Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на нежитлову будівлю, що складається з кафе А1, А2, А3, а, площею 174,3 кв. м., вбиральні Б, літнього кафе В, площею 96,2 кв. [ADDRESS] ., [ADDRESS] на земельних ділянках: площею 0,0919 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 13.12.2010 за №011038600258; площею 0,1183 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.10.2011 за №351060001000065. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 17.10.2008 між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що складається з кафе А1, А2, А3, а площею 174,3 кв. м., вбиральні Б, літнього кафе В площею 96,2 кв. м. Також, між ними укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 919,3 кв. м. При цьому, нею продавцю [PERSON] сплачено грошові кошти в розмірі 10000 грн., того ж дня їй передано придбане майно, згідно з актом прийому-передачі. Продавець [PERSON] свого обов`язку щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна не виконала. Тому, відповідно до чинного на той час Закону України «Про третейські суди» та [PERSON] діючого Центрально-регіонального третейського суду при асоціації «Арбітраж», вона звернулася до вказаного суду, рішенням якого від 22.10.2008 за нею визнано право власності на вказане майно. На підставі зазначеного рішення від 22.10.2008 Знам`янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» здійснено державну реєстрацію її права власності на нежитлові будівлі. Щодо земельної ділянки площею 0,0919 га з кадастровим номером [NUMBER] їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Земельну ділянку площею 0,1183 га з кадастровим номером [NUMBER] вона придбала в Знам`янської міської ради Кіровоградської області за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.03.2011, у зв`язку з чим їй видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . З часу придбання майна вона безперервно добросовісно володіє та користується ним, підтримує приміщення в належному санітарному та технічному стані, за її власні кошти в приміщеннях та ззовні виконаний ремонт. На даний час виникла потреба в реєстрації майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, їй у цьому відмовлено, оскільки третейські суди не є судами загальної юрисдикції, а реєстрація їх рішень не передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Викладені обставини змусили її звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його та позивача відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила справу розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Постійно діючого Центрально-регіонального третейського суду при асоціації «Арбітраж» від 22.10.2008 визнано дійсним договір купівлі-продажу, укладений 17.10.2008 між [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю, що складається з: кафе А1, А2, А3, а, площею 174,3 кв. м., вбиральні Б, літнього кафе В, площею 96,2 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 2102,1 кв. м., з яких: 1182,8 кв. м. на підставі рішення Знам`янської міської ради від 26.04.2007 №246, від 10.10.2008 №746; 919,3 кв. м. на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого за №010837100037, 17.10.2008, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 919,30 кв. м., яка належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого за №010837100037, 17.10.2008, розташовану за адресою: [ADDRESS] 126 (а.с.11-12). На підставі рішення Постійно діючого Центрально-регіонального третейського суду при асоціації «Арбітраж» від 22.10.2008 Знам`янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 24.11.2008 прийнято рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS] , що встановлено з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2008 та реєстраційного посвідчення від 24.11.2008 (а.с.13, 14). З технічного паспорту, виготовленого станом на 05.03.2008, на нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS] вбачається, що нежитлова будівля складається з кафе А1, А2, А3, а, загальною площею 174,3 кв. м., вбиральні Б, літнього кафе В площею 96,2 кв. м. Попереднім власником з 03.10.2008 зазначена [PERSON] , а нинішнім власником з 22.10.2008 вказана [PERSON] (а.с.15-25). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 13.12.2010 за №011038600258 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0919 га з кадастровим номером [NUMBER] . Даний державний акт видано на підставі рішення від 17.11.2008 №06/136-2008 Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та рішення від 22.10.2008 №06/136-2008 Постійно діючого Центрально-регіонального третейського суду при асоціації «Арбітраж» (а.с.26). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.10.2011 за №351060001000065 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1183 га з кадастровим номером [NUMBER] . Даний державний акт видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.03.2011 №121 Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області (а.с.27). Викладені вище обставини також підтверджують досліджені під час розгляду справи матеріали інвентаризаційної справи на нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS] , які, крім іншого, містять виконавчий лист Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.11.2008, виданого на підставі рішення Постійно діючого Центрально-регіонального третейського суду при асоціації «Арбітраж» від 22.10.2008. У листі від 18.03.2019 №42/13.03-04 державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області повідомив [PERSON] про те, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Підставою для державної реєстрації, відповідно до п.9 ч.1 ст.27 вказаного Закону, є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Третейські суди не є судами загальної юрисдикції. З огляду на викладене, [PERSON] рекомендовано звернутися безпосередньо до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства для визнання права власності на нежитлову будівлю, яка знаходиться по [ADDRESS] (а.с.28). Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з\~ч.4\~ст.3\~ЦПК України,провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч.3 ст.55 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, що була чинна станом на 22.10.2008 дата прийняття рішення Постійно діючим Центрально-регіональним третейським судом при асоціації «Арбітраж»), виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. За змістом ст.2 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, що була чинна станом на 22.10.2008), компетентний суд місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом. Таким чином, з матеріалів цивільної справи та матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що реєстрація права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю кафе по [ADDRESS] була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Пунктом 9 частини 1 статті 27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що рішення суду,\~що набрало\~законної сили,\~щодо права\~власності та\~інших речових\~прав на\~нерухоме майно є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Систему судоустрою, відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Відповідно до ч.1 ст129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з ч.1 ст.45 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, що була чинна станом на 22.10.2008), рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. Сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду (ст.50 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, що була чинна станом на 22.10.2008). Тож, третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції, а тому вони не здійснюють правосуддя, а їх рішення не є актами правосуддя. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Тож, здійснення державної реєстрації права власності на майно в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Згідно з ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.41, 58 Конституції України, ст.ст.5, 15, 16, 321, 392 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved