Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продаж, про визнання права власності на 23/50 частини будинку та про скасування реєстрації договору купівлі-продажу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13 жовтня 2007 року вона придбала 23/50 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за 5000 гривень. Договір купівлі-продажу було оформлено у приватного нотаріуса Маренич Г.П. При укладанні договору було допущено помилку, у зв`язку з чим, позивач не має змоги продати свою частину будинку. Помилкою є те, що об`єктом договору купівлі-продажу є не квартира [ADDRESS] . Будинок літ. «А-1» розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 70,00 м2, житловою площею 43,10 м2. До будинку примикають надвірні будівлі: сарай літ. «в», літня кухня літ. «В», сарай літ. «в1», сіни літ. «а», льох літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа. В договорі купівлі-продажу від 13.10.2007 вказано, що продавець передає у власність квартиру №2 , дві кімнати та кухню житловою площею 16,2 м2, загальною площею 29,00 м2 до даної квартири примикають льох літ. «З» та вбиральня літ. «Ж». Факт того, що об`єктом купівлі-продажу була не двокімнатна квартира, а 23/50 частин будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу другої половини даного будинку на 27/50 частин будинку від 06.08.1985, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Климов М.П. в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві [PERSON] позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та за відсутності позивача, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засіданняне з`явився, згідно наданої суду заяви проти позову не заперечує, просить розглядати справу без його присутності. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності учасників справи. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13 жовтня 2007 року [PERSON] придбала 23/50 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] за 5000 гривень. Договір купівлі-продажу було засвідчено 13 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П. за реєстровим номером 606. При укладанні договору було допущено помилку, у зв`язку з чим, позивач не має змоги розпорядитися своєю частиною будинку. Помилкою є те, що об`єктом договору купівлі-продажу є не квартира [ADDRESS] . Будинок літ. «А-1» розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 70,00 м2, житловою площею 43,10 м2. До будинку примикають надвірні будівлі: сарай літ. «в», літня кухня літ. «В», сарай літ. «в1», сіні літ. «а», льох літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа. В договорі купівлі-продажу від 13.10.2007 вказано, що продавець передає у власність квартиру №2 , дві кімнати та кухню житловою площею 16,2 м2, загальною площею 29,00 м2 до даної квартири примикають льох літ. «З» та вбиральня літ. «Ж». Факт того, що об`єктом купівлі-продажу була не двокімнатна квартира, а 23/50 частини будинку підтверджується копією договору купівлі-продажу другої половини даного будинку на 27/50 частин будинку від 06.08.1985, який засвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. за реєстровим номером 2503. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини. В даному конкретному випадку, сторонами виконані всі суттєві умови їхнього договору купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується наданими суду документами. Згідно Закону дане питання може бути вирішено лише в судовому порядку, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Згідно ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставіст.ст. 16, 203, 217ЦК України,

Outcome: approved