Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною, яка проживає з нею, трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, за час якого 27.05.2012р. у них народився син [PERSON]. З квітня 2013 року шлюбні відносини між ними припинено, проживають окремо, син проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому позбавлена можливості працювати і одержувати будь-які додаткові доходи, фактично перебуває на утриманні батьків, біля яких вона проживає. Її матеріальне становище є вкрай нужденним, у звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка, матеріальний стан якого дозволяє йому надавати таку допомогу, оскільки відповідач офіційно працює підземним гірничим на шахті «Долженська капітальна» у м.Свердловськ, Луганської області, і отримує заробітну плату в розмірі 4000грн., що свідчить про те, що він спроможний надавати позивачці матеріальну допомогу, але не бажає цього робити. Враховуючи на зазначене, позивачка, посилаючись на приписи ст.84 СК України, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів до досягнення сином трирічного віку, тобто до 27.05.2015р. Позивачка в судове засідання не зявилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення, справу просила розглянути за її відсутності (а.с.25). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.17, 21, 23), про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивачки на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2011р., про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області видано Свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №152349 від 18.11.2011р. (а.с.5). У шлюбі у подружжя [PERSON] і [PERSON] 27.05.2012р. народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області 15.06.2012р. (а.с.4). Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги послалася на те, що вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а матеріальний стан відповідача дозволяє йому надавати їй матеріальну допомогу, оскільки він має постійну роботу на шахті у м.Свердловськ, Луганської області. Суд, оцінюючи обставини, на які послалася позивачка, виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Між тим, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних нею обставин, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 СК України), а також приймаючи до уваги, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, позивачкою не доведено, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed