Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , на праві особистої приватної власності належав в цілому житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.06.1981 року. Станом на 15.04.1991 року та протягом трьох років, які передували вказаній даті, у житловому будинку були зареєстровані та постійно проживали [PERSON] , позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] , а отже мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, у відповідності до вимог ч.2 ст.123 ЦК Української РСР від 1963 року. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.10.2020 року в цивільній справі № 679/1275/20, провадження №2/679/391/2020, яке набрало законної сили 30.11.2020 року, встановлено факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 10.06.1981 року. Визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів позивачка позбавлена можливості оформити своє право на частку у спільному майні, а тому просить визнати за нею право власності на 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюка Р.М. від 04.10.2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Волков С.В. в судове засідання не з`явилися. 03.11.2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. 03.11.2021 року до суду надійшла заява відповідачки в якій вона зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо ухвалення рішення про задоволення позову та розгляду справи у її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок від 10.06.1981 року, житловий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] в цілому належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради №487 від 25.10.2007 року для [ADDRESS] , яка існувала до 21.08.1997 року присвоєно нову адресу - [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 30.09.2005 року. Відповідно до відповіді на адвокатський запит наданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради від 16.09.2020 року згідно з поквартирною карткою за адресою: [ADDRESS] у період з квітня 1988 року по квітень 1991 року були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.10.2020 року в цивільній справі № 679/1275/20, провадження №2/679/391/2020, яке набрало законної сили 30.11.2020 року, встановлено факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 10.06.1981 року. Визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Статті 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Згідно з частинами першої, другої статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу) колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (частина друга статті 123 ЦК Української РСР). Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі №687/887/18. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.10.2020 року в цивільній справі № 679/1275/20, провадження №2/679/391/2020, яке набрало законної сили 30.11.2020 року, встановлено той факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 10.06.1981 року, а також те, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у період з квітня 1988 року по квітень 1991 року та мала право на частку в майні колгоспного двору, як член двору. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачка зареєструвати право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , не має можливості, оскільки право власності на домоволодіння оформлено на колгоспний двір, а померла [PERSON] вважалась тільки головою колгоспного двору, оригінали правовстановлюючих документів відсутні. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підсумовуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved