Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб укладений між ними 23 лютого 2013 року у відділі ДРАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області за актовим записом № 15, обґрунтовуючи позов тим, що подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, часті сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. В зв'язку з цим в подальшому не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем. У попередньому судовому засіданні позивачка - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати, зазначивши що строк для примирення не потрібен, а після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні , про що надала письмову заяву від 12.03.2016 року (а.с. 16). У попередньому судовому засіданні відповідач - [PERSON] зазначив що пред'явлений до нього позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення також категорично не згоден, оскільки вже тривалий час проживають окремо. Просить розглянути справу у попередньому судовому засіданні , про що надав письмову заяву від 12.03.2016 року (а.с. 17). Ч. 4 ст. 130 ЦПК України передбачає ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-20), приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 23.02. 2013 року (а.с. 5). Від цього шлюбу, сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 .06.2013 року(а.с.6) Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони вже пів року фактично не підтримують подружніх відносин , у них виникають постійні непорозуміння, на примирення категорично не згодні, так як відповідач проживає окремо, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки - [PERSON], відповідача - [PERSON] та інтересам малолітньої дитини.. Задовольняючи позовні вимоги позивачки - [PERSON] до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1-2). На підставі викладеного,

Outcome: approved