Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться в квартирі [ADDRESS], з підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК України. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є квартиронаймачем цієї квартири та в цій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є її племінником. У 1994 році відповідач виїхав, разом з своєю матірю [PERSON], з цієї квартири в м. Нововолинськ на постійне проживання, речей чи чогось іншого, які б належали йому, в квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі створює для неї незручності, вона повинна сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на житлову площу в квартирі [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні просить позов задовольнити повністю з викладених підстав, а судові витрати залишити за позивачкою. Додатково пояснила, що з 1994 року відповідач переїхав зі своєю матірю на постійне проживання в м. Нововолинськ і з того часу він в їх квартиру не повертався. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді та не подаючи своїх заперечень на висунуті вимоги та їх мотивацію, фактично погоджується з викладеним у позові. Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що згідно довідки № 1209 від 15.03.2016 року, виданою Ковельським РЖКП 2, у [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] та [PERSON], її сини, [PERSON], її брат, та [PERSON], її племінник. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації за місцем реєстрації місця проживання, вирішено позов задовольнити повністю, визнано [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею у кв. № 1 будинку № 103, розташованому по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської області, із зняттям їх з реєстрації їх місця проживання за адресою: кв. № 1 будинку № 103, розташованому по вул. Володимирській у м. Ковелі Волинської області. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони давно знають позивачку [PERSON] та їм відомо, що брат останньої [PERSON] був одружений з [PERSON], однак сімейне життя в них не склалося тому вони розїхалися та стали проживати окремо, він залишився в батьківській квартирі в м. Ковелі проживати разом з сімєю сестри [PERSON], а його дружина з дітьми переїхала в м. Нововолинськ до своєї матері. [PERSON] вони не бачили з часу їх переїзду в м. Нововолинськ, тому вони стверджують, що останній більше двадцяти років не проживає в [INFO]. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~ За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також визначено випадки збереження жилого приміщення понад встановлені строки. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно положень ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Положення ч. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] понад двадцять років з 1994 року без поважних причин, а тому суд, враховуючи наведене, вважає, що він втратив право на житло у цій квартирі. Суд вважає, що немає підстав для збереження житлового приміщення за [PERSON] в квартирі [ADDRESS], які передбачені ст. 71 ЖК України. Отже, вимоги позивача щодо визнання [PERSON], як такими, що втратив право користування житлом, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Понесені судові витрати слід залишити за позивачем, згідно клопотання останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved