Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 30). Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 18, 33, 40). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав. Згідно наданого свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 220924 відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За розпорядженням голови Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 280 від 11.06.2015р. малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено опікуна [PERSON], [INFO], і дитину передано на виховання та спільне проживання до сімї опікуна за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Коробочкине, вул. Рєпіна буд. 9 (а.с. 9). Як зазначено у розпорядженні голови Чугуївської районної державної адміністрації батьки малолітнього [PERSON] [PERSON] та [PERSON] рішенням Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 636/4509/14-ц від 30.01.2015р. позбавлені батьківських прав, що підтверджується копією рішення суду, яка додана позивачем до позовної заяви (а.с. 8). Згідно наданої довідки Коробочкинської сільської ради, Чугуївського району, Харківської області № 1896 від 06.07.2015р., малолітній [PERSON] проживає разом з опікуном [PERSON] (а.с. 7, 19) . Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. В відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з опікуном та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працездатний. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який на даний час не працює, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інформації про наявність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача і дітей, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років та від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року становить 1032 грн. та 1286 грн. відповідно, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved