Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON]. є власницею зазначеної квартири, яку вона придбала 22.02.2012р. за договором купівлі-продажу, де від імені продавця - [PERSON] за довіреністю діяв [PERSON] Відповідач, будучі зареєстрованим за вказаною адресою, з 08.08.2006 року в квартирі не проживає з березня 2012 року, комунальні платежі не платить, його особистих речей в квартирі не має, витрати по утриманню житла він не несе. Відповідач [PERSON] проживає за іншою адресою, у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується карткою прописки. На думку позивача, відповідач понад 6 місяців не користується спірною житловою площею, без поважних причин, у квартирі відсутні його особисті речи, тому просить усунути перешкоду у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсягу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, за місцем проживання та смс-повідомленням на його номер телефону (а.с. 21,23). З урахуванням змісту заяви позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.02.2012р., посвідченого державним нотаріусом Судацької державної нотаріальної контори Журба Н.В. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] На договорі міститься штемпель про реєстрацію вказаної нерухомості в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.03.2012р. (арк. справи 6). Згідно довідки форми № 16 у вказаній квартирі зареєстрований з 08.08.2006р. [PERSON] 1960 року народження, (арк. справи 10). Як зазначила у судовому засіданні позивачка, [PERSON], приймав участь в укладенні договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS], а саме діяв від імені продавця - [PERSON] за довіреністю. [PERSON] виселився з вказаної квартири у березні 2012 року і з цього часу ніколи не проживав і не вселявся у житло за місцем прописки, його особистих речей та майна у квартирі не має. Позивач також зазначила, що у квартирі мешкають її непрацездатні родичі: мати - [PERSON], 1935 року народження та дядько -[PERSON], 1942 року народження, які позбавлені права отримати житлову субсидію з-за прописки у квартирі [PERSON] 1960 року народження. Поважних причин, з яких [PERSON] не проживає у квартирі з березня 2012 року, тобто більше року, судом не встановлено. Доказів того, що позивачкою чинилися перешкоди у проживанні відповідача в спірному житлі суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не має права на користування жилим приміщенням як особа, що зареєстрована за вказаним місцем проживання, оскільки відсутній за вказаною адресою понад встановлені строки без поважних причин в розумінні ст.ст. 70, 71 Житлового кодексу України. При такому положенні з урахуванням приписів закону, який регулює спірні правовідносини, враховуючи, що відповідач за власним бажанням не проживає в квартирі та не мешкає в неї понад встановлені строки, перешкод в користуванні спірним житлом йому ніхто не чинив, його майна в неї немає, участі в оплаті комунальних платежів не бере, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд не вирішує питання щодо повернення позивачці суми судових витрат, сплачених за подачу позову, оскільки такі вимоги не заявлялись.

Outcome: approved