Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач є батьком її сина та з грудня 2009 року не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не приділяє уваги, не утримує її. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Ухвалою суду від 16.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Згідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки, виданої КЗ «Новомиколаївська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» ЗОР, малолітній [PERSON] є учнем вказаного закладу з 02.09.2014 року. Дитина не проживає в інтернаті, а приходить лише на навчання. За весь період навчання дитини в інтернаті, батько дитини не приймав ніякої участі у житті та вихованні сина. Як видно із характеристики на дитину [PERSON] , видану КЗ «Новомиколаївська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» ЗОР, [PERSON] навчається у п`ятому класі, мати приділяє багато часу вихованню дитини, цікавиться навчанням та поведінкою дитини. Мати відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, про що свідчить характеристика з місця проживання. Згідно до розрахунку заборгованості по аліментам, відповідач станом на 01.12.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в розмірі 31073,30 грн. Як свідчить нотаріально посвідчена заява відповідача від 23.11.2019 року, він відмовляється від своїх батьківських прав відносно сина [PERSON] . Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що батько малолітнього [PERSON] ухилився від виконання своїх обов`язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування сина, не спілкується з ним, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батька в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved