Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем 11.03.2000 року зареєстрували шлюб. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Одруження для них виявилось невдалим, шлюбно сімейні відносини з відповідачем припинили на початку березня 2017 року з тієї причини, що відповідач без причини вчиняє сварки, під час яких ображає її у присутності сина. Домашнім господарством та вихованням дитини відповідач не займається, а навпаки своїм способом життя негативно впливає на дитину. Сім»я для відповідача відійшла на другий план і не має для нього ніякого значення. На її зауваження відповідач не реагує. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, їх сім»я розпалась, а тому вона прийшла до переконання про необхідність розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився з невідомих суду причин. Суд, вислухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 11 березня 2000 року в відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за актовим записом №139, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КЕ №046400, яке видане 11 березня 2000 року. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №051802, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука 07 серпня 2000 року. Сторони шлюбних відносин не підтримують з початку березня 2017 року, з цього часу проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Спільне життя сторін не склалося у звязку із різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміри відновити нормальні сімейні стосунки у позивачки відсутні. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, як встановлено судом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, то шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved