Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і після остаточного уточнення позовних вимог (т.3, а.с.270) просить виділити в натурі її частину будинку з надвірним будівлями по вул. Шевченка, 58 у м. Житомирі у вигляді ізольованої квартири №3, яка складається з приміщень: кухні 3-1 площею 14,6 кв.м., жилої кімнати 3-2 площею 17,4 кв.м. та 1/2 частини тамбура ІІ площею 2,7 кв.м., а також сарай Г площею 21,6 кв.м. з виплатою грошової компенсації у розмірі 45 287,00 грн. на користь відповідачів. Також просить змінити розмір ідеальних часток у праві власності інших співвласників житлового будинку з 71/100 на 69/100 згідно 3-го варіанту експертного висновку №597/05.15 від 14.05.2015 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що після набуття права на ідеальну частку у домоволодінні позивач тривалий час позбавлена можливості іншим шляхом ніж виділом в натурі конкретних приміщень у судовому порядку здійснювати свої правомочності власника, а саме користуватись приміщеннями будинку, володіти та розпорядитись належною їй часткою у спільній частковій власності, що порушує її права. З відповідачами [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] вони не знайомі, не спілкуються, у принципі не можуть спільно користуватись приміщеннями та спонукати відповідачів шукати вихід із ситуації, яка склалася, неможливо. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки інші співвласники, а саме [PERSON] і спадкоємці померлої [PERSON] не згодні на виділ позивачеві її частки. Не заперечує, що [PERSON], якому належить 1/6 частка будинку, фактично виділивши з житлового будинку приміщення 3-3 площею 23,7 кв.м, зніс його та самовільно побудував окремий двохповерховий будинок із окремим входом. [PERSON] мав намір вирішити з позивачем, якій належить 1/4 частка будинку та спадкоємцями [PERSON], якими успадковано на трьох лише 1/12 ідеальних часток у житловому будинку, питання щодо викупу спірних приміщень, однак, із позивачем вони не дійшли згоди щодо вартості. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадкоємці померлої співвласниці [PERSON] у судове засідання жодного разу не зявилися, у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також згідно ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі. Заяв згідно ст.77 ЦПК України про зміну місця проживання або місцезнаходження не надходило, причини неявки суду не повідомили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання жодного разу не зявилися, у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви (т.1, а.с.42) [PERSON] заявила з приводу позову про відсутність спору між нею та позивачем чи відповідачами. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала і пояснила, що разом із відповідачем [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON], однак, їх право власності на 3/8 частки будинку не оформлено. Спору з позивачем [PERSON] та іншими відповідачами у неї з [PERSON] немає, оскільки склався порядок користування жилим будинком і надвірними будівлями і кожен користується своєю ізольованою квартирою, яка має окремий вхід. Так, вони з [PERSON] користуються квартирою №1, яка складається з приміщень 1-1, 1-3, 1-4, позначених так у експертному висновку №597/05.15 від 14.05.2015 року. Відповідач [PERSON] користується квартирою №2, яка складається з приміщень 2-1, 2-2. Цей фактичний порядок користування склався та існує давно, однак, документально не оформлений, виділ або зміна часток ніколи не проводилися, але й спору щодо належності квартир немає. Вважає, що спір існує лише між позивачем та [PERSON] і спадкоємцями [PERSON] і слід ділити лише квартиру №3, яка складається з приміщень 3-1, 3-2, 3-3 і тамбура II. У цій квартирі давно ніхто не живе і вона перебуває у занедбаному стані. Оскільки відповідач [PERSON] на місці приміщення 3-3 самовільно побудував собі двохповерховий будинок з окремим входом, тому вважає, що решта приміщень квартири №3 належать позивачеві та саме тому вона визнає позов [PERSON]. Щодо спадкоємців [PERSON], то їм належить незначна частка, яку в натурі не виділити та, на її думку, їм повинен сплатити [PERSON]. Після оголошеної перерви у судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить домоволодіння по вул. Шевченка, 58 у м. Житомирі. Так, за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 ідеальну частку, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/6 ідеальну частку, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/8 ідеальну частку, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/12 ідеальну частку (після її смерті спадкоємцями є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.), за [PERSON] зареєстровано право власності на 3/8 ідеальні частки (після його смерті спадкоємцями є відповідачі [PERSON], [PERSON]В.). Зазначені обставини підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме довідкою від 13.01.2006 року КП Житомирьске обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради (т.1, а.с.8), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.04.1983 року (т.1, а.с.26), договором дарування від 24.05.2005 року (т.1, а.с.5), свідоцтвом про право на спадщину (т.1, а.с.112), свідоцтвом про право на спадщину від 16.1.1989 року (т.1, а.с.143), договором дарування від 20.11.1995 року (т.1, а.с.145-146), витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1, а.с.51), свідоцтвами про смерть [PERSON] (т.1, а.с.39) та [PERSON] (т.2, а.с.31), повідомленням нотаріальної контори від 28.09.2011 року (т.2, а.с.26), інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.3, а.с.77-78). Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Тобто, право спільної часткової власності - це право двох чи більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст.58 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. При цьому, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, між співвласниками фактично склався порядок користування та володіння приміщеннями домоволодіння і кожен співвласник на свій розсуд без згоди інших побудував і прибудовував певні приміщення, внаслідок чого фактично домоволодіння складається з ізольованих квартир, які мають окремі входи і частка яких не відповідає належним співвласникам часткам у праві спільної часткової власності, що підтверджується технічними паспортами, у тому числі станом на 31.07.1995 року (т.1 а.с.377-380). При цьому, як вбачається з п.5 договору дарування від 24.05.2005 року (т.1, а.с.5) між співвласниками не укладався договір про порядок володіння та користування житловим будинком відповідно до їхніх часток в праві спільної часткової власності. Так, співвласник [PERSON] фактично користується приміщеннями 2-1, 2-2, які вважаються сторонами ізольованою квартирою №2. Спадкоємці померлого співвласника [PERSON] користуються приміщеннями 1-1, 1-3, 1-4 та самовільно побудованими ним прибудовами А1, а1, а3, літньою кухнею Б, б, яку вважають ізольованою квартирою №1. При цьому, право власності на самовільно побудовані прибудови та право власності на частку у спільній частковій власності у спадкоємців [PERSON] не виникло, оскільки державна реєстрація такого права не відбулась. [PERSON] отримала у спадщину в рівних частках з [PERSON] частку в праві власності на домоволодіння. Вона та спадкоємці її частки, яка відповідає 10,1 кв.м, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] конкретними приміщеннями у будинковолодінні не користувалися та не користуються. Співвласник [PERSON] зніс частину будинку, а саме приміщення 3-3 площею 23,7 кв.м., що перевищувало належну йому ідеальну частку у праві власності, та здійснив самочинну прибудову до будинку. Тобто, фактично приміщення 3-3 не існує та відповідач [PERSON] користується та володіє самочинно побудованим на місці приміщення 3-3 двохповерховим будинком. Щодо окремих входів у будинок, то вхід до квартир №1 та №2 здійснюється з частини двору з лівої сторони від фасаду будинку, вхід до квартири №3 здійснюється з правої частини двору від фасаду та самочинно побудований будинок відповідача [PERSON] також має окремий в нього вхід. Статтею 354 ЦК України встановлено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13 визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №549/08.14 від 10.07.2014 року (т.3, а.с.136-150) виділити в натурі співвласнику [PERSON] належну їй 1/12 частину будинку та відповідно кожному із спадкоємців померлого співвласника [PERSON] по 1/36 частині вказаного будинку з урахуванням фактичного порядку його користування іншими співвласниками неможливо. Відповідно до висновку додаткової судовово-будівельної експертизи №579/05.15 від 14.05.2015 року (т.3, а.с.241-254) ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шевченка, 58 у м. Житомирі станом на травень 2015 року становить 759 480 грн. і [PERSON] можливо виділити відповідно до належної їй 1/4 ідеальної частки станом на 31.07.1995 року згідно 3-го варіанту жилу кімнату 3-1 площею 14,6 кв.м, жилу кімнату 3-2 площею 17,4 кв.м., 1/2 частину тамбура II площею 2,7 кв.м. та сарай Г. Суд приймає до уваги, що у запропонованому варіанті не потрібно демонтувати і мурувати нові перегородки в приміщеннях 3-2 та 1-4, а також здійснювати перегородку у сараї Г. Оскільки для забезпечення ізольованого користування приміщеннями житлового будинку, які пропонується виділити, необхідно звести перегородку в тамбурі II таким чином, щоб розділити на два рівноцінних приміщення, та здійснити демонтаж віконного блоку з подальшим закладанням віконного прорізу у тамбурі II, то, враховуючи, що тамбур II фактично веде лише до існуючого приміщення 3-1, то здійснити ці ремонтні роботи має саме позивач. Щодо вартості і точного переліку робіт по влаштуванню або переобладнанню окремих систем інженерного устаткування, то згідно висновку експерта це залежить від прийнятих об'ємно-планувальних, конструктивних тощо рішень, які обумовлюються розробленою і погодженою у встановленому законом порядку проектно-кошторисною документацією. Крім того, розробка проектно-кошторисної документації та її погодження у встановленому законом порядку з відповідними службами і установами покладається саме на замовника цих робіт. У разі виділу [PERSON] в натурі по 3-му варіанту її частки розміри ідеальних часток у праві власності на будинок з надвірними будівлями станом на 31.07.1995 року в цінах на час проведення експертизи без врахування вартості неприватизованої земельної ділянки та самовільно побудованих прибудов і будівель усіх співвласників будинку зміняться, а саме у [PERSON] з 25/100 на 31/100, у інших співвласників з 75/100 на 69/100. У судовому засіданні експерт надала пояснення по висновкам судової будівельно-технічної експертизи, підтвердила, що виділити в натурі 1/12 ідеальну частку спадкоємців померлої [PERSON] технічно неможливо та пояснила, що визначити яким чином зміняться розміри ідеальних часток кожного зі співвласників взагалі неможливо, поки не буде проведено виділ часток всіх співвласників у натурі та оформлено права на спадщину. Враховуючи, що у випадку, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести виділ зі зміною ідеальних часток і присудженням відповідної компенсації, однак, визначити яким чином зміняться розміри ідеальних часток саме кожного зі співвласників неможливо, тому позивачеві слід виділити приміщення, що становлять 31/100 ідеальну частку зі сплатою грошової компенсації усім іншим співвласникам у розмірі 45 287 грн.. У випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради відповідно до вимог ст.152 ЖК України. При цьому, згідно ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Згідно висновку та наданих у судовому засіданні пояснень експертом переобладнання та перепланування по запропонованому 3-му варіанту не потрібне. Крім того, у справі містяться пять висновків судовово-будівельної експертизи, згідно яких позивачеві пропонувалось виділити саме жилі приміщення 3-1 площею 14,6 кв.м, 3-2 площею 17,4 кв.м., 1/2 частини тамбура II площею 2,7 кв.м. та сарай Г і відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №193 від 24.03.2011 року (т.2, а.с.9) аналогічний 3-му варіант погоджено. Крім того, сторони у разі здійснення переобладнання та перепланування не позбавлені права витребувати самостійно відповідні дозволи від компетентних органів у встановленому порядку. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача [PERSON] щодо знесення без погодження зі співвласниками приміщення 3-3 та здійснення на його місці самочинного будівництва двохповерхової будівлі не повинно порушувати права інших співвласників і позбавляти їх можливості користуватись, володіти та розпоряджатись належною часткою у праві власності та, оскільки позивач має субєктивне право на виділ частки у спільному майні і такий виділ відповідно до належної її частки технічно можливий, тому позовні вимоги в частині виділу існуючих на час розгляду справи приміщень по 3-му запропонованому експертом варіанту підлягають задоволенню, що не порушує права спільної часткової власності інших співвласників, у тому числі тих, яких мають лише право на спадщину, а не право власності, та не позбавляє їх права на виділ, зміну ідеальних часток або вимагати отримання компенсації у звязку з припиненням частки у спільному майні у подальшому.

Outcome: partial