Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому вказувала, що вона є власником ? частини жилого будинку [ADDRESS], відповідачці також належить ? частина вказаного жилого будинку, який розташований на земельній ділянці площею 923 кв.м. Як вказувала позивачка, між власниками будинку склався певний порядок користування зазначеною земельною ділянкою. У зв»язку з добудовою позивачкою своєї частини будинку, відповідачка стала висувати позивачці претензії з приводу користування земельною ділянкою, фактично встановила паркани, перетнула належний за договором вихід з її приміщення, закрила вихід з її частини будинку на вулицю, змусивши позивачку зробити вихід через вікно її кімнати. Уточнивши свої позовні вимоги позивачка просила визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за другим варіантом, запропонованим експертом [PERSON]. незважаючи на те, що її частина земельної ділянки буде меншою. Відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та також просила визначити порядок користування спірною земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивачки та представник відповідачки просили визначити порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом, запропонованим експертом [PERSON]. без встановлення сервітуту для забезпечення [PERSON] вільного доступу до зовнішніх стін будівлі літ. «А1» та прибудови літ. «А2», оскільки вказані будівлі є самочинними. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору забудови від 18.10.1940р., який посвідченого 26.10.1940р. заступником старшого державного нотаріуса Одеської обласної державної нотаріальної контори Мельніковим П.Л. [PERSON] та [PERSON] виділено під забудову земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 608кв.м. 17.03.1951р. [PERSON] склала заповіт на ім»я своєї онучки [PERSON] (в теперішній час [PERSON]), на якому є надпис 03.01.1953р.. Згідно заключення про реєстрацію домоволодіння від 17.01.1952р. домоволодіння по [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 888кв.м., що складається з однієї будівлі, належить на праві власності [PERSON]. Це право встановлюється з наданих документів [PERSON], заповіту від 17.03.1951р., згідно якому [PERSON] є спадкоємцем ? частини домоволодіння після смерті [PERSON], володівшою частиною будинку згідно договору на право забудови від 26.10.1940р. 29.12.1992р. між [PERSON] (в минулому - [PERSON]) та Ленінським райвиконкомом м.Одеси було укладено договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень в [ADDRESS], розташованих на земельній ділянці площею 923кв.м. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Богдановою Н.З., зареєстрований в реєстрі №2-9804 та до теперішнього часу оскаржений не був. 04.02.1977р. [PERSON] продала належну їй ? частину житлового будинку по [ADDRESS], що знаходиться на земельній ділянці площею 923кв.м., в м.Одесі [PERSON]. Після його смерті його відкрилася спадщина у вигляді ? частини жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], яку прийняла його дружина - [PERSON] та яка отримала свідоцтво про право на спадщину по закону від 11.09.1992р. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.1995р. [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруд по [ADDRESS]. У справі було проведено дві судові будівельно-технічні експертизи. Згідно висновку судового експерта [PERSON].№ 001/14 від 21.03.2014р. визначено два можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою за адресою - [ADDRESS]. В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом також було встановлено, що спір щодо порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS], на якій розташовані домоволодіння позивачки та відповідачки, виник у 2013 році після того як [PERSON] самочинно добудувала до своєї частини будинку житловий будинок під літ.»А1», а до того часу порядок користування був вже встановлений та не змінювався. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що межі земельних ділянок позивачки та відповідачки не змінювалися з часу договору забудови, тобто з 1940 року, та ні батьки позивачки, ні вона сама не звертались з позовами до суду про відновлення або встановлення належних меж земельних ділянок. Таким чином між сторонами склався довготривалий порядок користування земельною ділянкою, який влаштовував сторін по справі до часу звернення до суду [PERSON] з названим позовом. Наведене свідчить про те, що спірна земельна ділянка правомірно перебуває у користуванні сторін, незважаючи на те, що і у позивача, і у відповідачки, через конфлікт, відсутні державні акти про право власності (постійного користування) зазначеною земельною ділянкою. З врахуванням того, що частина житлового будинку позивача [PERSON] розташована на земельній ділянці площею 373,3 кв.м. (площа за фактичним користуванням), а частина житлового будинку відповідача [PERSON] розташована на земельній ділянці площею 467,4 кв.м. (площа за фактичним користуванням), між сторонами склався фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, який графічно відображений у висновку № 001/14 судової будівельно-технічної експертизи від 21.03.2014р. (варіант №2). З висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що у користуванні сторін знаходиться земельна ділянка загальною площею 840,7 кв.м., яка не співпадає з розміром, вказаним у договорі про право забудови. Згідно другому варіанту судової будівельно-технічної експертизи, експерт пропонує залишити межі землекористування, що склалися на момент обстеження, а саме, з відступом від ідеальних часток. [PERSON] належить (згідно фактичному користуванню): Частина земельної ділянки по [ADDRESS], площею 467,4 кв.м, позначеного на плані-схемі запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою точками 2-15-11-12-8-7-6-5-4-3-2. Всього під будівлями і спорудами, що належать [PERSON] - 225,1кв.м площі земельної ділянки, в т.ч:- площа, яка зайнята частиною житлового будинку літ. «А» - 41,6 кв.м;- площа, яка зайнята житловим будинком літ. «Б» - 54,2кв.м;- площа, яка зайнята сараєм літ. «Д» - 21,8 кв.м;- площа, яка зайнята вбиральнею літ. «Е» - 1,3.м; - площа, яка зайнята мощенням - 106,2 кв.м .. Площа, яку займає клумба - 2,5 кв.м; Площа городу, запропонована до виділу в користування [PERSON] становить: 467,4 - 225,1 - 2,5 = 239,8кв.м На плані-схемі запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], прибудинкова земельна ділянка (город), запропонований до виділу в користування [PERSON] складається з трьох частин межі якого позначені на плані точками: - 14-15-16-17-14: площа цієї ділянки - 68,9 кв.м; - 18-19-20-21-22-22а-23-24-18 площа цієї ділянки - 71,2 кв.м; - 29-11-12-8-25-26-27-28-29 площа цієї ділянки - 99,7 кв.м. Загальна площа прибудинкової земельної ділянки (городу) становить:68,9+71,2+99,7=239,8кв.м. Відповідно до частками співвласників в домоволодінні за адресою - [ADDRESS], [PERSON] належить: 840,7:2=420,35кв.м. Згідно з другим запропонованому варіантом порядку користування земельною ділянкою площа земельної ділянки, що виділяється в користування [PERSON] більше належної на 467,4-420,35 = 47,05 кв.м. [PERSON] належить (згідно з фактичним користуванням): Частина земельної ділянки по [ADDRESS] площею 373,3кв.м, позначеного на плані-схемі запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою точками 1-2-3-4-5-6-7-8-12-13-1). Всього під будівлями і спорудами, що належать [PERSON] - 213,9 кв.м площі земельної ділянки, в т.ч.: - площа, яка зайнята частиною житлового будинку літ. «А» і житловим будинком літ. «А1»-108,8кв.м; - площа, яка зайнята навісом - 8,9 кв.м; - площа, яка зайнята сараєм літ. «Ж» - 13,7 кв.м; - площа, яка зайнята мощенням - 76,0 кв.м; - площа, яка зайнята огородженою територією за житловим будинком літ «А1» вздовж точок 2-3-4: 6,5 кв.м; Площа городу, запропонована до виділу в користування [PERSON] становить: 373,3 - 213,9 = 159,4 кв.м, На плані-схемі запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], прибудинкової земельної ділянки (город), пропонований до виділу в користування [PERSON] складається з двох частин, межі якого позначені на плані точками: - 30-31-32-33-34-35-36-13-30: площа цієї ділянки - 67,3 кв.м; - 37-38-7-8-12-39-40-41-37: площа цієї ділянки - 92,1 кв.м. Загальна площа зазначеної прибудинкової земельної ділянки (городу) становить: 67,3 + 92,1 = 159,4 кв.м. Відповідно до частками співвласників в домоволодінні за адресою - [ADDRESS], [PERSON] належить:840,7:2=420,35кв.м. Згідно з другим запропонованим варіантом порядку користування земельною ділянкою площа земельної ділянки, що виділяється в користування [PERSON] менше належної на 420,35-373,3=47,05кв.м; При сформованому порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] (другий запропонований варіант порядку користування земельною ділянкою) площа частини земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні [PERSON], більше площі частини земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні [PERSON], на 94,1 кв.м. (467,4 - 373,3). При запропонованому другому варіанті порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], [PERSON] зобов'язана, в разі необхідності (для догляду за будівлями і ін.), забезпечити [PERSON] вільний доступ до зовнішніх стін будівлі літ. «А1» та прибудови літ. «А2» зі своєї земельної ділянки (сервітут). Суд, вирішуючи питання про порядок користування земельною ділянкою насамперед має виходити з фактичного користування співвласниками житлового будинку земельною ділянкою, розміру часток у будинку (закріплених розмірів земельних ділянок), а також виходити із можливості нормального користування будинками, господарськими будівлями та спорудами кожним із власників, розташування плодово-ягідних насаджень, можливості проходу з вулиці на подвір'я тощо (п.п. 19 абз 1,21 абз.1 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Варіант 2 порядку користування земельною ділянкою запропонований у висновку будівельної технічної експертизи від 21.03.2014р. найбільше наближений до фактичного користування земельною ділянкою, якими тривалий час користуються сторони і на якій знаходяться житлові будинки та господарські будівлі, Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обидва позови підлягають задоволенню, при цьому порядок користування земельною ділянкою слід визначити за 2 варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 21.03.2014р., який встановлюється наступним чином: в користування [PERSON], виділяється земельна ділянка площею 373,3кв.м, позначеної на плані-схемі запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою точками 1-2-3-4-5-6-7-8-12-13-1), в користування [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 467,4 кв.м, позначеної на плані-схемі запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою точками 2-15-11-12-8-7-6-5-4-3-2. Відповідно до ч.1 ст. 98 Земельного кодексу встановлюється зміст права земельного сервітуту, де право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Згідно до ч.1,2 ст.401, ч.1 ст.402 Цивільного кодексу України право користуванням чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Суд не погоджується з висновком експерта від 21.03..2014р. в частині встановлення сервітуту щодо зобов»язання [PERSON] в разі необхідності (для догляду за будівлями і ін.), забезпечити [PERSON] вільний доступ до зовнішніх стін будівлі літ. «А1» та прибудови літ. «А2» зі своєї земельної ділянки, оскільки зазначені будівлі є самочинними і з огляду на вказане діючим законодавством не передбачено встановлення земельного сервітуту для обслуговування самочинно збудованих споруд. Відповідно до положень ст.ст.91,167 Земельного кодексу України (в ред.1970 р.), ч.1 ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року, ч.2 ст.120 Земельного кодексу України (в ред. 2001 р.) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщена на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом 6 частини 3 цієї ж норми визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку для порушення прав. Згідно з частинами 2, 3, 5 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Outcome: approved