Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, постійного спільного проживання однією родиною, в якій просить суд встановити факт постійного спільного проживання однією родиною з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 2014 року до моменту його смерті, яка настала [INFO] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що у м. Хрустальний Луганської області мешкав її дядько [PERSON] , [INFO] . Документів, які б підтверджували їхні родинні зв`язку відсутні. [PERSON] не мав родини та родичів, окрім неї, її місце реєстрації за паспортом: [ADDRESS] . Місце реєстрації та фактичного мешкання [PERSON] : [ADDRESS] . У зв`язку з похилим віком [PERSON] , мав багато хронічних захворювань та слабкий стан здоров`я, а тому потребував допомоги у веденні домогосподарства. Вони мешкали на одній вулиці, тому вона його відвідувала та допомагала. Коли у 2014 році розпочалась проведення АТО, [PERSON] занедужав та зовсім не мав змоги пересуватись, приймати ліки та готувати їжу, тобто потребував цілодобового нагляду. [INFO] [PERSON] помер, поховання вона здійснювала за власні кошти. Після смерті дядька відкрилася спадщина, на яку вона має право як спадкоємець 4 черги. У зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з вказаною заявою. У судове засідання заявник, представник заявника [PERSON] в заяві просили розглянути заяву без їх участі, підтримують у повному обсязі. Заінтересована особа Старобільська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явився. В своїй письмовій заяві не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] та просив суд розглянути справу у їх відсутності. На підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника та заінтересованої особи. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно звороту копії паспорту [PERSON] , [INFO] з 01.09.2000 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 6). Згідно звороту копії паспорту [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Хрустальний Луганська область (а.с. 10). Відповідно копії акту про фактичне проживання з померлим на день смерті № 1, з померлим [PERSON] на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] фактично проживала [PERSON] (а.с 11). Відповідно копії довідки № 1 [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 09.10.2014 року по 18.06.2020 рік. (а.с 12). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке вона має намір успадкувати. \~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~\~\~\~\~\~ Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~\~\~\~\~\~ Згідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. \~ \~ \~ \~Відповідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.5 ч.2 ст.\~293\~ЦПК\~України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи ксерокопію свідоцтва про смерть, акт та довідку, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту суд вважає, що надана заявником ксерокопія свідоцтва про смерть, акту, довідки є підтвердженням того, що дійсно [PERSON] фактично проживала на момент смерті [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту постійного спільного проживання заявника і спадкодавця, має для неї юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після її смерті. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту постійного спільного проживання з [PERSON] на момент її смерті. На підставі наведеного,

Outcome: approved