Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача батьком дитини - [PERSON] 02.11.2015 року та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 2014 по 2016 рік вони з відповідачем проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу по вул.Марковича, 7 в м.Чернігові. 02 листопада 2015 року вона народила сина - [PERSON]. Відповідач визнавав себе батьком дитини, однак, відмовився подати заяву до відділу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства. При цьому, як зазначає позивач, до її вагітності, під час вагітності та після народження дитини вони проживали з відповідачем однією сімєю і відповідач ніколи не висловлювався про те, що [PERSON] - не його син. Крім того, батьки відповідача піклувалися та допомагали матеріально своєму онукові. 12 листопада 2015 року вона зареєструвала народження сина у відділі реєстрації актів цивільного стану. У 2016 році відповідач припинив з нею сімейні стосунки та переїхав до своїх батьків у м.Прилуки. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28.03.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про встановлення батьківства залишено без розгляду, у відповідності до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, з тих підстав, що за рішенням суду від 10.08.2011 року він вже сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.(а.с.44-45). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.94-95). Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. На даний час малолітня дитина проживає з позивачкою (а.с.6), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Відповідач мешкає окремо, працює в ТОВ «СБ-Граніт», середньомісячний розмір його доходу з січня 2017 року 2 288 грн. (а.с.54 ). Згідно рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 серпня 2011 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно (а.с.15-18). Вказані обставини судом враховуються і є підставою для зменшення розміру аліментів, ніж визначені позивачкою. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника інших аліментних зобовязань, а також враховуючи, що позивач в силу закону також зобовязана утримувати малолітню дитину та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до досягнення дитиною повноліття . Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн . Виходячи з наведеного,

Outcome: partial