Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках. 12 грудня 2014 року в них народився син [PERSON], який в теперішній час проживає з нею, знаходиться на її повному утриманні, бо відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає. Інших стягнень з нього провадиться. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, пояснила, що з серпня 2015 року вони припинили фактичні шлюбні стосунки, разом не проживають, відповідач за цей час матеріальну допомогу не надавав. Відповідач [PERSON] визнав позов, пояснив, що він згоден сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. При цьому він заперечує проти стягнення з нього судових витрат, просить суд врахувати його скрутне матеріальне становище, оскільки його щомісячний дохід складається з нарахованих банком відсотків за депозитними договорами в розмірі 600-700 грн та допомоги батьків у розмірі 500 грн. З цих грошей він оплачує комунальні послуги, збирає кошти для оплати матері операції. Він не працює, доглядає батьків, в теперішній час на обліку в центрі зайнятості не перебуває, бо був знятий з обліку в зв»язку з тим, що робота йому не була знайдена. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В свідоцтві про народження [PERSON], який народився 12 грудня 2014 року, позивач вказана матірю,відповідач- батьком (а.с.3). З довідки, виданої ЖРЕП «Житлосервіс», вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.2). Чинне законодавство (ч. 4 ст. 174 ЦПК України) дозволяє в разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, ухвалювати рішення про його задоволення. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких підстав, суд вважає, що в наявності є всі підстави для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору Тому відповідно до положень ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487,20 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави. Відповідач не надав доказів і не зазначив підстав, згідно яких він може бути звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved