Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі, крім неї, також, зареєстрована її онука [PERSON] Проте, остання тривалий час за місцем реєстрації фактично не проживає. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, не приймає участі у веденні домашнього господарства, фактично проживає за іншою адресою, просила визнати її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність та відзив на позов не надавала. Згідно з частиною 1 статті 178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд дійшов висновку у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1276075 від 15.03.2013 року. [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі [ADDRESS], що підтверджено довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 25 березня 2019 року. З довідки № 36 квартального громадського комітету № 9 виконкому Шепетівської міської ради від 25.03.2019 року виданій [PERSON] вбачається, що [PERSON], яка зареєстрована в квартирі [ADDRESS], фактично не проживає за даною адресою з 25.05.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає в квартирі своєї бабусі з 2014 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами і [PERSON] слід визнати особою, що втратила право користуватися жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved