Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки. На обгрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що їй та її доньці [PERSON], яка померла 19 грудня 2016 року, на праві спільної часткової власності, по 1/2 кожній, належить житловий будинок по вул. Мале Підлісся, 27, в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Крім того, їй і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать три земельні ділянки, а саме: площею 0,25 га, кадастровий номер 6825880800:01:006:0006, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Мале Підлісся, 27, в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області; площею 1,1771 га, кадастровий номер 6825880800:01:006:0007, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Мале Підлісся, 27, в с.Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області; та площею 0,3874 га, кадстровий номер 6825880800:01:006:0008, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] На даний час позивач має намір укласти договір довічного утримання з [PERSON], однак нотаріус відмовив у посвідченні даного договору через невизначеність часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки. В судове засідання позивач, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, не з'явилася, подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], які у встановленому порядку оповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про визнання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановленно, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Мале Підлісся, 27, в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Крім того, [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належать земельні ділянки: - площею 0,25 га, що розташована по вул. Мале Підлісся, 27, в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 6825880800:01:006:0006; - площею 1,1771 га, що розташована по вул. Мале Підлісся, 27, в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6825880800:01:006:0007; - площею 0,3874 га, що розташована в с. Баламутівка Ярмолинецького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 6825880800:01:006:0008. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 21.02.2000 (а.с. 11); державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №110303, 110304, 110305, 110306, 110307, 110308 від 31.10.2005, виданими на підставі рішення сесії Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 04.09.2003 №2/1 (а.с 13-18). Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною першою ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, в тому числі, співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належали земельні ділянки, підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності судом не встановлено, а тому їх частки є рівними і складають по 1/2 кожній. З огляду на викладене, позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати на користь позивача з відповідачів не стягуються за клопотанням позивача. На підставі ст. 355, 368, 369, 370 ЦК України, ст. 89 ЗК України,

Outcome: approved