Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позову зазначено: Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 14.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утримані. Самостійно утримувати дитину позивачці складно, оскільки на даний час вона доглядає за дитиною, тому не має змоги працювати, інших джерел доходу вона не має. При цьому відповідач має працездатний вік, тимчасові заробітки, земельні ділянки, з яких отримує дохід, тому позивач зазначає що відповідач має змогу надавати допомогу. Тому, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1500 гривень, щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позові, просила суд її вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він працює за сезонним трудовим договором, починаючи з весни до осені. З листопада місяця постійного доходу у нього не буде, тому він не має змоги сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. Відповідач згоден сплачувати аліменти в сумі 500 грн. Приймаючи до уваги пояснення обох сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 14.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] являється донькою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно довідки виданої старостою смт. Рикове Генічеської міської ради неповнолітня [PERSON] ,2018 року народження проживає разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] . Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років, також і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дитина потребує догляду, який здійснює позивач, у зв`язку з чим [PERSON] не має змоги працювати, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач працює за строковим трудовим договором і як зазначив відповідач інших доходів він не має. Позивачка, в свою чергу не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів, і не довела спроможності відповідача виплачувати аліменти на її утримання у визначеній нею сумі. Посилання позивача на те, що саме така сума може надати їй можливість нормально утримувати дитину, враховуючи вартість життя, не є підставою для стягнення аліментів у вказаній нею сумі. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд не вбачає, суд вважає достатньою сумою аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно, тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. 00 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial