Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] .. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 грудня 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] .. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинилися у травні 2019 року в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Підставою про розірвання шлюбу є та обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Вони не мають відносин, які притаманні подружжю. Подальше перебування у шлюбі за вказаних обставин не є можливим, адже спільних планів на майбутнє вони не мають. Враховуючи викладене вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, при цьому до суду подала заяву, відповідно до якої позов підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу у його відсутність. За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 16 грудня 2005 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №765, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 16 грудня 2005 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 24 вересня 2019 року . Сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміри відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, як встановлено судом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.142 ЦПК України та ч.4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню та відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved