Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01.09.2007 року, зареєстрований виконкомом Чомонинської сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 13. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та сімю, не підтримують сімейних стосунків, постійно виникають непорозуміння, зникли почуття поваги та любові, примирення між ними неможливо. В шлюбі у них народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При цьому зазначає, що діти проживають разом з батьком, який забезпечений житлом, має постійний заробіток, а тому такий в повній мірі зможе забезпечити дітям належні умови проживання та виховання. У звязку з цим просить також вирішити питання проживання дітей з батьком. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений про судовий розгляд. Суд, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 030408 від 01.09.2007 року, шлюб між сторонами було укладено 01.09.2007 року, зареєстрований виконкомом Чомонинської сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 13. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Також судом встановлено, що сторони по справі, а саме [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ФМ № 124129 від 15.10.2008 року та серії І-ФМ № 217386 від 28.12.2011 року. При цьому, відповідно до довідки Чомонинської сільської ради № 278 від 06.03.2017 року, діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом з батьком та знаходяться на повному його утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При цьому, як зазначено в ст. 161 СК України, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи, що діти проживають разом з батьком та знаходяться на повному його утриманні, матір дітей не заперечує щодо визначення місця їхнього проживання разом з батьком, суд приходить до висновку, що дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], слід залишити на вихованні [PERSON]

Outcome: approved