Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, вказуючи, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 29.03.2016 року, вона придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано 01.04.2016 року, номер запису про право власності: 13973245, тобто з моменту державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, вона набула право особистої приватної власності на вказану квартиру в цілому. В цій квартирі на цей час мешкає вона разом із своєю донькою та чоловіком, також в квартирі залишилась зареєстрована і відповідачка. Відповідачка не проживає у даній квартирі з 19.01.2016 року з причин продажу цієї квартири, яку і було нею продано їй 29.03.2016 року. З цієї дати, відповідачка вселитись в зазначену вище квартиру не намагалася, оскільки виїхала для постійного проживання в іншу місцевість, де вона й проживає по цей час. Належних відповідачці особистих речей в квартирі не має. В зв'язку з тим, що відповідачка в спірній квартирі не проживає понад один рік, своє право власності у встановленому законом порядку передала їй за договором купівлі-продажу квартири, вона вважає, що відповідачка втратила своє право користуватись цією квартирою, в якій вона по цей час лише зареєстрована. Оскільки відповідачка залишається зареєстрованою в належній їй квартирі, це перешкоджає в здійснені нею свого права власності на житло, оскільки комунальні платежі, наприклад, нараховуються в тому числі і на відповідачку, а оплату своєї частки рахунків за комунальні послуги, відповідачка не здійснює та в майбутньому здійснювати наміру не має, оскільки проживає за межами міста та області, так само як і не бажає добровільно знятися з реєстрації з зазначеної вище квартири, що й змушує її звертатись з цим позовом до суду з метою захисту свого права власності на своє житло. Будь-яких угод щодо порядку користування відповідачкою спірною квартирою, між нею та відповідачкою не укладалось. Просить в порядку усунення перешкод в здійсненні нею свого права приватної власності на квартиру [ADDRESS] визнати відповідачку такою, що втратила своє право користування даним житлом та судові витрати покласти на неї в повному обсязі. В судове засідання позивачка не зявилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином,\~ про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечення проти позову не надала. Третя особа у справі виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, свого представника в судове засідання не направили, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт наявності у позивача [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS], підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.03.2016 року (а.с.4), інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.5). Факт реєстрації відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 06.09.1991 року по теперішній час підтверджується довідкою № 610, що видана 23.01.2017 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, відповідно до якої за даною адресою зареєстрована відповідачка (а.с. 7) та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 31.01.2017 року (а.с.16) Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] 11.06.1999 року, уклали шлюб, після чого прізвище дружини [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2016 року, який зареєстрований у встановленому порядку, є власником квартири [ADDRESS], в якій з 06.09.1991 року зареєстрована [PERSON], яка є колишнім власником квартири, членом сімї позивачки не являється і фактично не проживає у вказаній квартирі з 29.03.2016 року (з моменту продажу квартири), а наявність реєстрації відповідачки у вказаній квартирі створює перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном, тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке належить позивачці, що відповідно, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на позивачку [PERSON] згідно її заяви. На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391, 405 , 406 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved