Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], призначити її опікуном над внуком [PERSON], [INFO], стягувати з відповідачки на її користь на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для його відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивачка вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], який є її внуком, від народження проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідачка проживає в одному селі зі своїм сином, однак його вихованням та утриманням не займається. Зареєструвала шлюб з [PERSON], який не є батьком [PERSON] та не хоче бачити його у своєму домі. Виховують двох спільних неповнолітніх дітей. Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Крім того, з сином не бачиться і не спілкується з ним, що є необхідним для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання ним освіти. З відповідачкою неодноразово проводилася робота щодо належного виконання нею материнських обов'язків, однак безрезультатно. Позивачка зазначила, що внук [PERSON] проживає разом з нею і забезпечений не лише продуктами харчування, одягом та шкільним приладдям, а й має окреме спальне місце та місце для відпочинку. У її будинку створені належні умови для проживання, навчання, фізичного та духовного розвитку дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивачки, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Згідно ксерокопії свідоцтва про народження відповідачки [PERSON] її матір'ю є [PERSON]. У відповідності до ч.2 ст.258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до довідки Ємільчинської селищної ради №2152 від 02.04.2019 року [PERSON], 1967 р. н., проживає в [ADDRESS] та до складу її сім'ї входять чоловік [PERSON], 1960 р. н., внук [PERSON], 2008 р. н. З характеристики на [PERSON] слідує, що він навчається у Горбівському ЗЗСО І-ІІ ступенів, проживає разом із бабою та дідом. Баба [PERSON] цікавиться навчанням свого онука, регулярно відвідує батьківські збори і спілкується з учителями. Стежить за зовнішнім виглядом внука. Разом з дідом забезпечили необхідним шкільним приладдям. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради №17 від 22.02.2019 року, відповідачка [PERSON] протягом 10 років життям сина [PERSON] не цікавиться, матеріально його не утримує, не спілкується з ним, не турбується про стан його здоров'я. Проживає окремо від сина [PERSON] разом з двома дітьми та чоловіком в с. Здоровець. Ніде не працює. З відповідачкою проводилися бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], на які вона не реагує. Орган опіки та піклування Ємільчинської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO], оскільки вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON] ухилилася від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо від неї, не вжила будь-яких заходів, щоб забезпечити проживання та виховання разом з ним, бути поряд з сином, що становить основоположну складову сімейного життя. З акту обстеження умов проживання від 11.12.2018 року сім'ї [PERSON] слідує, що вона проживає в [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON], 1960 р. н., та внуком [PERSON], 2008 р. н. Будинок складається з двох житлових кімнат, кухні та веранди. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний. Сім'я проживає за рахунок пенсії. У господарстві утримують корову, овечки, свині, кури, кролі. Обробляють земельну ділянку. [PERSON] створено належні умови для проживання, виховання та утримання внука [PERSON]. Згідно висновку Органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради №18 від 22.02.2019 року, [PERSON], 1967 р. н., може виконувати обов'язки опікуна відносно [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб. Ч.3 ст.60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка ніде не працює. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідачки підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір. Відповідно до ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 55, 60 ЦК України,

Outcome: approved