Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НМТ №130115 від 26.09.2017 вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . В даному будинку також зареєстрований відповідач у справі, її колишній чоловік. Відповідач у будинку не проживає з 2013 року. Реєстрація відповідача у будинку порушує її права як власника будинку. Просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Позивач, її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд за згодою позивача на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом НМТ 139115 від 26.09.2017 та витягом про державну реєстрацію права власності (а.с.14, 15-16). З довідки Олександрівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 10.03.2020 про склад сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована в будинку по [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані також [PERSON] , 1965 р. н., чоловік та [PERSON] , 2002 р. н., син (а.п.20). З акту обстеження домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] від 10.03.2020 встановлено, що згідно облікових даних Олександрівської сільської ради у даному домоволодінні значиться зареєстрованим з 24.09.1999 [PERSON] , [INFO] ; на даний час фактично в будинку ніхто не проживає; зі слів сусідки [PERSON] , [PERSON] не проживає у вказаному будинку з листопада 2013 року (а.с.19). Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved