Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 02 серпня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з грудня 2018 року. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї стали неможливими, оскільки вони мають протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Позовна заява надійшла до суду 09 серпня 2019 року. Ухвалою судді від 28 серпня 2019 року, після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача, заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Підготовче судове засідання призначено на 23 вересня 2019 року, судовий розгляд на 30 жовтня 2019 року. У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень [PERSON] особисто отримав судові повістки 30.08.2019, 26.09.2019 та 17.10.2019 року. Причини неявки суду не повідомлені. З клопотанням про відкладення слухання справи відповідач до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та наполягання позивачки на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Куликівської райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис № 21 (а.с. 5). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved