Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича №26789 від 05.05.2021 таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що по місцю її роботи до ТОВ «Карпатнафтохім» на виконання надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесена 05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром Олегом Вікторовичем. Як вбачається із даної постанови, така була винесена в рамках виконавчого провадження № 65936702 по виконанню виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі № 26789, виданого 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, на суму 23 300,86 грн. 11.10.2021, за її дорученням, адвокатом Селяніним Валерієм Олександровичем було здійснено ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 65936702 і отримано копії матеріалів цього провадження. Після цього позивачці стало відомо, що підставою вчинення виконавчого напису було зазначено договір факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, у відповідності до якого «ФК Форт» відступило ТОВ «ФК Еліт Фінанс» право вимоги, яке перед цим за договором факторингу №1 від 22.02.2021, АБ «Альфа-Банк» відступив ФК «Форт» право вимоги за кредитним договором № ССNG-501007510, укладеного між АТ «Альфа- Банк» та позивачкою. До стягнення підлягає сума 23 300,86 грн, з яких 10 875,43 грн - заборгованість за кредитом, 12 375,43 грн-заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн - за вчинення виконавчого напису. При цьому, до виконавчого напису безпосередньо самої угоди чи договору про надання кредиту, до виконавчого напису додано не було і бути не могло, оскільки позивачка ніколи не підписувала такий документ і не бачила. Вказане можливо пояснити тим, що згідно Оферти на укладення угоди про надання кредиту, відповідний кредитний договір розміщувався на офіційному сайті банку, в письмовому вигляді такий позивачці не надавався і не підписувався. Вказує, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Як вбачається із змісту спірного виконавчого напису під час його вчинення нотаріус керувався ст..87 Закону України «Про нотаріт» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, з якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, встановлено, що для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Всупереч наведеним положенням, таких документів ТОВ «ФК Еліт Фінанс» як стягував нотаріусу надано не було (у зв`язку з їх відсутністю в природі і відсутністю у стягувача), і такі документи не були підставою для вчинення такої нотаріальної дії як видача виконавчого напису. Отже, виконавчий напис було вчинено без жодних правових підстав. Крім того, з тих матеріалів, з якими мав змогу ознайомитися представник позивача, не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначений у написі є безспірним. Вказала, що при відступленні права вимоги АТ «Альфа -Банк» на користь ТОВ «ФК «Форт», а в подальшому ФК «Форт»- ФК «Еліт Фінанс», жодна із цих осіб в тому числі і відповідач не повідомив її про таке відступлення, і чи дійсно такі відступлення відбувалися, документальних доказів позивач не має. Тому, на підставі викладеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26789 від 05.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.10.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі подати письмові пояснення щодо позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, третіми особами не надано пояснення щодо позову, тобто своїми правами подати відзив та пояснення на позовну заяву відповідач та треті особи не скористалися, хоча ухвали про відкриття провадження отримали особисто, що підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошти, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача, викладену в її позовній заяві, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази, даючи їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис №26789, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс», якому ТзОВ «ФК Форт» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, якому в свою чергу АТ «Альфа -Банк» на підставі договору факторингу від 22.02.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором № ССNG-501007510 від 16.02.2018, укладеного між АТ «Альфа- Банк» та [PERSON] .. Запропоновано задоволити вимоги ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс», стягнути з [PERSON] за період з 16.02.2018 по 27.04.2021 включно суму у розмірі 23 300,86 грн, з яких 10 875,43 грн - заборгованість за кредитом, 12 375,43 грн - заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн - за вчинення виконавчого напису.(а.с. 11-17). 10.06.2021 представник ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису.(а.с.10). 05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та направлено у ТОВ «Карпатнафтохім» для виконання, а [PERSON] для відому (а.с.7-9). Таким чином судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса №26789 від 05.05.2021 за зверненням ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» на суму 23300,86 грн..є Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається із матеріалів справи підставою вчинення виконавчого напису було зазначено договір факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, у відповідності до якого «ФК Форт» відступило ТОВ «ФК Еліт Фінанс» право вимоги, яке перед цим за договором факторингу №1 від 22.02.2021, АБ «Альфа-Банк» відступив ФК «Форт» право вимоги за кредитним договором № ССNG-501007510, укладеного між АТ «Альфа- Банк» та позивачкою. До стягнення підлягає сума 23 300,86 грн, з яких 10 875,43 грн - заборгованість за кредитом, 12 375,43 грн- заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн - за вчинення виконавчого напису. При цьому, до виконавчого напису, який надійшов приватному виконавцю, було долучено лише копії наступних документів, а саме: оферта на укладення угоди про надання кредиту № 501007510 від 16.02.2018, додаток № 1 до угоди про надання кредиту № 501007510 від 16.02.2018, паспорт споживчого кредиту без дати, оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії від 16.02.2018, паспорт споживчого кредиту без дати, договір про внесення змін і доповнень до угоди про надання кредиту № 501007510 від 16.02.2018. Безпосередньо самої угоди чи договору про надання кредиту, до виконавчого напису додано не було, так як згідно Оферти на укладення угоди про надання кредиту, відповідний кредитний договір розміщувався на офіційному сайті банку, в письмовому вигляді такий позивачці не надавався і нею підписувався. Будь-яких заперечень чи спростувань з приводу вказаних обставин від відповідача до суду не поступало, а тому суд приходить до висновку ,що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. В той же час приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує , що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника- це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують на явність чи відсутність заборгованості , а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якго він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТзОВ «ФК «еліт Фінанс» зазначений у написі є безспірним. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про повідомлення позивача про відступлення права вимоги АТ «Альфа-Банк» на користь ТОФ «ФК Форт», а в подальшому ТОВ «ФК Форт» - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 05 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 26789, таким, що не підлягає виконанню. А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також разом із позовною заявою 24.03.2021 позивача надіслала до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 18.10.2021 задоволена. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 26789 від 05.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 23300,86 грн по виконавчому провадженню №65936702, до набрання рішенням законної сили у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ ФК «Еліт Фінанс», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса №26789 від 05.05.2021 таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, задоволення позову судовий збір у розмірі розмірі 908,00 грн. за подання позову та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved