Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де вказала, що 20. 07. 2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Базовий азовський рибопереробний комплекс» - надалі «БАРК» у виконання договору міни передано у власність [PERSON] та [PERSON] комплекс обладнання з шести верстатів, а саме машину для очищення від луски PSM 20, 2007 р. випуску, машину обезголовлюючу HS -10 2007 р. випуску, філетировочну машину FR -150 2007 р випуску, верстат S -200 Т для заточки та правки з охолодженням 2007 р. випуску, розпилюючу та глазуровочну машину GLM 400 2007 р. випуску, а [PERSON] та [PERSON] передали взамін «БАРКУ» товаро матеріальні цінності на суму вартості цих шести верстатів сандвіч панелі, компресора 3 шт., вентилятори 2 шт., двері холодильника 9 шт., охолоджувач повітря 5 шт., ангар, сушку, трансформаторну підстанцію. Вартість договору міни відповідає вартості комплекту обладнання із шести верстатів, а саме 1\~997\~980, 00 грн. На підставі цього договору міни, а також протоколу зборів засновників ТОВ «БАРК» від 20. 07. 2007 року, накладної № 10 від 22. 07. 2007 року, акту прийняття передачі основних засобів від 22. 07. 2007 року у неї, [PERSON], виникло право власності на це майно. Проте їй стало відомо, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ [PERSON] від 07. 03. 2012 року накладено арешт на все майно, що належить ТОВ «БАРК» в межах суми боргу 2\~114\~181, 59 грн. перед ПАТ «[PERSON] [PERSON]», а також оголошено заборону на відчуження цього майна. До акту опису майна увійшло належне їй на право власності вище вказане майно комплект обладнання з шести верстатів на суму 1\~997\~980 грн. На тій підставі, що вона ще у 2007 році набула право власності на це майно, просить визнати за нею право власності на нього, зняти арешт з обладнання з шести верстатів, накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ від 07. 03. 2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 10. 12. 2009 року Бердянським міськрайонним судом. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] підтримав позов і пояснив, що дійсно, вищевказане майно належить його дружині [PERSON], яка, як одна із засновників ТОВ «БАРК», у 2007 році уклала з підприємством договір міни і придбала його у власність, а потім передала їх «БАРКУ» в оперативне управління, тому при укладанні кредитного договору з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» цей комплект обладнання показали як майно «БАРКА». В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Запорізької дирекції АТ «[PERSON] [PERSON]» за довіреністю [PERSON] позов не визнав і пояснив, що при укладанні кредитного договору між Банком та ТОВ «БАРК» від 03. 04. 2007 року на суму 2\~459\~900 грн. одночасно було укладено і договір застави основних засобів ТОВ «БАРК», до якого увійшов комплект з шести верстатів, який є предметом даного спору. [PERSON], як засновник «БАРКУ» не вказав на те, що це майно є власністю його та його дружини, і під майно підприємства був наданий кредит. Навпаки, у договорі було чітко зазначено, що майно належить підприємству на підставі сальдової відомості 109, карточки рахунку, що підтверджено витягом з Державного реєстру обтяжуваного майна. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав і пояснив, що він, як чоловік [PERSON] н. І., підтверджує, що комплект обладнання з шести верстатів є власністю їх сім»ї, з яких 50% належить і йому, на підставі договору міни, в подальшому устаткування передано в управління «БАРКу», а тепер його хоче реалізувати [PERSON] у погашення кредитного договору з «БАРКом». Представник третьої особи ТОВ «БАРК» за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує. Представник третьої особи ВДВС Бердянського МРУЮ за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти позову на тих підставах, що при складанні [PERSON] опису та арешту майна від 10. 07. 2012 року майно прийняв під заставу директор ТОВ «БАРК» [PERSON], який не заявив про те, що описане майно належить його сім»ї, зокрема, його дружині, це питання постало тільки в процесі реалізації цього майна на торгах, процес яких триває у теперішній час. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини виникли на підставі укладеного між ПАТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Запорізької дирекції АТ «[PERSON] [PERSON]» та ТОВ «Базовий азовський рибопереробний комплекс» 03 квітня 2007 року кредитного договору на суму 2459900, 0 грн., а також договору застави основних засобів ТОВ «БАРК», який забезпечував вимоги заставодержателя за кредитним договором. На підставі договору застави ТОВ «БАРК» поручилося за виконання кредитного договору належним йому на підставі оборотно сальдової відомості по рахунку 109 майном, а саме - машиною для очищення від луски PSM 20, 2007 р. випуску, машиною обезголовлюючою HS -10 2007 р. випуску, філетировочною машиною FR -150 2007 р випуску, верстатом S -200 Т для заточки та правки з охолодженням 2007 р. випуску, розпилюючою та глазуровочною машиною GLM 400 2007 р. випуску, всього на суму 1\~726\~000 грн. (п.1.3 договору). В подальшому на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду від 25. 02. 2009 року за позовом ВАТ «[PERSON] [PERSON]» до ТОВ «БАРК», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості 10. 12. 2009 року Бердянським міськрайонним судом видано виконавчий лист. 07. 03. 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ [PERSON] винесена постанова про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження. 10. 07. 2012 року складено [PERSON] опису і арешту майна, за яким накладено арешт на майно ТОВ «БАРК, а саме - на машину для очищення від луски PSM 20, 2007 р. випуску, машину обезголовлюючу HS -10 2007 р. випуску, філетировочну машину FR -150 2007 р випуску, верстат S -200 Т для заточки та правки з охолодженням 2007 р. випуску, розпилюючу та глазуровочну машину GLM 400 2007 р. випуску, це майно прийняв на відповідальне зберігання директор ТОВ «БАРК» [PERSON], ні від кого з учасників виконавчих дій заяв та клопотань не надійшло, про що засвідчено їх підписами. 16. 12. 2014 року [PERSON] заявила про свої права на вказане устаткування, посилаючись на наявність укладеного між нею і її чоловіком з одного боку та ТОВ «БАРК» з іншого боку договором міни 20. 07. 2007 року, предметом якого і став комплект обладнання з шести верстатів. Суд критично відноситься до тих доказів, які вона надала на підтвердження наявності у неї права власності на майно, - протоколу зборів засновників ТОВ «БАРК» від 20. 07. 2007 року, накладної № 10 від 22. 07. 2007 року, актом прийняття передачі основних засобів від 22. 07. 2007 року, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, приналежність вказаного майна станом на 2012 рік, на момент укладання кредитного договору, саме ТОВ «БАРК», підтверджено належними доказами, які були долучені до кредитного договору, а саме підписаного керівником підприємства, головним бухгалтером та головним інженером переліку обладнання, що надається в у заставу ТОВ «БАРК», оборотно сальдовою відомістю по рахунку:109 основним засобів ТОВ «БАРК», підписаного керівником «БАРК» [PERSON] та головним бухгалтером, карточкою рахунку:109 за 01. 01. 07- 31. 12. 2009 року, з яких вбачається, що вказане устаткування знаходилося на балансі ТОВ «БАРК» і являлося його власністю. Ця ж обставина підтверджена Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 29. 02. 2012 року. Таким чином судом безумовно встановлено, що спірне майно на момент укладання кредитного і заставного договорів між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» і ТОВ «БАРК»у 2007 році належало ТОВ «БАРК», тому суд не може прийняти до уваги надану позивачкою бухгалтерську довідку ТОВ «БАРК» за 20. 03. 2015 року про наявність помилки у складанні первинних бухгалтерських документах за 2007 рік. До того ж суд зважає на той факт, що за вимогами ст. 60, 63, 70 СК України майно, придбане у період перебування дружини та чоловіка у шлюбі, належить кожному у рівних частках, тобто частка позивачки має складати 1/2, і вона не може просити визнати за собою право власності на все майно, що міститься у акті опису та арешту, підстав для визнання за нею права власності на усе майно не виклала взагалі, враховуючи, що передавалося воно за документами їй та її чоловіку, засновникам ТОВ «БАРК». Крім того, якщо вона вважала себе належним власником майна на підставі договору міни, на наявність якого вона посилається, не було необхідності визнавати за нею право власності на нього у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed