Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить виділити в натурі належну їй 8/25 частку нерухомого майна в будинку [ADDRESS], яка складається із літ. «А» (житловий будинок) 2-1 площею 24,7 кв.м, 2-2 площею 4,7 кв.м, 2-4 площею 7,7 кв.м, 2-5 площею 3,4 кв.м, 2-6 площею 6,1 кв.м, 2-7 площею 1,7 кв.м; мансарда: 8 - площею 16 кв.м, 9 - площею 1,9 кв.м; літера «Г» (літня кухня) площею 49,8 кв.м;літера «Д» (вбиральня) площею 1,2 кв.м, а всього загальною площею 117,2 кв.м, житловою 48,3 кв.м, що розташовані на земельній ділянці, площею 618 кв.м та визнати за нею право власності на вказане майно. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що 12.02.1986 року вона уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] згідно якому придбала у власність 8/25 частин будинку, а згодом добудувала до своєї частини в літ «А» (жиловий будинок), 2-4 площею 7,7 кв.м, 2-5 площею 3,4 кв.м, 2-6 площею 6,1 кв.м, 2-7 площею 1,7 кв.м; мансарда: 8 - площею 16 кв.м, 9 - площею 1,9 кв.м; літера «Г» (літня кухня) площею 49,8 кв.м;літера «Д» (вбиральня) площею 1,2 кв.м. Провівши самочинно будівництво, позивачка звернулася до Інспекції ДАБК в Одеські області та 21 листопада 2013 року отримала Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Оскільки частина будинку, якою володіє позивачка є фактично самостійним ізольованим об'єктом, з самостійним входом, системами комунікації, вона просить суд виділити зазначені приміщення в натурі та визнати за нею право власності. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлявся про час та дату слухання справи, однак до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. В зв'язку із цим суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] При цьому суд обґрунтовує своє рішення на наступних обставинах та доказах, які були встановлені в судовому засіданні. Як вбачається із матеріалів справи 12.02.1986 року позивачка [PERSON] та [PERSON] уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу, згідно якому [PERSON] продав, а [PERSON] купила 8/25 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. В користування [PERSON] надано із літ «А» - 2-1 житлова кімната, житловою площею 24,7 кв.м, 2-2, коридор. Згідно договору купівлі-продажу право власності [PERSON] на відчужувані 8/25 належало на підставі Архівної копії № 162, виданої Державним архівом Одеської області 12 лютого 1986 року Договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Першою одеською нотаріальною конторою 21 квітня 1950 року по реєстру № 24365, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентарізації в книгу № 84, стор. 97, під № 53. На запит суду Державним архівом Одеської області була надана копія Договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 21 квітня 1950 року згідно якому Житловим управлінням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящихся від 13.10.1948 року відведено [PERSON] земельну ділянку, площею 576 кв.м під індивідуальне будівництво житлового будинку. Після отримання у власність 8/25 частин будинку [PERSON] самочинно побудувала на вказаній земельній ділянці в літ «А» (жиловий будинок), 2-4 площею 7,7 кв.м, 2-5 площею 3,4 кв.м, 2-6 площею 6,1 кв.м, 2-7 площею 1,7 кв.м; мансарда: 8 - площею 16 кв.м, 9 - площею 1,9 кв.м; літера «Г» (літня кухня) площею 49,8 кв.м; літера «Д» (вбиральня) площею 1,2 кв.м. 21 листопада 2013 року позивачка отримала в Інспекції ДАБК в Одеські області та Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. На підставі ухвали суду по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлене питання про можливість виділу в натурі частини приміщень, якими користується [PERSON] Проведеною експертизою встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] фактично складається із двох ізольованих квартир [NUMBER] та [NUMBER] з самостійними входом кожна зі сторони [ADDRESS], у складі житлових та надвірних будівель: кв. 1 - власник [PERSON]; кв. 2 - власник [PERSON] За фактом, раніше одноквартирний житловий будинок є сблокований житловий будинок, тобто будівля квартирного типу, що складається із двох та більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку чи вулицю. При огляді складу будівель, приміщень та планування квартири [NUMBER] з технічним паспортом від 26.11.2013 року зміни не встановлені. В цілому, квартира [NUMBER] відповідає нормативним вимогам, є капітальною будівлею, ступінь готовності 100%, є об'єктом самостійного користування, забезпечена прокладкою індивідуальних інженерних систем опалення, єнергозабезпечення, водозабезпечення, газозабезпечення, каналізації, в зв'язку із чим мається технічна можливість виділу в натурі частини житлового будинку у складі квартири [NUMBER] власника [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного),будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин, оскільки Договором на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 21 квітня 1950 року попередньому власнику було надано право індивідуальної забудови земельної ділянки, то отримавши у власніть 8/25 частин житлового будинку до [PERSON] перейшло й право користування земельною ділянкою, й відповідно право забудови. Як вбачається з технічного паспорту на складеного на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], де відображений схематичний план земельної ділянки, загальна площа земельної ділянки на якій розташований будинок [ADDRESS] становить 618 квадратних метрів. В ході розгляду справи встановлено, що будь-яких відхилень від встановлених законодавством норм для будівництва житлового будинку та надвірних споруд експертизою не встановлено, а згідно Декларації Інспекції ДАБК будинок готовий до експлуатації. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як наголошує ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписами п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При цьому суд зазначає, що кожна з часток домоволодіння фактично розділена на два самостійних житлових об'єкта з своїми прибудинковими територіями, виділені фізичним забором, ці обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи висновком експерта № 1224/ 1315/1316/24 від 03.11.2014 року. Задовольняючи позов, суд враховує і те, що відповідно до зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області Декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 142133250590 від 21.11.2013 року зазначений житловий будинок відповідає всім необхідним вимогам та готовий до експлуатації. Відповідно до п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації. Враховуючи викладене, при вирішенні спору суд приймає до уваги, що на даний час спірна частина домоволодіння не має статусу самочинно збудованого об'єкта нерухомості, оскільки вказаний житловий будинок введений в експлуатацію шляхом реєстрації Декларації в Інспекції ДАБК. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин, на думку суду, позовні вимоги є обґрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved