Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2019 року у справі №161/15404/19 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2019 року, та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час витрати на утримання доньки значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів, крім того, дитина часто хворіє, відповідач є працездатним та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки він є здоровим та працездатним. Просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача 3 000,00грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги визнали частково. При цьому відповідач вказав, що погоджується сплачувати 1 800,00 грн. аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення, доводи та заперечення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2019 року у справі №161/15404/19 про стягнення з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2019 року, та до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час донька навчається в спеціалізованій школі, до якого вона щодня добирається на громадському транспорті, вона забезпечує її одягом, продуктами харчування, та всіма необхідними для навчання знаряддями. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Як встановлено в судовому засіданні, як на підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, відповідно до судового наказу Луцького міськрайонного суду від 17.09.2019 року на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Суд не приймає посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, як такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами. На підставі вищенаведеного, з врахуванням часткового визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 800, 00 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 504,48 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: partial