Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року. Шлюб був зареєстрований 19 серпня 2006 року Часовярською міською радою міста Артемівська Донецької області, за актовим записом № 48. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Таким чином їх сім'я розпалася, шлюб існує тільки формально і зберігати його неможливо. Спору про поділ спільного майна та місця мешкання дітей між сторонами немає. Діти проживають і залишаться проживати з [PERSON] Просить суд розірвати шлюб, між нею - [PERSON], [INFO], та відповідачем - [PERSON], [INFO], який зареєстрований Часовярською міською радою міста Артемівська Донецької області, за актовим записом № 48. Після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]» не змінювати. Також, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір у розмірі 243,60 грн. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в позовній заяві зазначила, що просить суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити (а.с.1). [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомленні суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 19 серпня 2006 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 48 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Таким чином їх сім'я розпалася, шлюб існує тільки формально і зберігати його неможливо. Спору про поділ спільного майна та місця мешкання дітей між сторонами немає. Діти проживають і залишаться проживати з [PERSON] В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved