Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. та на своє утримання у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною 3-річного віку, посилаючись на те,що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, через що між ними постійно виникають сварки, втрачено почуття любові та поваги, фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року, сторони спільне господарство не ведуть, тому вона вважає, що подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу з ним неможливе. Також позивачка вказала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання її та спільної дитини в добровільному порядку та в достатньому обсязі не надає. Відповідачка ніде на даний час не працює, так як доглядає дитину, тому вона просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання. Сторони у засідання не з'явились, повідомлялись про дату, місце та час судового засідання, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. В матеріалах справи є заява позивача про підтримання позовних вимог та розгляду справи у її відсутності. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді, відповідно вимог ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №105. Від шлюбу позивач і відповідач мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейні відносини та життєві цінності, втрату почуття любові та поваги, у зв'язку з чим сторони фактично шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із зазначених норм та враховуючи, що у сторін сім'я розпалася, суд вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу обґрунтована і доказана, шлюб необхідно розірвати, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною 3-х років, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан дитини, ті ж обставини відносно платника аліментів та їх стягувача. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст. 84 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відсутні відомості про працевлаштування відповідача, в судове засідання він не з'явився, письмових заперечень проти позову не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки та її утримання задовольнити. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 1218 грн. (487,20 + 487,20+(487,2/2).

Outcome: approved