Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 вересня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем у Виконкомі Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 08. Від спільного життя з відповідачем у них є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO]. народження, та донька [PERSON], [INFO]. народження. Сімейне життя не склалося, по причині небажання знаходити спільну мову в сімейних відносинах, постійних сварок, що негативно впливає на стан здоров'я дітей та є перешкодою для подальшого існування сім'ї. Шлюб існує лише формально, стосунки припинені більше семи років тому. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 вересня 2002 року, про що в у Виконкомі Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області того ж дня зроблено запис за № 08. (а. с. 5). Від спільного сімейного життя у сторін [INFO] року народився син [PERSON] та [INFO] року донька [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, спільно не проживають більше семи років, сумісного господарства не ведуть та фактично не спілкуються між собою. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, сторони не мають наміру зберегти сім'ю. Крім того, на даний час позивач перебуває в цивільному шлюбі з іншим чоловіком та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. народження, (а. с. 7). Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю додаткового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заяви відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved