Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON], який розірвано згідно рішення суду в березні 2008 року. Від даного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Під час спільного проживання подружжя [PERSON] відбував покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду, яким засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач приходив до дітей вкрай рідко, останній раз вони його бачили в червні 2014 року. На даний час діти зареєстровані і проживають разом із позивачем за адресою: м.Тернопіль, вул.Лучаківського,3/80, та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не займається вихованням дітей та фінансово не підтримує їх, не сплачує аліменти. 12 травня 2015 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про час та день слухання був повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід розглядати на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи - Служби в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшов від них лист про розгляд справи без їхньої присутності. Повністю підтримують висновок органу опіки та піклування і при прийнятті рішення покладаються на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Як вбачається з наданих суду матеріалів, 25 липня 2004 року між сторонами зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД №165508 від 20 січня 2005 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, та [PERSON], [INFO], як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ИД №086948 від 16 грудня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2011 року в справі №2-1353/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки №1466 від 17 вересня 2014 року, виданої ЖКК ТОВ «Тернопільбуд», [PERSON] зареєстрована в [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею зареєстровані та проживають діти: [PERSON] донька та [PERSON] син. Вироком Тернопільського міського суду від 12 січня 2006 року (справа №1-846/05р.) [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і йому призначено покарання 4 роки позбавлення волі. 01 квітня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-1325/11 про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 січня 2011 року до досягнення ними повноліття. На підставі даного виконавчого листа 01 листопада 2011 року РВ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №30005430 про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 січня 2011 року до досягнення ними повноліття. З довідки про неотримання аліментів №19/29035-07 від 21 липня 2011 року, наданої Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, слідує, що [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 20.01.2011 року по 20.07.2011 року згідно з виконавчим листом №2-1325, який виданий Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 січня 2011 року до досягнення ними повноліття. 20 жовтня 2011 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №26930367, з якої вбачається, що відповідно до повідомлення Чортківського слідчого ізолятора №3986 від 29.09.2011 року, [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі, саме: Райківецька ВК-78 Хмельницької області. Виконавчий документ підлягає направленню для подальшого виконання за територіально належністю. Заборгованість по аліментах, станом на 20.10.2011 року становить 8387, 12 грн. Згідно акту нарахування заборгованості по аліментах, затвердженого начальником Першого відділу ДВС ТМУЮ 20 жовтня 2011 року, станом на 20 жовтня 2011 року за [PERSON] числиться заборгованість по аліментах (по виконанню виконавчого листа №2-1325/2011, виданого 01 квітня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом), в розмірі 8387,12 грн. Як слідує із довідки №2733 від 23 квітня 2013 року, наданої Райковецькою виправною колонією (№78), утримання аліментів по виконавчому листу на користь [PERSON] із засудженого [PERSON] за період з 01.11.2012 року по 01.04.2013 року не проводилось у звязку з тим, що він не працевлаштований. Довідкою №607/12713/14-к від 12 вересня 2014 року, наданою Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, підтверджено, що у провадженні даного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.186 КК України. Згідно ухвали суду від 01 липня 2014 року [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 29 червня 2014 року. Згідно ухвали суду від 22 серпня 2014 року дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 20 жовтня 2014 року включно. Згідно листа Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області №4/4738 від 01 жовтня 2014 року, в Чортківському слідчому ізоляторі утримується [PERSON], [INFO] (попереднє місце проживання: [INFO]). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ИД №095558 від 16 березня 2013 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, 16 березня 2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після чого змінила прізвище на «Яремчук». Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №168 від 04 березня 2015 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх правта інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України). У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує батьківських обовязків щодо виховання та утримання малолітніх дітей, не створює умов для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач не спілкується з дітьми, не цікавиться їхнім станом здоровя та матеріальним забезпеченням. [PERSON] неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, свого обовязку щодо сплати аліментів позивачу, які стягнуті в її користь на утримання дітей, не виконує. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved