Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати будинок та надвірні споруди по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право забудовника на 1/2 частину будинку та надвірних споруд по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. До закінчення розгляду справи, позивач неодноразово збільшувала позовні вимоги, та в остаточних вимогах додатково просила виділи їй в натурі 1/2 частину будинковолодіння по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, а саме: коридор (4.1), житлову (4.11), кухню (5), ванну (3), погріб під частиною будинку (літера І), погріб з шийкою (літера М), гараж (літера Б), літню кухню (літера В), сарай (літера Г), навіс (літера Д), сарай (літера Е), сарай (літера Є), навіс (літера Ж), вимощення II 1/2 частини, яму вигрібну (№ 3) 1/2 частини, яму вигрібну (№ 4) 1/2 частини, яму вигрібну (№ 5) 1/2 частини, яму вигрібну (№ 6) 1/2 частини, літню кухню (літера К), веранду (літера Л), колодязь питний № 1 1/2 частини, убиральню (літера З) 1/2 частини; стягнути з [PERSON] на свою користь компенсацію різниці вартості різниці від оцінки часток (1/2 до 1/2 ) будинковолодіння № 1 по вул. Свердлова у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, як другому співвласнику за першим варіантом поділу в грошовому еквіваленті в сумі 2513 грн. 00 коп.. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, позивач та відповідач перебували в шлюбі з 08.09.1990 року по 16.01.2007 року. За цей час, вони побудували будинок по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, однак право власності на нього оформлено не було. Забудовником рахується відповідач [PERSON] Після розірвання шлюбу, позивач залишилася проживати в даному будинку, а відповідач переїхав проживати до іншої жінки. Навесні 2016 року відповідач повернувся та почав створювати нестерпні умови проживання, у звязку з чим, позивач вимушена була переїхати проживати до дочки. На даний час, вони не можуть дійти спільної згоди про поділ будинку, у звязку з чим, позивач звернулася до суду. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності та зазначив, що після розірвання шлюбу, в 2009 році [PERSON] зверталася до суду з позовом про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Даний позов був залишений без розгляду 10.11.2010 року. Таким чином, із даного часу, позивач була обізнана про порушення її права на майно, що було ними нажито за час перебування у шлюбі, але, на протязі трирічного строку, так і не звернулася до суду за захистом своїх прав. Вважає, що строк позовної давності сплинув 11.11.2013 року, в звязку з чим, у задоволенні позову просив відмовити. Врахувавши думку сторін, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось сторонами, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період часу з 08.09.1990 року по 16.01.2007 року (а.с. 9,10). Відповідно до довідок виконкому Хлистунівської сільської ради № 79 та № 80 від 07.02.1992 року, [PERSON] являється забудовником по с. Хлистунівка (а.с. 148). За довідкою виконкому Хлистунівської сільської ради № 293 від 13.04.2009 року, за [PERSON] рахується не приватизована земельна ділянка, площею 0,93 га, по вул. Свердлова, 1, згідно рішення виконкому № 32 від 28.04.199 року (а.с. 43). Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не заперечується той факт, що будинок № 1 по вул. Свердлова у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, був побудований під час їхнього перебування у шлюбі. Таким чином, дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. У квітні 2009 року позивач [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (а.с. 36-42). Ухвалою Городищенського райсуду від 10.11.2010 року, даний позов був залишений без розгляду (а.с. 54). Як зазначає позивач, підставами для залишення позову без розгляду слугувало те, що на спірний будинок не було оформлено право власності, а відповідач, який рахувався забудовником, не бажав оформити таке право власності. Рішенням виконкому Хлистунівської сільської ради № 87 від 20.08.2009 року «Про видачу свідоцтва на право власності на обєкти нерухомого майна», [PERSON] надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району (а.с. 11). 13.06.2009 року за № 3 було затверджено архітектурно-технічний паспорт обєкта архітектури житловий будинок № 1 по вул. Свердлова у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області (а.с. 15-22). Відповідно до акту готовності обєкта до експлуатації, без дати, однак, у якому маються відповідні записи про погодження 17.08.2009 року та 19.08.2009 року, будівельно-монтажні роботи проводилися з квітня 1991 року по лютий 1999 року (а.с. 13-14). За даним актом, інспекцією ДАБК у Черкаській області видано свідоцтво № [NUMBER] про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил (а.с. 12). Спірний будинок збудований у 1999 році, що також підтверджується записами в технічному висновку (а.с. 20-22). Рішенням виконкому Хлистунівської сільської ради № 152 від 22.08.2012 року дозволено оформити право власності на будинок № 1 по вул. Свердлова у с. Хлистунівка на [PERSON] (а.с. 158). Технічний паспорт на будинок № 1 по вул. Свердлова у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, був виготовлений за замовлення позивача [PERSON] 20.09.2012 року (а.с. 24-27). За довідкою Городищенського відділку КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» № 349 від 29.08.2016 року, станом на 01.01.2013 року домоволодіння по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка не зареєстроване на праві особистої власності (а.с.23). Вище зазначені докази повністю узгоджуються з доводами позивача [PERSON] про те, що у 2010 році неможливо було поділити будинок та визнати за нею право власності на 1/2 його частину, оскільки на будинок не було оформлено право власності, що і стало підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Згідно зі ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суд вважає, що заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Згідно положень ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частина 2 статті 72 СК України передбачає, що позовна давність у справах про поділ майна, після розірвання шлюбу, застосовується в три роки, та яка обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо зазначили, що являються братами позивача [PERSON] та знають, що [PERSON] на протязі останніх 9 років не проживав у вище зазначеному домоволодінні, оскільки розлучився зі своєю дружиною [PERSON] позивачем у справі, та переїхав проживати до іншої жінки. Їх сестра, на протязі вказаного періоду, проживала [INFO], здійснювала догляд за будинком, самостійно ростила дітей, виховувала їх, навчала. Самостійно займалася веденням особистого господарства, обробляла земельну ділянку. Коли народилася дитина у її доньки, вона допомагала доглядати онука, періодично залишалася у будинку дочки, однак проживала [PERSON] у будинку по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка. Навесні 2016 року, до домоволодіння повернувся проживати відповідач [PERSON], спільне життя їх було неможливим і їх сестра вимушена була залишити дане домоволодіння та, на даний час, проживає у своєї дочки. Дані обставини відомі їм, оскільки вони проживають неподалік від своєї сестри та допомагають їй по господарству. Свідчення даних свідків не викликають у суду жодних сумнівів, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі. Так, відповідно до копії паспорта громадянина України, позивач [PERSON] зареєстрована [INFO] (а.с. 5,6). Відповідач [PERSON] повідомив у суді, що повернувся проживати до будинку по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка у квітні 2016 року. При цьому, там була собака позивача [PERSON], яку він вимушений був кормити, оскільки колишня дружина переїхала проживати до дочки. Зі змісту висновку по результатах проведеної перевірки від 21.03.2015 року (а.с. 141) вбачається, що після розірвання шлюбу в 2006 році, [PERSON] переїхав проживати в будинок за адресою вул. Свердлова, 59, а його колишня дружина залишилася проживати в [INFO], тобто, станом на день звернення [PERSON] до Городищенського РВ УМВС - 17.03.2015 року, позивач [PERSON] проживала в спірному будинку. Вище викладені обставини свідчать про те, що права позивача [PERSON] на користування спірним будинком не було порушено в листопаді 2010 року, а тому відсутні підстави рахувати початок перебігу строку позовної давності з дати постановлення судом ухвали про залишення позовної заяви без розгляду 10.11.2010 року. Як установлено судом та підтверджується вище зазначеними доказами, [PERSON] продовжувала користуватися будинком № 1 по вул. Свердлова і після цієї дати. Сам відповідач зазначив, що повернувся до даного будинку лише у квітні 2016 року та там знаходилася собака позивача, наявність якої є одним із доказів того, що в цьому будинку проживала позивач та здійснювала його охорону і вважала себе співвласником будинку. Доводи відповідача про те, що в будинку було пошкоджено систему опалення, у звязку з чим, позивач не могла в ньому проживати, не підтверджені відповідачем належними та допустимими доказом. Таким чином, позивач [PERSON] звернулася до суду в межах трирічного строку позовної давності (28.10.2016 року) та є всі підстави для прийняття рішення по суті спору. У відповідності до норм ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з розясненнями, викладеними у п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сторонами не ставилося питання про зміну розміру часток у спільному майні подружжя у звязку зі зміною його вартості, що повязана з виконанням додаткових будівельних чи ремонтних робіт після розірвання шлюбу тощо, у звязку з цим, дане питання судом не вирішується та суд виходить із рівності часток дружини та чоловіка. У ході розгляду справи, судом було призначено будівельно-технічну експертизу. За висновком судового експерта № 22-16 від 03.01.2017 року встановлено ринкову вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району в сумі 145610 грн. 00 коп. Експертом запропоновано два варіанта поділу будинку. Позивач просила визначити їй частку другого співвласника за варіантом поділу № 1, за яким, до 1/2 частки першого співвласника відноситься: кухня (1.1), коридор (1.2), ванну (1.3), топочна (2.1), житлова (8), житлова (7), ганок, підвал під житловим будинком (літера Н), веранда (літера а), огорожа (№ 7), вимощення ІІ- 1/2 частини, яма вигрібна (№ 3) 1/2 частини, яма вигрібна (№ 4) 1/2 частини, яма вигрібна (№ 5) 1/2 частини, яма вигрібна (№ 6) 1/2 частини, літня кухня (літера К), веранда (літера Л), колодязь питний № 1 1/2 частини, убиральня (літера З) 1/2 частини. До 1/2 частки другого співвласника відноситься: коридор (4.1), житлова (4.11), кухня (5), ванна (3), погріб під частиною будинку (літера І), погріб з шийкою (літера М), гараж (літера Б), літня кухня (літера В), сарай (літера Г), навіс (літера Д), сарай (літера Е), сарай (літера Є), навіс (літера Ж), вимощення II 1/2 частини, яма вигрібна (№ 3) 1/2 частини, яма вигрібна (№ 4) 1/2 частини, яма вигрібна (№ 5) 1/2 частини, яма вигрібна (№ 6) 1/2 частини, колодязь питний № 1 1/2 частини, убиральня (літера З) 1/2 частини. Вартість частки першого співвласника (1/2 частини) складає 75318,00 грн.. Вартість частки другого співвласника (1/2 частини) складає 70292,00 грн.. При першому варіанті розподілу перший співвласник частка якого в натурі після поділу стала більша у грошовому виразі, виплачує другому співвласнику компенсацію в сумі 2513,00 грн. Відповідач відмовився визначати, яку б частку будинку після поділу він бажав би отримати. Рішенням виконкому Хлистунівської сільської ради № 2 від 19.04.2017 року «Про надання дозволу на перепланування житлового будинку гр. [PERSON]І.», [PERSON] надано дозвіл на перепланування житлового будинку з метою перетворення його на дві окремі квартири, який розташований по вул. Свердлова (Степова), 1 у с. Хлистунівка Городищенського району. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про доцільність виділення позивачеві [PERSON] частини спірного домоволодіння по вул. Свердлова (Степова), 1 у с. Хлистунівка Городищенського району, відповідно до першого варіанту розподілу будинку та надвірних споруд в частках 1/2 до 1/2 (додаток № 1а, 1б), як другому співвласнику, а саме: коридор (4.1), житлову (4.11), кухню (5), ванну (3), погріб під частиною будинку (літера І), погріб з шийкою (літера М), гараж (літера Б), літню кухню (літера В), сарай (літера Г), навіс (літера Д), сарай (літера Е), сарай (літера Є), навіс (літера Ж), вимощення II 1/2 частини, яму вигрібну (№ 3) 1/2 частини, яму вигрібну (№ 4) 1/2 частини, яму вигрібну (№ 5) 1/2 частини, яму вигрібну (№ 6) 1/2 частини, колодязь питний № 1 1/2 частини, убиральню (літера З) 1/2 частини. Суд не вбачає підстав для виділення [PERSON] літньої кухні (літера К) та веранди (літера Л), про які вона просить у заяві про збільшення позовних вимог, оскільки, відповідно до висновку експерта, при першому варіанті розподілу, зазначені приміщення відносяться до частки першого співвласника та, у даному випадку, залишаються [PERSON] Таким чином, у цій частині позову слід відмовити. Одночасно, визначаючи частину майна, яка переходить до позивача [PERSON], суд, з метою запобігання невизначеності та можливого двоякого трактування рішення, вважає за необхідне зазначити в судовому рішенні також частину будинковолодіння, що залишається за відповідачем [PERSON] Крім цього, рішенням № 4479860 від 29.07.2013 року (а.с. 68, 69) зупинено розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав на житловий будинок № 1 вул. Свердлова у с. Хлистунівка Городищенського району, у звязку з відсутністю документу, що підтверджує право на земельну ділянку. Рішенням Хлистунівської сільської ради № 43-3/6 від 14.05.2015 року «Про відмову надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON]», [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,68 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Свердлова, 1 у с. Хлистунівка Городищенського району, в звязку із залишенням без розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, до вирішення судом даного спору (а.с.55). Таким чином, як вбачається зі змісту вказаних рішень, в сукупності з наявністю спору про поділ майна, на час розгляду справи судом, у сторін у справі відсутні можливості оформити право власності на спірний будинок, до вирішення питання про його поділ. За таких обставин, за позивачем слід визнати право забудовника на 1/2 його частину. Враховуючи те, що позивач та відповідач являються інвалідами 2 групи та звільнені від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial