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. По друге, закон обмежує права кредитора щодо відшкодування таких витрат спадкоємцями трирічним строком до настання смерті спадкодавця. Право вимоги відшкодування витрат може мати будь який субєкт, в тому числі і той, який водночас є спадкоємцем. Не беручи до уваги витрати позивача, повязані з організацією, проведенням та оплатою поминальних обідів, суд враховує одночасно і прийняті в суспільстві національні християнські ритуальні традиції щодо поховання, так і розумність та необхідність обсягів проведення таких ритуалів, що визначається матеріальними статками та можливостями людей родичів, сусідів, знайомих, друзів, спадкоємців померлої особи. Твердження відповідача та її представника щодо неможливості організації похорон батька та проведення поминальних обідів по причині, на той час, непрацездатності відповідача, зокрема, народження дитини доньки Софії, 19.10.2012 року, суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не мають юридичного значення для правильного вирішення даного спору. З огляду на викладене, підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] [PERSON], як спадкоємця померлого [PERSON] витрати на поховання останнього, здійснені його сестрою позивачем по справі [PERSON] в сумі 11820 грн. 00 коп., які складаються з витрат на придбання: одежі для померлого та інших похоронних атрибутів, відповідно до накладної від 02.12.2012 року на суму 5775 грн. 00 коп. (а.с.14) та відповідно до товарного чеку № 26/11/15-2 від 26.11.2015 року на суму 5045 грн. 00 коп. (а.с. 15); витрат по оплаті роботи працівників, повязаної з копанням ями на кладовищі на суму 1000 грн. 00 коп. (а.с.16). Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, повязані з явкою до суду, витрати, повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, позивачем [PERSON] було понесено судові витрати, зокрема, у звязку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., та судовий збір за подачу заяви про забезпечення доказів в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с.3, 24). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] 246 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial