Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вказуючи на те, що з 21 березня 1952 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів Чернігівської області від 03 грудня 1980 року № 270 [PERSON], який працював на той момент в колгоспі, було надано право індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області. З 1981 року [PERSON] разом із сімєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] став проживати в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованому в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, який відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Членами даного колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були: голова колгоспного двору [PERSON], та члени колгоспного двору дружина, [PERSON] та син, [PERSON], а тому вищевказане майно належало їм на праві спільної сумісної власності, в якому частки його членів є рівними, тобто по 1/3 частині кожному і таке право збереглося після припинення його існування. Також з 1982 року по 1987 рік в даному будинку проживала [PERSON] (Кузьменко, [PERSON]) [PERSON], але її частка з колгоспного двору була виділена згідно рішення Ічнянського районного народного суду Чернігівської області від 19 травня 1988 року за № 2-191/1988. Після смерті [PERSON], яка померла 16 травня 1993 року, спадкове майно, а саме: 1/3 частина даного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, успадкували чоловік спадкодавиці [PERSON] та син [PERSON]порівну. 22 серпня 2014 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину своєчасно прийняли сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] 10 лютого 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яку своєчасно прийняли як спадкоємці першої черги за законом позивачка та дочка спадкодавця [PERSON], звернувшись до Ічнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявами про прийняття спадщини. При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину виявилось, що [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на належну йому частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Крім того, при зверненні [PERSON] до ПП «Інвентаризатор Чернігівщини» для оформлення належних документів зясувалося, що даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами зареєстрований на імя «Гавриша Григорія Панасовича» та видане виконавчим комітетом Ічнянської міської ради Чернігівської області 23 січня 2009 року, на підставі рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області від 06 жовтня 2008 року № 293, свідоцтво про право власності на домоволодіння. Вважає, що Ічнянська міська рада Чернігівської області вищевказаним рішенням позбавила її та інших спадкоємців законного права на спадщину, а тому просить визнати недійсним рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили визнати недійсним рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, оскільки при винесенні даного рішення виконавчим комітетом Ічнянської міської ради Чернігівської області не враховано було наявність інших співвласників домоволодіння. Також цим рішення порушено право [PERSON], який за життя законно набув право власності на частину даного житлового будинку. В звязку з цим порушено право спадкоємців, так як згідно ст. 1216, ст. 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вирішення спору щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно вважає покласти на розсуд суду. [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні, вказуючи на те, що рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області є законним та на підставі якого видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Статтею 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Як встановлено в судовому засіданні на підставі рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради народних депутатів Чернігівської області від 03 грудня 1980 року № 270 [PERSON], який працював на той момент в колгоспі, було надано право індивідуального житлового будівництва на земельній ділянці в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, що підтверджується копією рішення (а.с.25). З 1981 року [PERSON] разом із сімєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.12) став проживати в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованому в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, що підтверджується копією домової книги (а.с.21-22), який відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, що підтверджується копією рішення Ічнянського районного народного суду Чернігівської області від 19 травня 1988 року за № 2-191/1988 (а.с.187-188). Членами даного колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були: голова колгоспного двору [PERSON], та члени колгоспного двору дружина, [PERSON] та син, [PERSON], а тому вищевказане майно належало їм на праві спільної сумісної власності, в якому частки його членів є рівними і таке право збереглося після припинення його існування. Крім того, з 1982 року по 1987 рік в даному житловому будинку проживала [PERSON] (Кузьменко, [PERSON]) [PERSON] колишня дружина [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], але їх частки з колгоспного двору були виділені згідно рішення Ічнянського районного народного суду Чернігівської області від 19 травня 1988 року за № 2-191/1988 (а.с.187-188). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст. 212 ЦК УРСР 1963 року володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Частина 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6 «г» даної постанови згідно із ст. 4 Постанови ВР України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року». Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, мав статус майна, яке відносилось до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: голова колгоспного двору [PERSON], та члени колгоспного двору дружина, [PERSON] та син, [PERSON], а тому вказане майно належало їм на праві спільної сумісної власності , в якому частки його членів є рівними і таке право збереглося після припинення його існування. Після смерті [PERSON], яка померла 16 травня 1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15), спадкове майно, а саме: частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, успадкували чоловік спадкодавиці [PERSON] та син [PERSON] в рівних частинах, так як на день смерті спадкодавці постійно з нею проживали та були зареєстровані. 22 серпня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16), після смерті якого спадщину своєчасно прийняли сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON], звернувшись до Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в передбачений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 31/2015 року, що підтверджується повідомленням Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 11 вересня 2015 року (а.с.48). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя,який його пережив, та батьки. Частина 1 ст. 1267 ЦК України вказує, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. 10 лютого 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.19), після смерті якого відкрилась спадщина, яку своєчасно прийняли як спадкоємці за законом позивачка, дочка спадкодавця [PERSON] та брат спадкодавця [PERSON]Г, звернувшись до Ічнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявами про прийняття спадщини (а.с.47). Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину виявилось, що [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на належну йому частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Крім того, при зверненні [PERSON] до ПП «Інвентаризатор Чернігівщини» для оформлення належних документів зясувалося, що даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами зареєстрований на імя «Гавриша Григорія Панасовича» та видане виконавчим комітетом Ічнянської міської ради Чернігівської області 23 січня 2009 року, на підставі рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області від 06 жовтня 2008 року № 293, свідоцтво про право власності на домоволодіння. Оскільки виконавчий комітет Ічнянської міської ради Чернігівської області, при прийнятті рішення про оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, не дослідив всі обставини та не вивчив зібрані матеріали [PERSON], та видачі свідоцтва про право власності, порушив за життя права померлого [PERSON], а в подальшому права позивачки та інших спадкоємців вищевказаного майна, тому дане рішення слід визнати недійсним. Таким чином, недійсним слід також визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, який був виданий на підставі недійсного рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області від 06 жовтня 2008 року № 293 про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області. На підставі вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати недійсними рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області від 06 жовтня 2008 року № 293 про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області та свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON].

Outcome: approved