Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.06.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 243. Від даного шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, через різність характерів та поглядів на життя, між ними тривалий час виникали непорозуміння, два роки тому їхні стосунки загострились і вони припинили підтримання шлюбних відносин. Жодна із сторін не намагається порозумітись, кожен живе своїм життям. При наведених обставинах, вона не бачить можливості до збереження сім'ї, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Вважає, що почуття між ними втрачено і їхній шлюб існує формально, а тому наполягає на його розірванні. На примирення не згідна. Про намір розірвати шлюб відповідач знає. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з нею. Прізвище змінювати не буде. Спільне майно розділять в добровільному порядку, а у випадку недосягнення згоди додатково поставлять питання про розподіл спільного майна у судовому порядку. Просила ухвалити рішення суду, яким розірвати шлюб з [PERSON] укладений 29 червня 2002 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №243. Позивач в судове засідання не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач позов підтримувала, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Шлюб сторін зареєстрований 29.06.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 243, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від даного шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно дост. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved