Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи його тим, що 29 липня 1989 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося та тривалий час кожен живе окремим життям. Подружні відносини припинено, фактично сім»я припинила своє існування. Подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження сімї вважає неможливим, а тому на цій підставі просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додаючи що з відповідачем не проживає однією сім»єю три роки та вже рік як відповідач проживає з іншою жінкою. Вказала, що проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Законом України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року прийнято нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 15.12.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень нового ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу. Оскільки провадження у даній справі відкрито до набрання чинності нової редакції ЦПК України, тому подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до норм нового ЦПК України (п.5 ч.2 ст.293, п.4 ч.1 ст. 315) справи про розірвання шлюбу розглядаються у порядку окремого провадження, однак суд вважає за необхідне подальший розгляд даної справи здійснити за правилами позовного провадження, що не порушуватиме прав сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 29 липня 1989 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бобринецького райвиконкому Кіровоградської області, актовий запис №78, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ОЛ №257582, виданого 29.07.1989 року (а.с.7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що тривалий час товаришує з позивачкою та їй відомо, що остання не проживає з відповідачем однією сім»єю майже три роки та відповідач вже рік як проживає однією сім»єю з іншою жінкою. Судом встановлено, що більше року, сторони шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сімя розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбу суперечить інтересам позивачки. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, які вказують на те, що сторони шлюбні стосунки припинили, відновлювати сімейні стосунки позивачка не бажає, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесений нею судовий збір в розмірі 649,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved