Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Шепетівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав[PERSON],відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON], (позивач), та [PERSON], (відповідач) перебували у шлюбі, зареєстрованому 08 березня 2008 року міським відділом РАЦС Бердичівського МРУЮ, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 81. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 лютого 2014 року шлюб між ними розірваний. В даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Фактично шлюбні стосунки було припинено з травня 2013 року, сторони проживають окремо, син проживає із позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати із позивачем. Відповідач, батько дитини, починаючи з травня 2013 року, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному утриманні позивача. Для розвитку сина позивач прикладає всі свої зусилля та можливості, йому забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Перешкод у спілкуванні відповідача з сином позивач не чинила, відповідач сам не бажав спілкуватися з сином. [PERSON], не бажає виконувати батьківські обов'язки щодо малолітнього сина [PERSON], про що надав письмову заяву. За час навчання у загальноосвітній школі 1-111 ступенів № 6 ім.Житниченка І.В. м. Бердичева Житомирської області відповідач не цікавиться навчанням сина, батьківські збори не відвідує, до школи на приходить. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву від 27.09.2016 року у якій просила позовні вимоги задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи подала заяву у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, враховуючи подану заяву відповідача від 27.06.2016 року, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 означеної постанови ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.2014 року шлюб між [PERSON], та [PERSON], розірвано. [PERSON], та [PERSON], є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] 23.05.2016 року [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], запис про реєстрацію шлюбу [NUMBER], після реєстрації шлюбу [PERSON], змінила своє прізвище на «[PERSON]». Малолітній [PERSON], проживає разом із позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою № 524 від 30.06.2016 року міського комунального ВЖРЕП № 7 м.Бердичева. Як вбачається із заяви від 27.06.2016 року відповідача, [PERSON], не бажає виконувати батьківські обов'язки щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Правові наслідки позбавлення його батьківських прав визначені ст. 166 СК України йому відомі. Участь в засіданнях органу опіки і піклування, в судових засіданнях приймати не бажає, просить проводити їх без його участі. Також відповідно до висновку №12/15-33-1859/2016 від 05.09.2016 року орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO],батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, у матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки [PERSON], щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, судом встановлено, що відповідач на великому проміжку часу не проявляв до дитини батьківської любові та турботи, не спілкувався з сином, не цікавився його бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв'язку з ним. Відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від виконання, свідомо нехтує ними. Обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дитини відповідачем, про його ухилення від виконання своїх обов'язків та про необхідність позбавити його батьківських прав в інтересах малолітньої дитини.

Outcome: approved