Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати з 01.01.2015 року і до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2002 року, під час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем не було розірвано, але вони припинили подружні стосунки та сумісне проживання. Дитина проживає із нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, завчасно письмово сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач завчасно подав письмову заяву про визнання позову, в якій також вказав про можливість розгляду і вирішення справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 01.06.2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідач проживає окремо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини, у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобовязаний її матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. При цьому, суд також враховує, що позивачка працює бухгалтером у ТОВ «Кофеїн-ресто» та має заробітну плату, сукупний розмір якої за період з липня 2014 року по квітень 2015 року склав 13027,39 грн. В судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має мінливий (нестабільний та нерегулярний) заробіток, у звязку з чим, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В частині позову що стосується стягнення аліментів з 01 січня 2015 року слід відмовити, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами той факт, що вона вживала заходів у період з 01.01.2015 року по 21.05.2015 року щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial