Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який 08.02.2007 року було розірвано. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.06.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], в її користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно починаючи з 14.06.2011 року, і до досягнення донькою повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дочки, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг, підручники і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини. На сьогоднішній день дочці виповнилось 17 років, дитина навчається у Національному педагогічному університеті імені М.П.Драгоманова у м. Києві. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дочки. Поряд з тим, зазначила, що незважаючи на обов'язки, покладені на відповідача законом, він частково виконує рішення суду, сплачує аліменти на утримання дитини в мізерних розмірах . Всі питання щодо виховання, лікування, розвитку, навчання дочки вирішуються нею самостійно. Також зазначила, що відповідач є здоровою, працездатною особою, однак своїй дитині не допомагає, через збільшення прожиткового мінімуму, а відповідно й витрат на утримання дочки, змушена звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 300 гривень до 2000 гривень. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.10. 2018 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, вказала, що визначений рішенням суду розмір аліментів у сумі 300 грн. наразі є малим, оскільки неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала частково та пояснила, що її довіритель згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у мінімальному розмірі, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що позивач не надала жодних доказів про її та дитини незадовільне матеріальне становище. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. В силу ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч.3 ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 08.02.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.02.2007 року. За час спільного проживання у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі та фактично знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою про зареєстрованих Комунального підприємства «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимир-Волинської міської ради №3954 від 27.08.2018 року. Судом також встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.06.2011 року стягнуто з [PERSON], [INFO], в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно починаючи з 14.06.2011 і до досягнення донькою повноліття. Згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Зазначений розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання дитини відповідно до рішення суду від 30.06.2011 року є недостатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини, оскільки з 2011 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті її дитини на користь якої стягнуто аліменти. Так, з дня стягнення аліментів - 30.06.2011 року, минуло 7 років. За цей час дочка підросла, в зв'язку з чим закономірно, збільшилися витрати на її утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років), Таким чином, з об'єктивних причин позивач витрачає значно більше коштів на утримання своєї дитини, ніж відповідач, а тому сума аліментів, стягнутих попереднім рішенням суду, є недостатньою для утримання дитини, що суттєво також погіршує матеріальне становище позивача. Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд вважає необґрунтованим визначення сторонами розміру аліментів. З врахуванням встановлених обставин справи, наявних у ній доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дитини, приймаючи до увгаи те, що доходи позивача є недостатніми для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дитини (її харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, який також має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, суд вважає, що він взмозі працювати та одночасно допомагати позивачу утримувати дочку [PERSON], [INFO], в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а тому суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: partial