Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013 року з відповідача у розмірі 486 грн., починаючи з 21.08.2013 року і до повноліття, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в розмірі 730 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (з урахуванням уточненої позовної заяви). Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що [INFO] спільній доньці [PERSON] виповнилося 6 років. Відповідач мешкає у Львівській області і не приїздить та з дитиною не бачиться, усі потреби щодо виховання і культурного розвитку дитини виконує лише позивач. Позивач працює вчителем української мови та літератури у ЗОШ № 84 у м. Запоріжжі, інших доходів не має. Проживають удвох з дочкою. Комунальні тарифи значно зросли, продукти харчування, ліки, одяг для дитини значно подорожчали. У вересні 2015 року донька [PERSON] пішла до 1 класу гімназії № 8. У зв'язку з цим, у позивача збільшилися витрати на дитину, пов'язані з навчанням доньки: придбання шкільного одягу, зошитів, прописів, канцелярських товарів, створення належного робочого місця вдома для навчання дитини, харчування дитини у школі. Донька 2-й рік займається малюванням при філії КРЦМтаШ «Бурівесник», їй подобається ходити у цирк, дитячий театр та на інші дитячі заходи, що потребує чималих коштів. Влітку 2014 року донька відпочивала у оздоровчому таборі «Маяк» АТ «Мотор-Січ». Дитина часто хворіє, потребує оздоровлення, приймання вітамінів, щорічного літнього відпочинку на морі. У зв'язку з вказаними обставинами, витрати на утримання спільної неповнолітньої доньки значно зросли і на даний час не вистачає аліментів в сумі 486 грн., стягнутих за судовим рішенням. Розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» збільшився. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надав письмові заперечення, у яких проти позову заперечив. Зазначив, що після розірвання шлюбу з позивачем, добровільно приймає участь у матеріальному забезпеченні спільної доньки. Позивач вимагає безпідставно змінити спосіб нарахування аліментів, оскільки аліменти були призначені у твердій грошовій сумі. Відповідач піклується про свою доньку та забезпечує її всім необхідним, відправляючи до неї посилки. Матеріальне становище відповідача є важким, у зв'язку з припиненням роботи підприємця через наявну заборгованість у розмірі 25 367 грн. На даний час відповідач займається оформленням для себе пенсії через незадовільний стан здоров'я. Крім того, на утриманні відповідача перебуває його матір [PERSON], інвалід ІІ групи, а також сестра, інвалід ІІІ групи. Просить у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги заяву надану позивачем, письмові заперечення відповідача, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 26.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис за № 102 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 13.01.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за № 23 (а.с. 7). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2012 року у справі № 812/1819/12 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Спільна дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013 року у справі № 333/6541/13ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 486 грн., починаючи з 21.08.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 9-10). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Як на підставу для збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013 року, позивач посилається на наступні обставини: недостатність доходу (заробітної плати) матері для повноцінного утримання спільної дитини; значне зростання комунальних платежів, продуктів харчування, ліків, одягу для дитини; збільшенням витрат на дитину, яка у вересні 2015 року пішла навчатися до 1-го класу гімназії; наявність витрат на творчий і всебічний розвиток дитини; наявність витрат на оздоровлення дитини у таборі; збільшення встановленого законом розміру прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. На підтвердження викладених доводів позивачем до матеріалів справи надані зокрема копії платіжних документів, що підтверджують понесення витрат на утримання спільної дитини, довідка Комунарського районного центру молоді та школярів від 25.11.2015 року № 231 (а.с. 21-27). Заперечуючи проти позову з посиланням на відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013 року, відповідач посилається на наступні обставини: постійне піклування батька про свою дитину та забезпеченням її усім необхідним шляхом відправлення посилок; відсутність додаткових коштів у відповідача; важке матеріальне становище відповідача; припинення відповідачем роботи підприємця через заборгованість у розмірі 25 367 грн.; оформлення пенсії для себе через незадовільний стан здоров'я; перебування на утриманні відповідача матері, як інваліда ІІ групи, а також сестри, як інваліда ІІІ групи. На підтвердження викладених доводів відповідачем до матеріалів справи надані зокрема копії наступних документів: виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 136, розрахунок заборгованості по аліментах станом на 25.01.2016 року, лист УПФУ в м. Трускавці від 21.01.2016 року № 219/04-26, довідка до акту огляду МСЕК № 715223 від 03.02.2015 року на [PERSON], витяг з паспорту [PERSON], довідка МСЕК № 429422 на [PERSON], витяг з паспорту [PERSON], опис документів для проведення реєстраційної дії від 20.01.2016 року, запит генеральному директору ТОВ «Інтайм» про надання інформації щодо відправлених посилок на ім'я [PERSON] за період з жовтня 2013 року по теперішній час (а.с. 66-79). При вирішенні спору суд виходить з того, що у відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідного всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1 455 грн., з 1 травня - 1 531 грн., з 1 грудня - 1 637 грн. У зв'язку зі зміною в 2016 році законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, розмір аліментів, стягнутих з відповідача рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013 року, на теперішній час не є достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку спільної дитини. Доводи відповідача про те, що заявлені позивачем витрати є додатковими витратами і можуть бути стягнуті в порядку ст. 185 СК України, і не є підставою для збільшення розміру аліментів, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідні витрати носять постійний характер та потрібні для повноцінного розвитку дитини. Твердження відповідача про наявність у нього важкого матеріального становища, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не доведено наявність відповідних обставин належними доказами. Так, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про припинення підприємницької діяльності через значну заборгованість у розмірі 25 367 грн., як і не доведено наявності такої заборгованості. Посилання відповідача на те, що він має на утриманні матір [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи, та сестру [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не доведено того, що вказані особи перебувають на утриманні відповідача, як і не доведено того, що відсутні будь-які інші особи, які за законом зобов'язані їх утримувати. Доказів наявності родинних стосунків з вказаними особами відповідачем не надано. Крім того, з довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 715223 від 03.02.2015 року вбачається, що ІІІ група інвалідності встановлена для [PERSON] на строк до 01.03.2016 року; відповідачем не надано доказів того, що органом МСЕК був продовжений строк інвалідності для [PERSON] Відповідачем не доведено того, що [PERSON] і [PERSON] не мають достатнього доходу для свого утримання і потребують матеріальної допомоги від відповідача. Щодо доводів відповідача про його незадовільний стан здоров'я, на підтвердження чого суду надана копія довідки із медичної карти стаціонарного хворого № 136 (період лікування: 11.01.2016 року - 22.01.2016 року; діагноз: хронічна ревматична хвороба серця, митрально-аортальна вада серця з перевагою аортальної недостатності), то слід зазначити, що відповідачем не надано доказів того, що його стан здоров'я погіршився саме після прийняття рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2013 року у справі № 333/6541/13ц про стягнення аліментів, і що відповідні хвороби були відсутні на час прийняття цього рішення. Не надано відповідачем і доказів на підтвердження понесення витрат на своє лікування. Належних доказів того, що відповідач додатково матеріально допомагає спільній дитині і забезпечує її всім необхідним (шляхом направлення поштових посилок), відповідачем суду не надано. Доказів того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у заявленому позивачем розмірі, відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів у сумі 730 грн., замість суми 486 грн., на спільну дитину сторін, є таким, що відповідає обов'язку батьків надавати утримання дітям щонайменше на рівні прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Додатково слід зазначити, що цей розмір аліментів не є остаточним і може бути у подальшому також змінений (збільшений або зменшений) за позовом сторін за наявності відповідних обставин у порядку ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved