Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл для виїзду за межі України та непідконтрольну Українській владі території України неповнолітньої [PERSON], [INFO] до досягнення донькою віку шістнадцяти років, а саме: до 17 серпня 2029 року, що надасть підстави Службі у справах дітей Департаменту праці та соціального політики Харківського міської ради надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої дитини та надасть підстави на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду [PERSON] ,[INFO] за межі України та непідконтрольну Української владі територію України, без згоди батька [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що вона з 03 червня 2011 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який був оформлений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблено актовий запис № 243. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 22 березня 2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня донька Мія залишилась проживати разом із нею на підконтрольній Українській владі території. Відповідач життям дочки не цікавиться, матеріальну допомогу не надає. Позивач має намір разом з дитиною тимчасово виїзжати за кордон для відпочинку та оздоровлення, а також на непідконтрольну Української владі територію України для відвідування родичів дитини. Однак відповідач постійно знаходиться на непідконтрольній Українській владі території Донецької області, виїхати на підконтрольну Українській владі територію для оформлення згоди на виїзд дитини за кордон відмовляється. І тому вона не має можливості отримати від батька дитини нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд неповнолітньої дочки за межі України, в звязку з чим вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, письмово просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через офіційний сайт Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. в судове засідання не зявилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Представник третьої особи Служби у справах дітей Комінтерновського району управлінн служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківськоїї міської ради в судове засідання не зявилася, письмово просила провести розгляд справи за її відсутності. Просить прийняти рішення по справі в інтересах дитини. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 03 червня 2011 року до 04 квітня 2016 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копієй свідоцтва про шлюб Серії 1-НО № 240501 виданого 03 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку та рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 22 березня 2016 року про розірвання шлюбу. (а.с. 10, 17, 18). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 534533 (а.с. 11). Неповнолітня донька постійно проживає з позивачем, в теперішній час вони фактично проживають на підконтрольній Українській владі території. В позові [PERSON] стверджує, що вона самостійно виховує дитину, піклується про її фізичний та духовний розвиток, відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні оньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає . Для гармонійного розвитку доньки Мії , позивач має намір разом з дитиною тимчасово виїзжати за кордон для відпочинку та оздоровлення, а також на непідконтрольну Українській владі територію України для спілкування з родичами дитини. Оформлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон можливо лише на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків дитини, тобто позивачки та відповідача. Як зазначила [PERSON] в позові, відповідач [PERSON] життям дочки не цікавиться, постійно знаходиться на тимчасово окупованих територіях Донецької області України. Виїхати на підконтрольну Українській владі територію відмовляється, і тому вона не має можливості отримати від відповідача нотаріально посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої доНЬКИ [PERSON] Мії за межі України. Через неможливість отримати від відповідача дозвіл на тимчасовий виїзд його дочки [PERSON] Мії за межі України, порушуються права дитини, які підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до статей 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами є, крім інших, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. Відповідно до п. 5.1.1 наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру СБУ № 415 ог від 12.06.2015 року в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є законні підстави для надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України та непідконтрольну Українській владі територію України та дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за межі України та без згоди її батька. Відповідач не надав заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] має бути стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн .

Outcome: approved