Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її дядька [PERSON], [INFO], уродженця міста Братськ Іркутської області, за життя зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], померлого [INFO] у м. Стаханов Луганської області. В обґрунтування заяви заявник зазначала, що є племінницею [PERSON], померлого [INFO] у м. Стаханов Луганської області від лівосторонньої нижнєдольовоїфібринозно-гнійної пневмонії. Отримати свідоцтво про смерть дядька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не вбачається можливим, оскільки факт смерті останнього відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для державної реєстрації смерті [PERSON] В судове засідання заявник, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою доводи заяви підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення телефонограми, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. За змістом ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що батьками померлого [PERSON] та [PERSON] записано [PERSON] і [PERSON], на підтвердження чого суду надано копії Свідоцтва про народження [NUMBER] від 17 травня 1962 року і Свідоцтва про народження [NUMBER] від 13 жовтня 1965 року, відповідно. 08 травня 1987 року [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON], змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 08 травня 1987 року. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтвом про народження [NUMBER], видане 08 травня 1987 року відділом ЗАГС Ворошиловградської області). 29 червня 2013 року [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим 29 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стаханівського міського управління юстиції у Луганській області). Суд, оглянувши оригінали документів та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що заявник є племінницею померлого [PERSON] Згідно копії паспорту громадянина України Серії [NUMBER], виданого 20 січня 2001 року Стахановським МВ УМВС України в Луганській області на ім'я [PERSON], [INFO], уродженця міста Братськ Іркутської області, місце проживання останнього за життя було зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON], [INFO], у м. Стаханов помер. Причиною смерті останнього є лівостороння нижнєдольовафібринозно-гнійна пневмонія (копія лікарського свідоцтва про смерть № 642 від 05 вересня 2016 року та копія довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 642, видається для поховання), від 05 вересня 2016 року, видані 1-ю міською лікарнею м. Стаханова Стахановської міської ради. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Судовим розглядом встановлено, що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті останнього пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (Відмова у проведенні державної реєстрації смерті № 10084/15.10-04-06 від 03 листопада 2016 року). Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року, м. Стаханов Луганської області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть № 642, видане 05 вересня 2016 року 1-ю міською лікарнею м. Стаханова, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В судовому засіданні встановлено, що смерть [PERSON], померлого [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Стаханов Луганської області знаходиться на території проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. За ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для державної реєстрації смерті останнього. З огляду на те, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved