Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати останнього особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, що належить їй на праві приватної власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власницею будинку, що знаходиться по вул. І. Пулюя, (Дзержинського), 22 у м. Борзні Чернігівської області й має намір розпоряджатися ним на свій розсуд. Проте за вказаною адресою зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], з яким 11.06.2015 року рішенням Борзнянського районного суду шлюб розірвано. Вказаний факт негативно впливає на реалізацію нею своїх законних прав, оскільки зобов`язує узгоджувати будьякі дії, пов`язані з користуванням будинком, з колишнім чоловіком, з яким втрачено родинний зв`язок. Реєстрація [PERSON] проводилася з необхідності його працевлаштування у м.Борзні, однак через один рік вони вдвох переїхали в іншу місцевісць біля м.Києва, де постійно проживали, зберігаючи реєстрацію у м.Борзні. Відносини з [PERSON] були припинені у 2014 році, оскільки вона повернулась до м.Борзни. Факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх показаннях дали аналогічні за змістом показання, в яких стверджували, що [PERSON] та її чоловік [PERSON] проживали у [INFO] (Дзержинського), 22 з 2003 року, однак потім виїхали з м.Борзни в іншу місцевісць. Вони не бачили [PERSON] в будинку за місцем реєстрації більше десяти років. Відповідач, з огляду на положення ст.74 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки позивач надала доказ про подання через газету оголошення про звернення до [PERSON] з позовом та повідомленням про час і місце його розгляду. Згідно з вимогами ст.224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача можливий заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши наявні у справі документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, враховуючи, що відсутні заперечення з боку відповідачів, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який розташований по вул.І Пулюя,22 (Дзержинського) у м.Борзні Чернігівської області й має намір розпоряджатися ним на свій розсуд. За вказаною адресою також зареєстрований її бувший чоловік [PERSON], з яким 11.06.2015 року рішенням Борзнянського районного суду шлюб розірвано. Реєстрація бувшого чоловіка в належніому їй будинку негативно впливає на реалізацію нею своїх законних прав, пов`язаних з користуванням будинком, оскільки не дозволяє оформити субсідії, які розраховуються з урахуванням мешканців у будинку. Реєстрація [PERSON] проводилася з необхідності його працевлаштування у м.Борзні, однак через один рік після реєстрації у 2003 році позивач та відповідач переїхали в іншу місцевісць біля м.Києва де постійно проживали до 2014 року, зберігаючи реєстрацію у м.Борзні. Відносини позивачки з [PERSON] були припинені у 2014 році після розірвання шлюбу коли вона знову переїхала до м.Борзни до свого будинку. Факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Ст.41 Конституції, ст.316-321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності, як це зазначено у ст. 321 ч.2 ЦК України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Водночас, згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення_права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, суд вважає що вимоги позивача є обґрунтованими та правомірними. На підставі викладеного і відповідно до ст. 317, 319, 346, 391, 405 ЦК України, ст. ст.\~\~212-215,\~224 ЦПК України,\~суд, -

Outcome: approved