Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 20.03.2018 року (а.с. 15-16). Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. [PERSON] надала до суду заяву від 20.03.2018 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] надав до суду клопотання від 15.03.2018 року, в якому просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 24-25). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Від шлюбу сторони мають спільну дитину : доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії I- ВЛ № 463584 від 25.01.2017 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище викладене, відповідачем порушені права неповнолітньої дитини на належне утримання до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, які передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України, вважає за можливе у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України позовні вимоги позивачки щодо визначення розміру аліментів задовольнити повністю. \~У статтях 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. При визначенні суми стягнення аліментів суд, враховує потреби дитини вище вказаного віку, матеріальну можливість позивачки, щодо належного утримання дитини, матеріальне становище відповідача. При цьому, суд враховує можливість відповідача утримувати самого себе, а також те, що утримувати своїх дітей зобовязана також й мати. 08\~липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого нова редакція частини другої статті 182 Сімейного кодексу України закріплено, що\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до цього було 30%). На думку суду з урахуванням всіх вище зазначених обставин, існуючого на час розгляду справи прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, реальною для платоспроможності відповідача будуть аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам дитини відповідного віку, оскільки сплату аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідач [PERSON] визнає повністю. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до \~[PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,\~ суд виходить із засад справедливості, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved