Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання адвокат Бондаренко Г.Є., яка діє в інтересах позивача [PERSON] не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи в її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. 12 травня 2018 року, позивач [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу часток житлового будинку, зареєстровані в реєстрі договорів за номерами 1748, 1749, витяг із ЄДР речових прав за №123652974, витяг із ЄДР речових прав на нерухоме майно за №123652974. На даний час, у позивачки виникла необхідність продати житловий будинок. Після звернення до ріелтора, нотаріуса, позивачка розпочала збирати необхідні документи для продажу. Звернувшись до паспортиста КП «ЖЕО-1», з приводу зняття її з реєстрації, позивачу стало відомо, що у її будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , 1977 року народження. З моменту придбання будинку, позивач жодного разу не бачила відповідача [PERSON] , жодного разу він не з`являвся. Відповідач не входить до складу сім`ї позивача. Як вбачається з акту складеного паспортистом КП «ЖЕО-1», відповідач [PERSON] , колишній наймач попереднього власника не проживає у будинку із 2018 року. Факт не проживання відповідача у будинку, відсутність його речей, підтвердили сусіди позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить акт від 13.04.2020 року, виданий КП «ЖЕО-1». Реєстрація відповідача створює суттєві перешкоди для здійснення позивачем своїх прав як власника, користуватися та розпоряджатися житловим приміщенням позивача, вона змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, особистих речей відповідача у вищезазначеній квартирі не має. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв`язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved