Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 27.09.1997 Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 1212; після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище « [PERSON] »; стягувати щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів щомісячного заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку з [PERSON] на неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , на користь матері дитини - [PERSON] , до досягнення повноліття донькою. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з [PERSON] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в період спільного проживання з відповідачем їм не вдавалося створити дружнє гарне подружжя, як з`ясувалось, в них зовсім різні характери та погляди на життя, з цієї причини між ними постійно виникали суперечки. Часто сторони не могли прийти згоди по багатьом питанням сімейного життя. Сім`я збереглася лише формально, позивача з відповідачем об`єднують тільки діти. Позивач зазначає, що чоловік останнім часом перестав утримувати родину, не цікавиться потребами та проблемами сім`ї. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 2020 року, чоловік став жити окремо. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання малолітньої дитини наразі немає. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу на подальше суперечить її інтересам та інтересам дітей. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач після припинення сімейних відносин коштів на утримання малолітньої доньки не надає, у зв`язку з чим також просить стягувати з [PERSON] аліменти. 30.09.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі та призначено судове засідання (а.с. 16-17). 28.10.2021 ухвалою суду постановлено розглядати справу в заочному порядку. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити їх, а також просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис № 1212, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.09.1997 Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 4). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач виявила бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати родину, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Як вже встановлено судом та вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 27.09.1997, вбачається, що при одруженні позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 4). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище \-\-- « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн за вимогу про розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.05.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2159 (а.с. 10). Дитина проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 1255 грн, а з 1 грудня - не менше 1309 грн. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У відповідності ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача і дитини, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved