Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що 04.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано та спільна дитина залишилась проживати з позивачкою, перебуваючи на її утриманні. З відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно за судовим наказом Жашківського районного суду Черкаської області від 21.01.2019 року. Зазначає, що [PERSON] аліменти виплачує нерівномірно і більше жодної участі в утриманні доньки не бере і не підтримує її матеріально. Разом з тим, дочка потребує значно більшого матеріального забезпечення від відповідача. Зокрема, витрати на придбання одягу, шкільного інвентарю, предметів індивідуального вжитку, засобів зв`язку, оргтехніки і т.д. постійно зростають. Хоча відповідач не працевлаштований та не зареєстрований як фізична особа підприємець, за наявною у позивачки інформацією, він систематично отримує дохід від надання послуг з перевезень пасажирів, на утриманні дітей або інших осіб не має, в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Оскільки [PERSON] , в силу об`єктивних обставин та свого віку, має отримувати достатнє матеріальне забезпечення задля її гармонійного розвитку, а розмір аліментів, який сплачує відповідач не може вважатись необхідним для задоволення основних потреб дитини, тому позивачка звернулася із даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дати подачі даного позову і до досягнення [PERSON] повноліття. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.07.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та роз`яснено відповідачу про право подати відзив та зустрічний позов. 09.08.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що він не погоджується із позовними вимогами, оскільки підстав для зміни розміру аліментів у бік збільшення не існує, адже він справно сплачує аліменти та заборгованості не має. У вихованні дочки намагався брати участь, але позивачка заборонила донці спілкуватись з ним чи отримувати від нього будь-яку допомогу. Вказує, що офіційно він не працевлаштований та як фізична особа-підприємець не зареєстрований, жодних видів допомоги не отримує, а також послуг з перевезень пасажирів не надає з 26.04.2012 року. Крім того, допомагає непрацездатній матері, яка також розраховує на його матеріальну підтримку. Збільшення розміру аліментів поставить його у вкрай невигідне та скрутне становище, а відтак у задоволення позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 23.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала подану позовну заяву та просила її задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Стовбун О.А., що діє на підставі ордеру серії ЧК № 103002 від 20.09.2019 року, просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, вбачається, що позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 130). Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 21.01.2019 року Жашківським районним судом Черкаської області за заявою [PERSON] видано судовий наказ (справа № 693/1394/18) про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17. В судовому засіданні позивачка вказувала, що відповідач не надає достатніх коштів на утримання дитини, сплачує аліменти у мінімальному розмірі, хоча не надала жодних доказів того, як змінився її матеріальний стан чи матеріальний стан відповідача з січня 2019 року, коли вона почала стягувати аліменти з відповідача в розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму. Всупереч вимог статей 12, 81 ЦК України позивачка не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Законом покладається обов`язок щодо утримання дитини на обох батьків. Відповідач сплачує аліменти в розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а доказів щодо наявності визначених законом підстав для збільшення розміру аліментів на даний час суду не надано, відтак позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed