Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1992 року до 20 серпня 2002 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який навчається у Дніпродзержинському державному технічному університеті на денному відділенні, є студентом 2-го курсу. Термін закінчення навчання - 30 червня 2019 року. Син проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Вона не працює, є інвалідом третьої групи, отримує пенсію в розмірі 1230 грн. Вважає, що участь у матеріальному утриманні сина на період його навчання повинен брати його батько, який добровільно таку допомогу не надає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та третьої особи на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1992 року по 20 серпня 2002 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію шлюбу в паспорті позивача та довідкою відділу РАГС Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська (а.с. 11). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Повнолітній [PERSON] навчається в Дніпродзержинському державному технічному університеті, є студентом другого курсу денного відділення за держзамовленням, термін закінчення навчання: 30 червня 2019 року, що підтверджується довідками навчального закладу від 15 серпня 2016 року (а.с. 12) та від 03 жовтня 2016 року (а.с. 23). Як вбачається із довідки про доходи № 426 від 03 жовтня 2016 року (а.с. 24), [PERSON] отримує стипендію в розмірі 825,00 грн.. Позивачка є інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 15), розмір її пенсії по інвалідності становить 1230 грн. ( а.с. 13). Згідно довідки про склад сімї від 15.08.2016 року (а.с. 14), повнолітній [PERSON] проживає разом з матірью [PERSON] В заявленому позові позивачка стверджує, що повнолітній син, який продовжує навчання, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який добровільно таку допомогу не надає. Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоровя та матеріального становища як дітей, так і платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї. Відповідач не надав заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Суд вважає, що відповідач зобовязаний надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання до досягнення ним двадцяти трьох років.

Outcome: approved