Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просить суд визнати недійсним договір дарування 41/50 частини домоволодіння по вулиці Новгородській, №26-Г, в місті Одесі, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №8-2715. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 07.07.2006року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар 41/50 частину домоволодіння по вулиці Новгородська, № 26-Г в м. Одесі. Вищезазначена частина домоволодіння, як зазначає позивачка, належала [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2006року справа №2-3461/06, яке зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в книзі № 277, на сторінці № 169, № 365, реєстраційний №12991929. Позивачка вказує, що 16 червня 2006року вищезазначене рішення суду було доповнене додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006року, яким визнано за [PERSON] право власності на літ. «Г», «Г1» коридор 4-1 площею 4,2 кв.м., жила 4-3 площею 9,4 кв.м., жила 4-4 площею 11,2кв.м., кухня 4-5 площею 6,3кв.м., санвузол 4-7 площею 2,8 кв.м., житловий будинок під літ. «Э» по вулиці Новгородській, №26-Г у місті Одесі, загальною площею 79,0 кв.м., житловою 26,5 кв.м., сарай літ. «Ш», сарай літ. «Щ», що складає 41/50 частин домоволодіння. 16.02.2015року апеляційний суд Одеської області постановив нове рішення, яким заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2006року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2006року скасував, та відмовив в задоволені позову [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності й зобов'язання зареєструвати. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору дарування недійсним, оскільки вказаний договір порушує її права як власника належного їй майна. У судовому засіданні 14.07.2015року позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 15, 28, 29), у судові засідання не зявились, про поважність причин відсутності не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Крім того, суд зазначає, що декілька судових відправлень були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивачці - [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 27.02.2004року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №444, належить 32/100 частини житлового будинку під №26-Г, що знаходиться по вулиці Новгородська в місті Одесі (а.с. 21). Зазначений договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 18.03.2004року, записаний в реєстрову книгу №227 на стор. 168 за реєстровим №23365 (а.с. 21 на звороті). У судовому засіданні також встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006року визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок під літ. «Е» по вул. Новгородська, №26-Г в м. Одесі, у якому розташовані на 1-му поверсі: котельня 3,90кв.м., гараж 32,10кв.м., на 2-му поверсі: коридор 4,50кв.м., кухня 9,20кв.м., санвузол 2,80кв.м., житлова кімната 17,30кв.м., житлова кімната 9,20кв.м., а всього загальна площа 79,00кв.м., житлова площа 26,50кв.м., підсобна площа 52,50кв.м., висота приміщень 2,80кв.м. Зобовязано КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати рішення суду. Крім того, додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006року доповнено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006року у справі за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності та зобовязання зареєструвати, вказавши «визнати за [PERSON] право власності на літ. «Г», «Г1» коридор 4-1 площею 4,2 кв.м., жила 4-3 площею 9,4 кв.м., жила 4-4 площею 11,2кв.м., кухня 4-5 площею 6,3кв.м., санвузол 4-7 площею 2,8 кв.м., житловий будинок під літ. «Э» по вулиці Новгородській, №26-Г у місті Одесі, загальною площею 79,0 кв.м., житловою 26,5 кв.м., сарай літ. «Ш», сарай літ. «Щ», що складає 41/50 частин домоволодіння». 07 липня 2006року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до умов якого, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар 41/50 частину будинковолодіння під №26-Г по вулиці Новгородській в місті Одесі, який в цілому складається з двох житлових камяних будівель, означених в схематичному плані літерами «Г», «Г1», «Э», загальною житловою площею 105,6кв.м. та надвірних споруд «З1», «Ш», «Щ» - сараї, «П» - льох з шийкою, №17-19 огорожа, VI, IX мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 604кв.м. Зазначена частина будинковолодіння належить дарувальнику на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.04.2006року, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН в книзі №227, на сторінці №169, за №365, реєстраційний №12991929 (а.с. 7). Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори 07 липня 2006року, зареєстровано в реєстрі за №8-2715. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.02.2015року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006року були скасовані, ухвалено нове рішення. Відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Одеської міської ради, третя особа КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності та зобовязання зареєструвати. Таким чином, станом на момент розгляду даної цивільної справи Київським районним судом м. Одеси заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006року, які стали підставою для визнання права власності на частину домоволодіння під №26-Г по вулиці Новгородській в місті Одесі, за [PERSON], та у подальшому укладення договору дарування вказаної частини домоволодіння - скасовані та не є чинними. З матеріалів справи також вбачається, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 07 квітня 2015року №20560376 було внесено запис про скасування державної реєстрації для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності за номером 22723365169 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 12991929 (а.с. 6). Крім того, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 17 червня 2015року за №22155866 було відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності [PERSON] на нерухоме майно за адресою: м. Одеса, вул. Новгородська, 26Г (а.с. 22). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, однією з підстав недійсності договору, є суперечність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства а також моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ст. 10 ЦК України, вчинювані правочини не повинні суперечити не лише актам цивільного, але й положенням різногалузевих законодавчих актів. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, суд зазначає, що після скасування апеляційним судом Одеської області заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2006року та додаткового рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2006року про визнання за [PERSON] права власності на 41/50 частину домоволодіння під №26-Г по вулиці Новгородській в місті Одесі, відповідачу - [PERSON] належить тільки 32/100 частин зазначеного домоволодіння, а тому він не міг розпоряджатися 41/50 частиною домоволодіння, яка йому не належить. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 32/100 частин домоволодіння під №26-Г по вулиці Новгородській в місті Одесі, іншим співвласником зазначеного домоволодіння на даний час є [PERSON], якому належить 41/50 частин домоволодіння за договором дарування. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] незаконно набув право власності на вказану частину житлового будинку, оскільки право власності, в тому числі право розпоряджатися 41/50 частиною спірного майна продавця [PERSON], було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.02.2015року. Наведені вище обставини та законодавчі положення свідчать про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання недійсним договору дарування 41/50 частини домоволодіння по вулиці Новгородській, №26-Г, в місті Одесі, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №8-2715. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved