Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 11 червня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис № 259.Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею, проти чого відповідач не заперечує, але участі в утриманні сина не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає.Останні роки шлюбні відносини між ними припинилися через непорозуміння та втрату почуття любові та поваги один до одного. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть.Відповідач не повідомляє про своє місце проживання, спілкування між ними фактично відсутнє.Примирення між ними неможливе.Спір про майно відсутній. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Згоди на заочний розгляд справи не надала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11 червня 2011 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 259, що підтверджується повторно виданим 13 березня 2020 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Як вбачається з позовної заяви, спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені, збереження сім`ї неможливе. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області (а.с. 8). Дитина проживає з матір`ю, що підтверджено довідкою про склад сім`ї (а.с. 9). Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд, врахувавши встановлені обставини, досліджені матеріали справи, вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115, 180-183 СК України, та

Outcome: approved