Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в якій зазначає, що 15.09.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб та 10.09.2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області відповідач сплачував аліменти на утримання сина. Однак із досягненням дитиною повноліття відповідач припинив виплату аліментів. З вересня 2013 дитина навчається у ДНЗ «Охтирський центр ПТО» за професією «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб отримувати самостійно заробіток. Позивачка тимчасово не працює і не має змоги самостійно утримувати сина. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча зобов'язаний це робити. Тому позивачка звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення ним 23- річного віку а також додаткові витрати на оплату за проїзд до місця навчання і в зворотному напрямку та на лікування у розмірі 1/2 витрат до одужання та закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23-річного віку у розмірі по 293 грн. 50 коп. щомісячно та одноразово половину витрат по чеку за ліки - 19 грн. 85 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, при тому вказала, що відповідач ніяких коштів, крім аліментів, на утримання дитини не надає, а її син навчається в ПТУ, у зв'язку із чим кожного дня витрачає кошти на проїзд, потребує повноцінного харчування, крім того має необхідність щомісячно придбавати за станом здоров'я оптичні лінзи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якому вказав, що визнає позовні вимоги частково, та не заперечував проти стягнення із нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку на період навчання дитини, а інші вимоги не визнає. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги матері підтримав, при тому вказав, що він навчається в Охтирському центрі ПТО, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги, а батько коштів, крім аліментів, які він на нього платив, як на неповнолітню особу, добровільно не надає. За станом здоров'я він періодично приймає ліки, роботу знайти не може, бо не має фаху та навчається на денній формі, отримує стипендію у розмірі 275 грн., ніякого нерухомого чи рухомого майна у власності не має. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні доказами встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4), шлюб між якими розірвано з 10.09.2013 р. (а.с.3). Довідкою навчального закладу підтверджено, що [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ «Охтирський центр ПТО» за професією «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» на денній формі навчання, з 02.09.2013 р., дата закінчення навчання - 31.12.2014 р. (а.с.5). З історії хвороби [PERSON] встановлено, що він знаходився на лікуванні в Сумській дитячій клінічній лікарні з 12.05.2014 р. по 16.05.2014 р., де йому встановлений діагноз та призначено лікування після виписки із лікарні (а.с.6). Із наданих позивачем чеків на придбання ліків та стигматичних контактних лінзів для сина [PERSON] встановлено, що позивачкою витрачено 386,20 грн. (а.с.7,19). Витрати [PERSON] на проїзд до навчального закладу підтверджені квитанціями (а.с.8,18). Відповідач працює на посаді слюсаря-сантехніка 5 роз. у відділі дільниці з ремонту будівель та устаткування (а.с.30), отримує постійний заробіток, розмір якого перевищує розмір мінімальної заробітної плати, і сплачував аліменти на утримання сина у період його неповноліття (а.с.29). Як передбачено ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, відносно стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Так, в судовому засіданні було досліджено довідку про доходи відповідача, із якої вбачається, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові на період його навчання, а [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів суд приймає до уваги відсутність на утриманні у відповідача інших дітей. З огляду на розмір заробітної плати відповідача, наявність факту отримання стипендії [PERSON], суд вважає, що на утримання його сина необхідно стягнути аліменти у частці від його заробітку у розмірі - 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно на весь період навчання, але не довше досягнення дитиною двадцяти трьох років. Тобто у цій частині позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. І в цій частині рішення необхідно допустити негайне виконання. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат, заявлених позивачкою - за проїзд до навчального закладу, оплату чеку за ліки та за придбані контактні лінзи, суд зазначає наступне. Чинним Сімейним кодексом України не передбачений такий вид зобов'язань батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей як додаткові витрати за навчання. Правова норма щодо участі батьків у додаткових витратах врегульована ст.185 СК України, дія якої поширюється на правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Також, згідно ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Тобто, можливість застосування статті 185 цього кодексу до правовідносин щодо стягнення витрат на повнолітніх дітей - нормою ст.201 СК України не передбачена. Отже у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення на її користь із відповідача по 293 грн. 50 коп. щомісячно та 19 грн. 85 коп. одноразово додаткових витрат на навчання сина необхідно відмовити. На відповідача покладаються судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved