Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.02.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області (актовий запис №15, копія свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 17.02.2007 року) вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . У шлюбі у них народилося двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 11.07.2007 року) та [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER] від 23.02.2009 року). По документам та фактично вона є матір`ю дітей, а відповідач - батьком. Шлюб між сторонами розірвано 03.02.2015 року (рішення Якимівського районного суду від 03.02.2015 року по справі №330/149/15-ц. Діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. На утримання дітей державної допомоги вона не отримує. Відповідач з 2014 року не бере участі у вихованні спільних дітей, не купує одяг, продукти харчування, предмети побуту та не дарує подарунки. Також зазначила, що відповідач не вважає за потрібне утримувати своїх малолітніх дітей, а саме з 01.04.2020 року добровільно ніякої матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що під час розірвання шлюбу існувала усна домовленість з цього приводу. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з такими вимогами, проте відповідач ухиляється від надання допомоги. Оскільки дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, а батько дітей є працездатним та здоровим, може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 2318 грн. з подальшою індексацією, так як мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивач просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, а саме на сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , 2318 гривень з подальшою індексацією, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття першої дитини, а потім щомісячно в розмірі 1159 гривень з подальшою індексацією до повноліття другої дитини. 08.09.2020 року відповідач [PERSON] на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву у якому пояснив, що під час переговорів з позивачем він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі 2300 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття. Стабільно здійснював виплати з 2014 року, проте у квітні 2020 року затримав виплату так як зменшилась його заробітна плата до 2300 гривень і він не в змозі здійснити платіж вчасно, але в подальшому виплатив 6598 гривень. Також пояснив, що на його утриманні знаходиться ще двоє малолітніх дітей 2015 та 2018 року народження. Крім заробітної плати доходів не має. На підставі викладеного просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у сумі 2000 гривень. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить розглянути дану справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі у випадку неявки відповідача. В судове засідання відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. Вивчивши матеріали справи, врахувавши письмові заяви учасників процесу, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дітей з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 17.02.2007 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.02.2017 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №15. Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 03.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 11 липня 2007 року та [NUMBER] виданого 23 лютого 2009 року. На теперішній час діти проживають разом із позивачем, що підтверджується довідкою № 927 виданою 08.07.2020 року Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області Таким чином, судом встановлено, що діти проживають з матір`ю - позивачем [PERSON] та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей та забезпечення їх достатнього та гармонійного розвитку. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що не відмовляється від стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей, проте просить встановити розмір аліментів у сумі 2000 гривень, посилаючись на те, що він має на утриманні ще двох малолітніх дітей, які з ним проживають, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 31.08.2020 року. Також надав довідку про доходи, відповідно до якої його заробітна плата була зменшена, та квитанції на підтвердження того, що він перераховував кошти [PERSON] на утримання дітей. Суд врахувавши вище вказані обставини приходить до висновку, що на даний час матеріальна допомога, яку надає [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] є недостатньою для нормального забезпечення утримання дітей, виходячи з наступного. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним, якщо, навіть дитина проживає у бабусі з дідусем. Якщо відносини між матір`ю та батьком дитини ускладнилися і вони перестали спільно проживати, той, хто проживає окремо від дитини, повинен приймати участь у її утриманні, що відповідає інтересам дитини. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвій рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 121 СК України, права та обов`язки батька, матері, дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік», для дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі: з 01.01.2020 - 2218 гривень, з 01.07.2020 року - 2318 гривень, з 01.12.2020 року - 2395. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України. Крім того, вимоги позивача відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. За таких обставин, вивчивши письмові заяви учасників процесу та додані до них письмові докази, враховуючи всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, враховуючи також наявність у відповідача зобов`язання утримувати неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , інші обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров`я, відповідно до матеріалів справи, відповідачем жодних довідок долучено не було, загальний матеріальний стан відповідача [PERSON] , наявність на його утриманні неповнолітніх дітей від другого шлюбу, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що існування у відповідача неповнолітніх дітей від другого шлюбу або його мінливий заробіток не повинен впливати на достатній рівень життя та гармонійний розвиток дітей від першого шлюбу, так як у позивача окрім щоденних витрат на утримання та виховання малолітніх дітей, може виникнути потреба у додаткових витратах на них, таких як відвідування спортивних секцій, екскурсії, відпочинок, тощо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 2318 гривень з подальшою індексацією, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття першої дитини, а потім щомісячно в розмірі 1159 гривень з подальшою індексацією до повноліття другої дитини. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок в дохід держави.

Outcome: approved