Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 січня 1992 року. Поряд з тим зазначила, що причиною розпаду їх сімї стала поведінка відповідача, який протягом останніх років змінив до неї відношення, провокував суперечки і сварки, морально переслідував та переслідує. Така ситуація негативно впливає на її стан здоровя і вона вимушено залишила його та перейшла жити до свого дому. Протягом року подружні відносини не підтримують, не спілкуються. Шлюб набрав формальних рис. Крім того зазначила, що розірвати шлюб в позасудовому порядку не може через небажання відповідача написати спільну заяву до Борщівського відділу ДРАЦС. Намірів відновлювати відносини сторони не мають, у зв'язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач у поданій до суду заяві, просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує, крім того зазначила що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 163976, повторно виданого 19 грудня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 січня 1992 року у виконавчому комітеті Кудринецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 01. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Садовський», дружині «Садовська». Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують, разом не проживають, не спілкуються. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved