Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2007 року, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано 25.12.2009 року. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 05.02.2010р. з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 325,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.11.2009р. і до повноліття дитини. Відповідач має заборгованість по аліментам, тривалий час не приймає жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, не цікавиться станом його здоров'я, духовним та фізичним розвитком, з моменту розірвання шлюбу повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Вона сама виховує сина, займається його духовним та фізичним розвитком, слідкує за станом здоров'я, здійснює належне матеріальне забезпечення. Крім того її чоловік [PERSON] допомагає їй у вихованні та забезпеченні сина. Дитина не пам'ятає свого біологічного батька. Просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивачка - адвокат Линник С.В. (довіреність №296 від 21.12.2016р.) - в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що після розлучення відповідач зник з життя дитини, виїхав з міста начебто в м. Київ, з дитиною не бачиться, не цікавиться його здоров'ям та життям, не вітає на свята, в соціальних мережах не зв'язувався. Позивачка спілкується з родичами відповідача, ніяких перешкод у спілкуванні дитини з батьком не чинить. Родичі відповідача також намагалися зв'язатися з відповідачем, але марно. Відповідач має заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів на утримання дитини. Дитина повністю знаходиться на утримання позивачки, знає як батька [PERSON] - чоловіка позивачки, який займається вихованням дитини. Просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (№95 від 25.05.2017р.). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представники третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - [PERSON] - не заперечувала проти задоволення позову. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що перебуває з позивачкою в зареєстрованому шлюбі з 2013 року, до цього рік також проживали разом. Весь цей час дитина - [PERSON] проживає з ними, він водив його до дитячого садка, зараз водить до школи. Біологічного батька дитина жодного разу за цей час не бачила, спілкується з тіткою - сестрою відповідача, це його хрещена. Дитина називає його батьком, відносини теж як у батька і сина. Подарунків, грошових коштів для дитини від відповідача не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, третьої особи, свідка, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05.09.2007р. (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 05.09.2007р.), від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 20.02.2008р. (а.с.9). 25.12.2009 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2010 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь відповідачки аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 325,00 гривень щомісячно до повноліття дитини (а.с.10). Дитина - [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради №434 від 27.12.2016р. та довідкою ОСББ «Злагода» №1 від 03.01.2017р. (а.с. 14,15)., та знаходиться на її утриманні. Згідно довідок КДЮТ «Зоряний» №2 від 12.01.2017р., ЗОШ №2 від 28.12.2016 №443, [PERSON], [INFO], є учнем 3-Б класу ЗОШ №2, батько дитини - [PERSON] дитину до школи не приводить та не забирає, не відвідує батьківські збори, не підтримує зв'язок з класним керівником. Дитина відвідує заняття гуртка «Конструювання повітряних зміїв» в Клубі дитячої та юнацької творчості «Зоряний» (а.с. 16,17,18). Згідно довідки УПтСЗН виконавчого комітету БМР №307 від 27.12.2016р., [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та призначено допомогу як малозабезпеченій сім'ї (а.с.19). Згідно розрахунку заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби №10756 від 01.06.2017р., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментам станом на 01.06.2017р. складає 21510,45 грн. За цей час добровільно аліменти також не сплачувалися. (а.с.42). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради надав суду висновок № 01-4117/47 від 05.07.2017р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO], оскільки він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не піклується про його виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, фактично батько існує лише за документами. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на сплату судового збору в розмірі 640,00 грн. (квитанція від 28.03.2017р. - а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved