Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту, якою вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,93 га, розташовану на території Олександрійської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Батько заявниці перебував у шлюбі з її матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, в цьому шлюбі народилась заявниця - [PERSON] - [INFO] , місце народження - с. Кірово Білозерського району Херсонської області, актовий запис № 29 від 10.07.1958р. яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Заявниця проживала разом з батьком та матір`ю з 2005 року в житловому будинку [ADDRESS] . Ще за свого життя батько склав заповіт на ім`я [PERSON]. , оскільки бажав залишити заявниці все майно, про що повідомив її. Про це свідчить і той факт, що за час свого життя батько подарував заявниці житловий будинок [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 14.05.2008р. Оскільки заявниця зареєстрована у вказаному житловому будинку та проживала разом з батьком, то вважала себе такою, що прийняла спадщину. 08 вересня 2020 року вона звернулась до державного нотаріуса Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвої Т.В. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва мені було відмовлено через ті обставини, що у заповіті помилково зазначено дату народження заявниці - [INFO] , тоді як дійсна дата її народження, що зазначена у паспорті - [INFO] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину та реалізації повноважень власника майна. З урахуванням вищевказаного та зважаючи на те, що встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, заявниця просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме заповіту, складеного 28.08.2006 року [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , посвідченого Станіславською Сільською радою Білозерського району Херсонської області, зареєстрованого в реєстрі за № 213. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] , надали суду заяву, якою заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Державний нотаріус Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєва Таїсія Володимирівна надала суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі. Процесуальні дії суду. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року за заявою [PERSON] відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.1958 року Цареводарською сільською радою Білозерського району Херсонської області, довідки Білозерського РАЦС у Херсонській області № 158/05-80 від 06.05.2008 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.12.1991 року Пить-Яхтською міською радою Тюменської області, паспорту громадянина України серії [NUMBER] , заявниця народилася [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Після укладення 14.11.1991 року шлюбу заявниця змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Заповітом від 28.08.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, і все те, що буде йому належати по закону на день смерті, заповів [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , батько заявниці помер [INFO] . Згідно договору дарування житлового будинку від 14.05.2008 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19081015 від 04.06.208 року, [PERSON] подарував [PERSON] , [INFO] , житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 3644-02-18/0/20-2330 від 15.12.2020 року, заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи № 95/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що заявниця єдина, хто звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого. При цьому, дружина померлого - [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки - заявниці по справі. Листом-роз`ясненням про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з невідповідністю наданих документів від 08.09.2020 року завідувач Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєва Т.В. повідомила заявницю про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зав`язку з невідповідністю документів, а саме: дати народження заявниці у паспорті заявниці та заповіті покійного. Згідно положень ст. 315 ч. 1 п. 6, ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, судом встановлено, що померлим [PERSON] був складений заповіт на ім`я доньки - заявниці по справі. При цьому, помилка у написанні її дати народження як [INFO] , замість вірного [INFO] , створює заявниці перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а іншого порядку як встановлення факту належності правовстановлюючого документа на її ім`я, законом не визначено. Статтею 16 ч.1 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 315 ч.2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Рішенням Конституційного Суду України у справі від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заповіт, складений 28.08.2006 року [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , посвідченого Станіславською Сільською радою Білозерського району Херсонської області, зареєстрованого в реєстрі за № 213, як правовстановлюючий документ, дійсно належить [PERSON] , [INFO] , іншого порядку захистити заявниці своє право власності законом не визначено, а отак, заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 294 ч. 7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення при розгляді справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved