Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій вказала, що вона зареєстрована та проживає в квартирі у [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві спільної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] .. Заявниця є рідною племінницею [PERSON] [PERSON] помер [INFO] Останній склав заповіт та залишив заявниці 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Окрім того, в складі спадкового майна виявився картковий рахунок, що зберігався у Акціонерному Товаристві «Акцент Банк». Зазначений рахунок не охоплено складеним на ім`я заявниці заповітом. Дружина померлого [PERSON] відмовилась від всієї спадщини на її користь. Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про права спадщину на картковий рахунок. Їй було відмовлено, оскільки її право на спадкування по 4 черзі за законом потрібно підтвердити рішенням суду. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до суду з вище зазначеним позовом. У судове засідання учасники справи не явилися. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 4 травня 2018 року, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №2919, помер [PERSON] Померлий був зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] . Разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та її племінниця, заявниця по справі, [PERSON] .. За життя [PERSON] склав заповіт та залишив заявниці [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Окрім того, в складі спадкового майна виявився картковий рахунок, що зберігався у Акціонерному Товаристві «Акцент Банк». Зазначений рахунок не охоплено складеним на ім`я заявниці заповітом. Дружина померлого [PERSON] відмовилась від всієї спадщини за ст. 1241 ЦК України на користь [PERSON] Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про права спадщину на картковий рахунок. Листом приватного нотаріуса Кузьміновою Н.О. № 72/02-14 від 22.03.2019р. заявниці було відмовлено, оскільки її право на спадкування по 4 черзі за законом потрібно підтвердити рішенням суду. Згідно зі ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст.1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За положеннями ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року,№ 7«Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, як спадкоємця четвертої черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт її родинних відносин із спадкодавцем [PERSON] .. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту її постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що достовірно вбачається, зокрема, з акту на підтвердження фактичного постійного проживання від 23.03.2019 року. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю підлягає задоволенню.

Outcome: approved