Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що від шлюбу у них 30.08.2014 року народилася дитина [PERSON]. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не виділяє коштів на утримання дитини. Тому вона звернулась до суду і просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно до виповнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вказала, що вона на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці, проживає окремо від відповідача, хоча перебувають у шлюбі. Також повідомила, що вона знімає квартиру. Відповідач працює неофіційно. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково. Погоджується сплачувати аліменти на дитину в розмірі 800 грн. щомісячно. Повідомив, що він не працює, майна не має, є тільки автомобіль, житло знімає. Від утримання дитини він не відмовляється, по можливості допомагає, купує одяг дитині, дає дружині кошти, однак не може сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і\~ (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.\~\~ Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матірю, яка її утримує. Відповідач офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, особливих проблем із здоровям немає. Дані обставини визнаються сторонами, відтак не підлягають доказуванню. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, суд, згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України, враховує таке. Звернувшись в суд з даним позовом, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн. Відповідач офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, а тому стягнення аліментів з нього слід проводити у твердій грошовій сумі. Разом з тим, позивачем не доведено необхідності сплати аліментів саме в такому розмірі. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить із того, що аліменти кошти на утримання дитини. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Відповідач є особою працездатного віку, будь-яких застережень щодо стану його здоров'я в ході розгляду справи не встановлено, може працювати, а тому може сприяти як утриманню так і належному матеріальному забезпеченню своєї дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача слід проводити у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. Стягнення з батька зазначеної суми, на думку суду, буде достатньо для утримання дитини, враховуючи її вік, стан здоровя і мінімальні потреби у витратах на утримання. При цьому суд враховує й те, що сторони перебувають в шлюбі, не проживають спільно, обоє працездатні і спроможні та повинні задовольнити потреби дитини в належному утриманні. Посилання відповідача на те, що він не працює, винаймає житло, не спростовує висновки суду про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, встановленому судом. Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж той, що визначений судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину у встановленому судом розмірі, який суд вважає обґрунтованим та таким, який визначений згідно принципів справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище сторін, обставини справи і інтереси дитини. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial