Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона та відповідач мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Вважає, що відповідач повинен допомагати їй утримувати доньку, тому звернулася до суду та просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, просила допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні, позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач позов визнав частково. Згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача, дослідивши всі наявні докази у справі у їх сукупності, вважає наступне. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить відповідна копія свідоцтва про народження [PERSON] І-СР № 153882, виданого виконавчим комітетом Товстівської сільської ради Городищенського району, Черкаської області, актовий запис № 2. Дочка [PERSON] перебуває на утриманні позивача. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і, згідно з положеннями ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі відсутності такої домовленості, чинне законодавство передбачає право того з батьків, з ким проживає дитина, звернутися до суду для зобовязання батька чи матері, які проживають окремо, надати другій стороні утримання на підставах і в порядку, що встановлені законом. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу того з батьків, з кого дані аліменти стягуються. Тому суд, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки, оскільки, згідно зі свідоцтвом про народження, являється її батьком. Проте, суд враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність обовязків батьків щодо утримання дітей, прийшов до висновку, що аліменти, які просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) на одну дитину, не відповідає принципам розумності та справедливості, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тому, позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення. Підлягають до задоволення вимоги позивача щодо допущення рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, що передбачено ст. 367 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved