Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності Просить виділити їй в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, в окремий самостійний об`єкт частки 1/1 в натурі Ѕ частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається з приміщень в житловому будинку «А-1»: 1-2 кухня, 1-3- житлова,1-4 житлова, загальною площею 25,2 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м.; літня кухня «В»; вбиральня «Е»; колодязь «З»; фундамент «а3»; огорожа «№2»; виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, в окремий самостійний об`єкт частки 1/1 відповідачу [PERSON] в натурі Ѕ частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,яка складається з приміщень в житловому будинку «А1»: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 житлова,2-4 житлова,загальною площею 37,0 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м.; погріб «Г»; припинити спільну часткову власність їх з відповідачем вказаного домоволодіння; визнати на нею право власності на самостійний цілий об`єкт нерухомого майна окреме домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складається з приміщень позначених у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа №195) ФОП [PERSON] , як: в житловому будинку «А-1»: 1-2 кухня, 1-3 житлова,1-4 житлова, загальною площею 25,2 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м.; літня кухня «В»; вбиральня «Е»; колодязь «З»; фундамент «а3»; огорожа «№2»; визнати за відповідачем [PERSON] право власності на самостійний цілий об`єкт нерухомого майна окреме домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складається з приміщень позначених у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (інвентаризаційна справа№195) ФОП [PERSON] , як : в житловому будинку «А1»: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 житлова, 2-4 житлова, загальною площею 37,0 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м.; погріб «Г». Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 23.05.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Строкалем В.Д., вони з відповідачем є власниками Ѕ частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кожна. Кожна з них, як власник, самостійно користується своєю частиною будинку, які фактично ізольовані одна від одної і яким, рішенням виконавчого комітету Синівської сільської ради №8 від 31.01.2020 року присвоєно окремі поштові адреси. Проте, відповідачка ухиляється від виділу в натурі її частки із спільного майна, що перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати свої права як власника майна. Оскільки в досудовому порядку вирішити питання щодо розподілу домоволодіння з відповідачем сторони не змогли, тому позивач змушена звертатись до суду із позовом про захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Ухвалою від 30.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.01.2021. Ухвалою від 17.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 11.03.2021. 11.03.2021 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 08.04.2021 у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.ч.6, 10 ст.187 ЦПК України судом було надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання перебування такої фізичної особи. Згідно отриманої судом інформації відповідач з 05.08.1993 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, в тому числі - шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Мушкеєв В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Згідно поданої заяви, позов підтримали повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановив здійснювати заочний розгляд справи. Дослідивши подані суду письмові докази, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. При цьому суд виходив із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 23.05.1997 року, серія ААЕ №619846, посвідченого державним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Строкалем В.Д., зареєстрованого за №756, [PERSON] подарувала, а сторони у справі прийняли у дар в рівних долях житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,512 гектара по [ADDRESS] . З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами вбачається, вбачається , що [PERSON] та [PERSON] є власниками Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] кожна. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,145 га кадастровий номер 5621287800:02:003:0451 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-РВ №027649, виданому 16.02.1998 року Синівською сільською радою Гощанського району Рівненської області. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Синівської сільської ради №8 від 31.01.2020 року «Про присвоєння поштової адреси житловому будинку [ADDRESS] , який належить в рівних долях гр. [PERSON] та [PERSON] », частинам житлового будинку по [ADDRESS] присвоєно окремі поштові адреси, а саме частині, що належить [PERSON] поштову адресу [ADDRESS] та відповідно частині, що належить [PERSON] поштову адресу [ADDRESS] . Згідно Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 105 від 26 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору дарування, є власниками Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] кожна, а саме: [PERSON] належить житловий будинок «А-1» приміщення : 1-2 кухня, 1-3- житлова,1-4 житлова, загальною площею 25.2 кв.м., житловою площею 18.4 кв.м.; літня кухня «В»; вбиральня «Е»; колодязь «З»; фундамент «а3»; огорожа»№2» ; [PERSON] належить житловий будинок «А1» приміщення: 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 житлова,2-4 житлова, загальною площею 37,0 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м.; погріб «Г». Кожна з цих частин будинку знаходиться на окремій земельній ділянці, зокрема частина будинку позивачки на земельній ділянці площею 0,145 га з кадастровим номером: 5621287800:02:003:0451. Оскільки будинок складається з двох частин, які мають окремі входи, відокремлені інженерні мережі та лічильники, тому не порушуючи будівельних номер та правил є можливість поділу в натурі з присвоєнням окремих адрес. Позивач доводить, і це не спростовується відповідачем, що кожна з них користується своїми частинами будинку. Фактично в кожного із співвласників у володінні та розпорядженні знаходяться окремі ізольовані частини домоволодіння, з самостійними комунікаціями. Спору між сторонами про порядок користування приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями не існує. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.358 цього ж Кодексу, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч. 1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно частини 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як випливає з положень ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Тобто, для вирішення питання про виділ в натурі частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, основним є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки. Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною. З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що позивачем було надано суду висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про виділ частки в натурі із майна, що є у спільній частковій власності, у окремий об`єкт, про визнання за нею права власності на цей об`єкт, а також - про припинення права спільної часткової власності підлягають до задоволення. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на вказані норми права та те, що відповідач не зверталася до суду із даними позовними вимогами, позов в частині, що стосується прав останньої, задоволенню не підлягає. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial