Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, мотивуючи це тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дати подачі заяви і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, поданим представником відповідача запереченням на позов. Судовий виклик вручений [PERSON] належним чином, а тому у відповідності до положень ст. ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Допитавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, що підтверджується поясненнями представника позивачки, свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи, згідно яких матірю неповнолітніх дітей являється [PERSON], а батьком [PERSON] Згідно вимог ч. 1 ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Неповнолітні діти перебувають на утриманні матері і потребують матеріальної допомоги з боку батька, що підтверджується поясненнями представника позивачки, довідкою Плужненської сільської ради № 2146 від 06 грудня 2016 року, запереченнями відповідача. Враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дітей, один з котрих має серйозне захворювання, повязане зі слухом, внаслідок чого потребує додаткових витрат, та батька, котрий являється здоровим, працездатним, працює транспортувальником Приватного акціонерного товариства «Вентиляційні системи», має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, суд знаходить за доцільне встановити розмір аліментів в частині від доходу батька з урахуванням думки сторін. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги п. п. 16, 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», думку сторін, те, що щомісячний розмір заробітної плати відповідача не носить незмінний характер. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені у запереченні, на обґрунтування думки відповідача щодо розміру аліментів, оскільки за вимогами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначається не в повному розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у відсотках від такого прожиткового мінімуму, а саме в розмірі 30 відсотків; також суд не приймає доводи представника відповідача, викладені у запереченні, про перебування на утриманні [PERSON] матері та батька, оскільки суду не було надано доказів того, що батьки перебувають на утриманні [PERSON] і являються непрацездатними. При визначенні розміру аліментів, дослідивши вищезаначені обставини, суд дійшов переконливого виновку, що відповідачем не було доведена доцільність стягнення аліментів у мінімальному розмірі, встановленому чинним законодавством. Згідно\~ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 79 Цивільного процесуального Кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати: витрати на правову допомогу, оскільки їх розмір доведено доданою до матеріалів справи квитанцією до прибуткового ордера № 4 від 07 грудня 2016 року. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору.

Outcome: approved