Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, 17.05.2007 р. [PERSON] уклала з Банком кредитний договір і отримала від банку кредит в сумі 40 000 доларів США. У той же день був укладений іпотечний договір №М-9/126/2-07-3, посвідчений 17 травня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за р. номером 1652, (надалі за текстом - Іпотечний договір). Предметом іпотеки є - квартира [ADDRESS] ( надалі за текстом - Предмет іпотеки).що належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.1994 р. 13.11.2007 р. між Банком та третьою особою без згоди позивача (як поручителя) укладено додаткову угоду №2 про зміну п.3.1 кредитного договору про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з 14% до 17%. Внаслідок зміни відсоткової ставки значно збільшився обсяг відповідальності позивачки як майнового поручителя, що є порушенням положень ст.ст.559,598 ЦК України. Оскільки, Банк не довів до відома поручителя про зміну умов кредитного договору, не одержав у нього письмової згоди, відбулось збільшення відповідальності позивачки, що є підставою для визнання іпотечного договору припиненими і скасуванню заборони відчуження. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 17.05.2007 р. ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» уклав з [PERSON] кредитний договір, відповідно до якого отримала від банку кредит в сумі 40 000 доларів США. [PERSON] 17.05.2007 р. уклала іпотечний договір №М-9/126/2-07-3, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS]. [PERSON] свої обов'язки належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 12.02.2013 р. виникла заборгованість у розмірі 1235178 гр. 99 коп. Тому, просить звернути стягнення на предмет іпотеки (квартиру) шляхом надання позивачу права її продати будь-якій особі на підставі договору купівли-продажу за початковою ціною 175740 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, та в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Представник ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, просила задовольнити, позов [PERSON] залишити без задоволення. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлені факти та відповідні ним правовідносини. 17 травня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON] укладено договір № М-9/126-07-МФ, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 40 000 доларів США з кінцевим терміном повернення - 17 травня 2022 року ( т.1 а.с. 13-19). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в той же день між банком та [PERSON] укладено договір поруки № М-9/126/2-07-П, а також іпотечний договір № М-9/126/2-07-3, згідно з умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 6-12). 13 листопада 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON], без згоди [PERSON], укладено додаткову угоду № 2 про зміну п. 3.1 кредитного договору про збільшення процентної ставки за користування кредитом (т.1 а.с. 61). У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, станом на 30.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 3 917 166,30 грн. (т. 2 а.с. 173-178). Заборгованість складається : · Прострочена заборгованість по кредиту - 12 252,60 дол. США, що еквівалентно 287 233,11 грн.( за офіційним курсом НБУ станом на 30.03.2015 р.); · Прострочена заборгованість по процентам - 26 799,20 дол. США, що еквівалентно 628 243,60 грн.( за офіційним курсом НБУ станом на 30.03.2015 р.); · Строкова заборгованість по процентам 518 53дол. США, що еквівалентно 12 155,70 грн.( за офіційним курсом НБУ станом на 30.03.2015 р.); · Строкова заборгованість по кредиту - 18 571,50 дол. США , що еквівалентно 435 364,71 грн.( за офіційним курсом НБУ станом на 30.03.2015 р.). · Пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків по кредиту - 2 554 169,18 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про іпотеку» зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Крім того, будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачено іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Як вбачається зі змісту положень ст. 7, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про іпотеку» до моменту внесення відповідних змін в іпотечний договір та реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, розмір відповідальності іпотекодавця буде залишатися у розмірі, визначеному в договорі іпотеки, до моменту внесення відповідних змін до нього. При цьому невнесення відповідних змін до іпотечного договору у зв'язку зі змінами, укладеними до кредитного договору, не означає припинення іпотеки. Законодавство не пов'язує припинення іпотеки зі зміною основного зобов'язання. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» до припинення іпотеки призводить припинення основного зобов'язання, а не його зміна. Як роз'яснено у п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. ст. 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки норми, що регулюють поруку не можуть застосовуватися до договору іпотеки, а підвищення процентів за кредитним договором не має правового значення, оскільки іпотекодержатель відповідає за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дія мораторію не розповсюджується на нерухоме житлове майно яке не використовується як місце постійного проживання позичальника. Позивачем не надано доказів, що квартира [ADDRESS] використовується як місце постійного проживання позичальника Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М-9/126-07-МФ від 17.05.2007 року позичальника [PERSON] у загальному розмірі 3917166,30 грн. станом на 30.03.2015 року звернути стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що є предметом іпотечного договору від 17.05.2007 року № м-9-126/3-07-3, шляхом надання АТ «Банк Фінанси та Кредит» права від свого імені продати предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час продажу. В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial