Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на частку в спільному майні подружжя з відповідачем - на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , який дерев`яноплетневий, обкладений цеглою, загальною площею 18,0 кв. м. у тому числі житловою площею 7,3 кв. м. з господарсько-побутовими будівлями: сарай літ. «Б», паркан літ. «№», загальною вартістю 2150 грн., де вартість 1/2 частки складає 1075 грн.; - на 1/2 частку автомобіля, зареєстрованого на ім`я [PERSON] , марки та моделі Daewoo Matiz, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, загальною вартістю 65000 грн., де вартість 1/2 частки складає 32500 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 31.08.2001 вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. З 15.08.2019 подружні стосунки з відповідачем припинені, він пішов від неї та проживає окремо. В період подружнього життя ними за спільні кошти, а саме 11.04.2005, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, придбано житловий будинок по [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу за їх спільною згодою оформлений на ім`я відповідача. Крім того, ними за спільні кошти в 2017 році придбано автомобіль, який за їх спільною згодою зареєстровано на ім`я відповідача, марки та моделі Daewoo Matiz, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, загальною вартістю 65000 грн. Таким чином, і будинок, і автомобіль придбані за спільні кошти, але право приватної власності зареєстровано за відповідачем. Викладені обставини та необхідність захистити свої майнові права змусили її звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але подали суду заяви, в яких заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розглядати справу за їх відсутності та віднести на рахунок позивачки судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони з 31.08.2001 перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.7). Від спільного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.8). Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 11.04.2005, відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно свідчать про те, що за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано будинок по [ADDRESS] (а.с.9-10, 80). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 07.10.2017 та договір купівлі-продажу 3542/2017/656922 транспортного засобу від 07.10.2017 свідчать про те, що за [PERSON] зареєстрований автомобіль марки та моделі Daewoo Matiz, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с.14-15, 63). Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що право приватної власності на будинок по [ADDRESS] відповідачем набуто на підставі договору купівлі-продажу під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, а тому вказаний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Також, судом встановлено, що право власності на автомобіль марки та моделі Daewoo Matiz, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , набуто під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, а тому вказаний автомобіль також є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Даних про те, що між сторонами укладено шлюбний договір, або досягнуто домовленості про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачкою не ставилося питання про поділ спірного майна в натурі. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку вказаних будинку та автомобіля в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Крім того, ухвалою суду від 19.09.2019 у провадженні №2-з/389/10/19 (ЄУН 389/2751/19) заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення даної позовної заяви задоволено:накладено арешт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] , право приватної власності на який зареєстровано за [PERSON] ; накладено арешт на автомобіль марки Daewoo Matiz, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який 07.10.2017 зареєстровано за [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частинами 7 та 8 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. За таких обставин, дійшовши до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд, враховуючи вимоги частин 7 та 8 статті 158 ЦПК України, вважає за необхідне продовжити дію заходів забезпечення позову протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили, а якщо протягом вказаного строку за заявою позивачки буде відкрито виконавче провадження, вжиті заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладеного, ст.ст.60, 70 СК України, ст.368 ЦК України,

Outcome: approved