Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2007 року, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано 03.08.2011 року. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 15.11.2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини. Відповідач з січня 2014 року не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні, проявляє байдужість і безтурботність до неї, не піклується про її здоров'я, фізичний, психічний та духовний розвиток, не сплачує аліменти. Просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка та її представник - [PERSON] (доручення для надання безплатної вторинної правової допомоги від 22.09.2017р.) - підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити. Представник третьої особи - Польовий В.М. (довіреність №3/03-03 від 21.07.2017р.) - у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вважав доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (№170 від 13.09.2017р.). Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, третьої особи, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 грудня 2007 р., від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 26.06.2008р. (а.с.7). 03.08.2011 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 15.11.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 01 листопада 2010 року і до повноліття дитини чи до змінення матеріального становища сторін. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Орган опіки та піклування Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області надав суду висновок № 01-29/412 від 22.05.2017р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved