Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.03.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 29. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 21.03.2014 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. 19.01.2017 відповідача [PERSON] засуджено вироком Зміївського районного суду Харківської області та на даний час він відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Сімейне життя з відповідачем не склалося ще до його засудження через різні погляди на сімейне життя та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Після того як народилася друга дитина, відповідач припинив турбуватися про матеріальне забезпечення сім`ї, не працював, зневажливо ставився до неї, принижував, ображав, внаслідок чого в сім`ї часто виникали сварки, скандали, під час яких останній застосував до неї фізичну силу. Вона втратила до відповідача почуття любові, поваги, порозуміння. Після його засудження з 2017 року остаточно втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. За таких обставин вважала, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей, на примирення не згодна і тому вважала, що необхідно розірвати шлюб. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2019 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 09.10.2019. 09.10.2019 відкладено підготовче засідання. 11.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.12.2019. 11.12.2019 під час судового розгляду позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтв про народження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.03.2014, мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 5-7). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами у даній справі немає. Відповідач [PERSON] визнав позов під час розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved