Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом та просила суд стягнути з відповідача на свою користь: відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 102 908, 23 грн., відшкодування витрат на проведення оцінки в сумі 1 500, 00 грн., відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 7 000, 00 грн. та судовий збір. Позов обґрунтовано тим, що 31.05.2017 о 18:22 год. у місті Києві по вул. Вадима Гетьмана, 26-а, відбулась ДТП за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначено, що постановою судді Соломянського районного суду м. Києва від 14.07.2017 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави. Як вказала позивач, цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно з Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 1868391. Пояснила, що вона звернулася до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 07.09.2017 з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач посилалася на те, що з метою виявлення розміру матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу в результаті ДТП, позивач звернулась до СОД ФОП [PERSON] та уклала договір №503/8-17 від 31.07.2017 року про проведення оцінки. На виконання укладеного договору № 503/8-17 про проведення оцінки СОД ФОП [PERSON] 17.08.2017 був складений Звіт № 503/8-17 про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого ринкова вартість автомобіля складає 273 670,00 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 201 530,56 грн., значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює 0,49, а вартість матеріального збитку складає 114 957,14 грн. За послуги проведення оцінки та оформлення відповідного звіту, позивачем було сплачено СОД ФОП [PERSON] 1 500,00 грн. Вказала, що 07.12.2017 сплинув граничний строк для виплати страхового відшкодування, 13.12.2017 позивач направила скаргу до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг з проханням провести перевірку фактів порушення ПрАТ CK «АХА Страхування» вимог чинного законодавства у сфері страхування та у відношенні ПрАТ СК «АХА Страхування» та винести припис про усунення порушень. Так, в результаті розгляду наданих позивачем до ПрАТ СК «АХА Страхування» документів, після початку розслідування справи Нацкомфінпослуг, страховик 03.01.2018 перерахував страхове відшкодування у розмірі - 77 889,77 грн. та сплатив пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 998,21 грн. Вказала, що згідно Акту виконаних робіт № Ко-00000000000000166 від 18.10.2017, Акту виконаних робіт № Ко-00000000000000173 від 28.10.2017, Акту виконаних робіт № Ко-00000000000000179 від 02.11.2017 та Акту виконаних робіт № Ко-00000000000000183 від 14.11.2017, вона здійснила відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ на суму в розмірі 180 798,00 грн. Зазначила, що в той же час фактична вартість відновлюваного ремонту пошкоджень, отриманих автомобілем позивача внаслідок зіткнення з автомобілем відповідача складає 180 798,00 грн. Позивач вважає, що втрати, яких вона зазнала у звязку з пошкодженням її транспортного засобу, що підлягають стягненню відповідача, становлять розмір завданої матеріальної шкоди у сумі 102 908,23 грн., що складається з різниці між фактично понесеними витратами на ремонт ( 180 798,00 грн.) та сплаченим страховим відшкодуванням (77 889,77 грн.), та вимушених понесених витрат на замовлення оцінки 1 500,00 грн. У звязку з наведеним, позивач просить задовольнити заяву в повному обсязі. Ухвалою судді від 21.03.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні просив проти позову заперечував. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.05.2017 о 18 год. 22 хв. у місті Києві по вул. Вадима Гетьмана, 26-а відбулась ДТП за участю автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою судді Соломянського районного суду м. Києва від 14.07.2017 у справі №760/10166/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Infinity FX 45» д.н.з. [NUMBER], на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК1868391 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». 31.07.2017 між позивачем та СОД ФОП [PERSON] укладено договір № 503/8-17 про проведення оцінки. Відповідно до Звіту № 503/8-17 про оцінку вартості матеріального збитку, згідно якого ринкова вартість автомобіля складає 273 670,00 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 201 530,56 грн., значення коефіцієнту фізичного зносу дорівнює 0,49, а вартість матеріального збитку складає 114 957,14 грн. З відповіді Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07.02.2018 № 1399/13-2, вбачається, що за інформацією наданою ПрАТ CK «АХА Страхування», страховиком виплачено страхове відшкодування у сумі 77 889, 37 грн. (за вирахуванням ПДВ) (платіжне доручення від 03.01.2018 № 10004) та сплачено пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 2 998, 21 грн. (платіжне доручення від 26.01.2018 № 4157489). Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь розмір завданої матеріальної шкоди у сумі 102 908,23 грн., що складається з різниці між фактично понесеними витратами на ремонт ( 180 798,00 грн.) та сплаченим страховим відшкодуванням (77 889,77 грн.), та понесених витрат на замовлення оцінки 1 500,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, який становить 180 798,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № Ко-00000000000000166 від 18.10.2017, Актом виконаних робіт № Ко-00000000000000173 від 28.10.2017, Актом виконаних робіт № Ко-00000000000000179 від 02.11.2017 та Актом виконаних робіт № Ко-00000000000000183 від 14.11.2017, а також квитанціями до прибуткового касового ордеру. Крім того, встановлено, що позивачем понесено витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1500 грн., що підтверджується договором про проведення оцінки №503/8-17 від 31.07.2017, квитанцією до прибуткового ордера №50318-17 від 21.07.2017. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] є особою, винними діями якої трапилася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача, тому саме він повинен відшкодувати завдану позивачу шкоду. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода у розмірі 104 408,23 грн., яка складається з різниці між фактичним розміром понесених витрат на ремонт та страховим відшкодуванням у розмірі 102 908,23 грн. та витрат на проведення оцінки у розмір 1500 грн. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки підлягає задоволенню. Що стосується стягнення судових витрат на користь позивача, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Клевер Експерт» було укладено 21.08.2017 договір про надання правової допомоги, та за умовами якого на користь останнього позивачем було сплачено кошти у розмірі 7000 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.980524564.1 від 06.03.2018. З урахуванням наведеного, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні суду було сплачено судовий збір у розмірі 1114,08 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню 1114, 08 грн. судового збору.

Outcome: approved