Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 10.11.2015. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Зазначає, що після народження сина відносини погіршились, у сімї виникають непорозуміння, сварки та суперечки. Зазначене призвело до втрати почуттів один до одного. З лютого 2017 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Дитина проживає з позивачем. Відповідач після припинення шлюбних відносин матеріальної допомоги не надає. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Відповідач надав до суду зустрічну позовну заяву, в прийнятті якої відмовлено ухвалою суду від 03.05.2018. Фактично у зустрічній позовній заяві відповідач виклав свої заперечення проти позову, де зазначив, що вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 6000 грн. та просив надати строк на примирення. Крім того, 17.05.2018 відповідач надав до суду відзив на позов, оформлений у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. У відзиві заперечив проти позовних вимог у частині стягнення аліментів в розмірі ? частини заробітку. Просив визначити розмір аліментів, на утримання дитини, у твердій грошовій сумі, в розмірі 6000 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що більша частка його доходу є мінливою та не постійною, тому стягнення аліментів у частці від доходу може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які буде отримувати позивач. Щодо вимог про розірвання шлюбу та надання строку для примирення у відзиві свою позицію не виклав. Разом з цим у відзиві просив визначити спосіб його участі у вихованні дитини. Зазначена вимога не є предметом розгляду даної цивільної справи, про що судом зазначено в ухвалі від 03.05.2018, та розяснено відповідачу спосіб захисту його права, тому судом до уваги не приймається. Позивач подала до суду заперечення на відзив, в якому категорично заперечила проти надання строку на примирення, наполягала на стягненні аліментів на своє утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, оскільки це є основним способом сплати аліментів особами, які отримують стабільний дохід. В судове засідання позивач не зявилась, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив (а.с. 60,65). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 10.11.2015, зареєстрованому Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3024. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, подальше збереження сімї позивач вважає неможливим, просить не надавати строк для примирення. Відповідач просив надати строк на примирення, при цьому у відзиві на позов свої заперечення проти розірвання шлюбу не висловив. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відноси між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписом ч. 1 ст. 110 СК Українипозов про розірванняшлюбуможе бути пред'явлений одним ізподружжя. У відповідності до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляєрішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільнежиттяподружжя і збереженняшлюбусуперечило б інтересам одного з них, інтересамїхніхдітей, щомаютьістотнезначення. Частиною 1 ст. 24 СК Українивизначено, щошлюбґрунтується на вільнійзгодіжінки та чоловіка. Примушуванняжінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вказанихобставин, враховуючи, щосімейністосункиміжподружжям не склалися через різні погляди на сімейнежиття, щопризвело до фактичного припиненняшлюбнихвідносин,намірівзберегтисім'ю у позивачанемає, суд вважає, щошлюбіснує формально і може бути розірваний. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вищевказаної норми СК України слідує, що право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років не є абсолютним. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що на утримання дитини погоджується сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. Суд звертає увагу, що позивач просила стягнути з відповідача аліменти не на утримання дитини, а на своє утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач надав довідку про доходи, з якої вбачається, що він працює продавцем-консультантом автомобілів в ТОВ «АВТ [PERSON]» його заробітна плата за періодз травня по грудень 2017 року становить 296830,91 грн. Зауважив, що в добровільному порядку перераховував позивачу кошти на утримання дитини. Також відповідач у відзиві на позов зазначив, що на його утриманні знаходяться батьки, але жодних доказів на підтвердження цього не надав. Добровільне перерахування коштів на утримання дитини, не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання присуджуються у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення позову, оскільки виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням факту часткового визнання позову відповідачем, отримання ним стабільного доходу, суд вважає, можливим визначити розмір аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку відповідача, щомісячно. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 704,80 грн. та на користь держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial