Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна. Позов мотивовано тим, що з 2006 року вона проживала спільно з відповідачем. У 2008 році у них народилися діти - [PERSON] і [PERSON], [INFO]. 03.10.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Однак спільне життя не склалося і 18.07.2012 року їх шлюб був розірваний. З березня 2012 року вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. В період шлюбу в 2010 році за їх спільні кошти вони з відповідачем придбали автомобіль «Опель-Омега», 1994 року випуску, автомобіль був оформлений на чоловіка. Він займався приватним звозом і автомобіль був для них основним джерелом доходу. Автомобіль був придбаний за 6500 доларів США, що на сьогоднішній день еквівалентно 52000 грн. Після розірвання шлюбу їй стало відомо, що відповідач у травні 2013 року без її згоди продав вищезазначений автомобіль, а коштами розпорядився на власний розсуд. До теперішнього часу грошової компенсації за свою частку автомобіля вона не отримала. Зважаючи на те, що автомобіль був придбаний у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, отже він є об'єктом спільної сумісної власності, тому їй належить 1/2 частка вартості автомобіля, який відповідач продав без її відома та згоди, тим самим порушив її права. Просила провести поділ автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок поділу автомобіля, у розмірі 26000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги в частині визначення суми, що підлягає стягненню з відповідача у якості компенсації в рахунок поділу автомобіля, просили стягнути з відповідача грошову суму 21540 грн., зважаючи на отримані судом із ДАІ дані про вартість проданого автомобіля. Відповідач в судовому засіданні 15.01.2014 року просив відкласти розгляд справи, у судове засідання 06.02.2014 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Вислухав позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 року, рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 18 липня 2012 року шлюб між ними розірвано (а.с.4). 11 жовтня 2010 року, у період зареєстрованого шлюбу було придбано автомобіль «Опель-Омега», 1994 року випуску, держномер [NUMBER], який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.23). 03 травня 2013 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації та реалізований, згідно довідки-рахунку серії ААВ № 222711 від 03.05.2013 року вартість автомобіля склала 43080 грн.00 коп. (а.с.36). Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, придбане під час шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст.71 СК України). Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного кодексу України), автомобіль, придбаний подружжям під час шлюбу належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Оскільки відповідач здійснив відчуження спірного транспортного на свій розсуд проти волі позивача, на її користь підлягає стягненню компенсація у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля, у розмірі 21540 грн., виходячи із вартості автомобіля у розмірі 43080,00 грн., за якою автомобіль був знятий з обліку в ДАІ для реалізації (а.с.36). Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved