Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути на свою користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 227250,00 грн., що були сплачені за договором купівлі-продажу, укладеного між ними 29 березня 2006 року та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №983, а також стягнути з відповідачки судові витрати. При цьому позивачка посилається на те, що 29 березня 2006 року вона придбала у відповідачки квартиру під №60 у будинку №5 корпус А по вул. С.Варламова (колишня Піонерська) у м. Одесі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.03.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №983. За придбання вказаної квартири позивачка сплатила відповідачці 227250,00 грн., еквівалент 45000 доларів США за курсом НБУ на день отримання [PERSON] грошових коштів, що підтверджується п.7 договору купівлі-продажу від 29.03.2006 р., а також попереднім договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] в агенції нерухомості ПП «Дім Ваших Мрій» 20 березня 2006 року. Крім того, для можливості виплати відповідачці повної суми коштів за квартиру 29 березня 2006 року позивачка уклала з Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» кредитний договір №ML-502/021/2006 на суму 35000 доларів США. Зазначена квартира під №60 у будинку №5 корпус А по вул. С.Варламова (колишня Піонерська) у м. Одесі, на час укладання вищезазначеного договору купівлі-продажу, належала відповідачці на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] 14 березня 2006 року та посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] за реєстр. №827. При цьому, право власності [PERSON] на момент укладання даного правочину підтверджувалось заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2006 р. по справі №2-2863/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеської універсальної біржі «Вітязь» про визнання біржового договору купівлі-продажу від 13.07.2005 р. дійсним та визнання права власності на квартиру. 18 грудня 2007 року [PERSON] продала квартиру №60 у будинку №5 корпус А по вул. С.Варламова (колишня Піонерська) у м. Одесі [PERSON]. Позивачка зазначає, що у звязку зі скасуванням судом правовстановлюючого документа [PERSON] на квартиру №60 у будинку №5 корпус А по вул. С.Варламова (колишня Піонерська) у м. Одесі (заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2006 р. по справі №2-2863/08) та стягнення за рішеннямПриморського районного суду м. Одеси (рішення від 17.09.2013 р. по справі №522/8757/13-ц) з позивачки на корись [PERSON] грошових коштів за придбання зазначеної квартири, вона має право на повернення шляхом стягнення з [PERSON] коштів отриманих відповідачкою за недійсним договором купівлі-продажу від 29 березня 2006 року. В судове засідання позивач не зявилася, до суду її представником було подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, у якій представник зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси було винесене рішення по цивільній справі № 2-1233/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Одеської універсальної біржі «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання добросовісним набувачем та визнання частково недійсним договору, яким визнано за [PERSON] право власності на квартиру №60 в будинку №5 корп. А по вул. Піонерська ([PERSON]) у м. Одесі, та витребувано у [PERSON] зазначену квартиру на користь належного власника [PERSON], шляхом виселення [PERSON] зі спірної квартири. Вказаним рішенням [PERSON]\~\~визнано добросовісним набувачем квартири №60 в будинку №5 корп. А по вул. Піонерська ([PERSON]) у м. Одесі та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] в частині ціни договору та визначено ціну договору купівлі-продажу квартири квартири №60 в будинку №5 корп. А по вул. Піонерська ([PERSON]) у м. Одесі у сумі 368 650 гривень. \~Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2011 року вищезазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2011 року по справі №2-1233/11 залишено без змін.\~ Рішенням Приморським районним судом м. Одеси від 26 січня 2011 року по цивільній справі № 2-1233/11 було встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира №60 у буд. 5 корп. А по вул. Сергія Варламова (Піонерська) в м. Одесі, згідно до свідоцтва про право власності на житло № 1158, виданого ДСК «Чорноморське морське пароплавство» 14.08.1997 року. 11 січня 2006 року [PERSON] померла. [PERSON], як єдина спадкоємиця своєї тітки [PERSON], після смерті останньої, 17 січня 2006 року подала заяву до Шостої одеської державної нотаріальної контори м. Одеси про прийняття спадщини на вищевказану квартиру та після\~\~спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори для її прийняття. В той же час, листом КП «ОМБТІ та РОН» від 21.07.2006 року за вих. №486601-13, було повідомлено, що\~\~квартира №60 у будинку №5 корп. А по вул. Сергія Варламорва (Піонерська) в м. Одесі за рішенням Малиновського районного суду від 24.02.2006 року перейшла у власність [PERSON], яка в свою чергу продала цю квартиру [PERSON], а остання продала цю квартиру [PERSON] \~\~Приморським районним судом м. Одеси у справі №2-1233/11 було встановлено, що набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру відбулося шляхом підробки договору купівлі-продажу від 13.07.2005 року, за змістом якого він був укладений між померлою [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого остання набула право власності на квартиру №60 у буд. 5 корп. А по вул. Сергія Варламова (Піонерська) в м. Одесі, та який було зареєстровано на Одеській універсальній біржі «Вітязь» за №2005-047С3. Після цього [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на квартиру та заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2006 року\~\~за [PERSON] визнано право власності на квартиру №60 у буд. 5 корп. А по вул. Сергія Варламова (Піонерська) в м. Одесі, загальною площею 39,6 кв.м. 14 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON]. Т.В. було підписано договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] купила спірну квартиру, при цьому грошові кошти за таке відчуження не передавались. Далі, спірна квартира була відчужена [PERSON] на користь [PERSON] за договором\~\~купівлі-продажу квартири від 29.03.2006 року. 18.12.2007 року [PERSON] продала [PERSON] спірну квартиру, про що було укладено договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6352. Вищезазначені обставини підтверджується вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2008 року по кримінальній справі №1-525/08 та є предюдиційними у цьому спорі у відповідності до ст. 61 ЦПК України. Так, внаслідок шахрайських дій в особливо великих розмірах зі спірною квартирою була порушена кримінальна справа №012006000102. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] постановою слідчого по ОВС СУ УМВС України в Одеській області від 29.03.2007 року, була визнана потерпілою в кримінальній справі №012006000102. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно до ч.3 та ч.4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року по справі №522/8757/13-ц задоволено позов [PERSON] до [PERSON], за участю 3-осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової суми, судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 368650 (триста шістдесят вісім тисяч шістсот пятдесят) гривень, за визнаним недійсним, у частині ціни, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2011 року договором купівлі-продажу квартири за адресою: м. Одеса вул. Піонерська ([PERSON]) 5 корп. А кв. 60, від 18.12.2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Таким чином, на підставі наданих позивачкою [PERSON] письмових доказів суд прийшов до висновку, що знайшло своє підтвердження факт того, що спірна квартира була придбана відповідачем [PERSON] у [PERSON] без достатніх правових підстав. Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. При цьому суд враховує положення\~\~п. 7 Постанови Пленуму\~\~Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в частині того, що за змістом\~статті 216 ЦК, та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до\~статті 11 ЦПК. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула\~майно\~або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. В своїх узагальненнях практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008 року Верховних Суд України зазначив, що якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. У разі задоволення віндикаційного позову суд повинен вирішити питання про відшкодування добросовісному набувачеві понесених ним витрат на придбання майна. Такі витрати має бути стягнено зі сторони, яка отримала кошти за недійсним правочином, або з особи, яка є винною в недійсності правочину. У відповідності до\~ст.11 ЦПК України,\~\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 7 Договору купівлі-продажу квартири укладеного 29 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусам Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. №983, продаж квартири №60 у будинку №5 корп. А по вул. Сергія Варламова (Піонерська) у м. Одесі був вчинений за 227250,00 грн., які були отримані [PERSON] від [PERSON] повністю до підписання цього договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідачки грошових коштів у розмірі 227250,0 грн., що були сплачені позивачкою за придбання квартири №60 у будинку №5 корп. А по вул. Піонерська ([PERSON]) у м. Одесі відповідно до договору купівлі-продажу від 29.03.2006 року укладеною між [PERSON] та [PERSON] Крім того, позивачка понесла додаткові витрати, а саме витрати по сплаті судовий збір у розмірі 1827,00 грн. грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки також слід стягнути понесені судові витрати. \~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved