Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що 17.05.2003 року померла баба її батька [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,6439 га., яка розташована на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Померла залишила заповіт, яким заповідала вищевказану земельну ділянку батьку позивача [PERSON]. Як зазначає позивач 26 листопада 2003 року її батько [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] В подальшому Зачепилівським районним відділом земельних ресурсів Харківської області було видано на ім»я батька позивача [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 139235, який з невідомих причин у Відділі Держгеокадастру у Зачепилівськогому районі Харківської області реєстрацію не проходив, відповідно до листа від 27.10.2015 року за № 31-20.19-03-349/2-15. Як стверджує [PERSON] 31.07.2012 року її батько помер, а вона, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено в отриманні свідоцтво про право на спадщина за законом на земельну ділянку у зв»язку з відсутністю її реєстрації в органах Держгеокадастру та порекомендовано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 31.07.2012 року на земельну ділянку площею 3,6439 га., яка розташована на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 139235. Позивач в своїй заяві просить суд розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі. Від Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти позову [PERSON] сільрада не заперечує. Представники Другої [PERSON] державної нотаріальної контори та відділу Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області в судове засідання не з»явилися, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних доказів. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи: - копію паспорта та ідентифікаційного номера позивача, - копію свідоцтва про шлюб позивача, - копію свідоцтва про смерть [PERSON], - копію свідоцтва про смерть [PERSON], - копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2003 року, - копію паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON], - копію свідоцтва про народження позивача, - копію свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 17.01.1989 року, - копію Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 139235 виданого на ім»я [PERSON], - копію довідки відділу Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області про те, що [PERSON] акт на ім»я [PERSON] реєстрацію не проходив, - копію витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, - копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.12.2015 року, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого 31.07.2012 року, останній за життя заповіту не посвідчував, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку. Оскільки законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідне постановити рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved