Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 червня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, протягом тривалого часу сторони не могли знайти спільну мову щодо взаємних стосунків, врезультаті чого між ними виникали сварки. Вказує, що вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживають окремо. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року, сторонам судом надано строк для примирення тривалістю три місяці. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов не надавав. В телефонному режимі, за номером [NUMBER], позов визнав, вказав, що на розірвання шлюбу згідний. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 червня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис №11. Прізвище після одруження: чоловіка та дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 16 червня 2007 року Грицівською селищною радою Шепетівського району Хмельницької області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Судом встановлено, що сторони тривалий час сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають. Відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, можуть негативно відобразитись на вихованні їхньої дочки. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved