Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 80319,86 грн. 08.12.2015 року позивач надав до суду заяву про збільшення суми позовних вимог (ціни позову), в якій просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 413390,86 грн., посилаючись на те, що понесла витрати на орендну автомобіля за 18 місяців (з 01.07.2014 р.) в розмірі 333000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.06.2014р. по справі №314/3809/14-п провадження 3/314/602/2014 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Відповідно до страхового полісу відповідача, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно звіту №481/1 про визначення вартості відновленого ремонту колесо транспортного засобу, сума відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 128862,94 грн. Третя особа сплатила на користь позивача страхове відшкодування в сумі 48543,08 грн. Отже, до цього часу відповідачем не сплачено 80319,86 грн. Крім того просить стягнути орендну плату в розмірі 333000 грн. за користування іншим автомобілем за 18 місяців (з 01.07.2014 р.), у звязку з тим, що позивач не мала змоги користуватися своїм пошкодженим автомобілем. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково в розмірі різниці між вартістю матеріальної шкоди, визначеною висновком судового експерта [PERSON], здійсненою за клопотанням відповідача, та сплаченого на користь позивача страхового відшкодування в сумі (68983,24 грн. - 48543,08 грн.), що становить 20440,16 грн. Пояснили, що звіт спеціаліста, на який посилається позивач не може визнаватися доказом за цивільною справою, наявність витрат на оренду іншого автомобіля та її необхідність позивачем не доведено. Суд заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини: За вимогами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. 20.06.2014 Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області (справа №314/3809/14-п) встановлено, що [PERSON],\~08.06.2014 року о 14-00 год. по вул. Набережна м. Запоріжжя при виконанні повороту ліворуч не надав перевагу у русі, не зайняв відповідне положення та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Третя особа сплатила на користь позивача страхове відшкодування в сумі 48543,08 грн. Згідно звіту №481/1 про визначення вартості відновленого ремонту транспортного засобу, сума відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 128862,94 грн. Відповідно до висновку експерта про визначення вартості матеріальної шкоди №17/11 вартість матеріальних збитків вчиненого власнику автомобілю «Toyota Camry», реєстраційний номер АР 5999СЕ, в результаті дорожньо-транспортної пригоди 08.06.2014 р., в цінах згідно з відповідністю на час завершення виконання цієї експертизи, складає 68983,24 грн. Допитані в судовому засіданні спеціаліст - автотоварознавець [PERSON] та судовий експерт [PERSON] пояснили, що різниця між визначенням завданої шкоди в їх документах, полягає в тому, що за звітом №481/1 спеціаліст [PERSON] врахував відсоток додаткового збільшення (зменшення) дійсної ринкової вартості ТЗ, - дефекти фарбування кузова завданою ДТП, в свою чергу за висновком експерта [PERSON] №17/11, експерт не враховував втрату товарної вартості з посиланням на те, що автомобіль мав сліди аварійного пошкодження заднього правого крила автомобіля у виді загибу всередину та виникнення вмятини 5х5 см. з пошкодженням фарби. Також спеціаліст [PERSON] зазначив, що врахував вартість фари автомобіля, зі світлом типа ксенон, який обладнаний даний автомобіль. Експерт [PERSON] зазначив, що вартість фари автомобіля враховував без блоку ксенон, пояснивши, що обставин, які б свідчили що блок ксенон фари вийшов з ладу ним не встановлено, перевірка блоку може бути здійснена на відповідному обладнанні в сервісному центрі або шляхом складання корпусу фари з блоком ксенон та установкою такого комплекту на автомобіль. Вируючи питання відносно дійсної вартості завданої шкоди дорожньо-транспортною пригодою, суд приходить до висновку про обєктивність та відповідність визначення реальної завданої шкоди у звіті №481/1 здійсненим спеціалістом [PERSON], оскільки на переконання суду особа, якій завдано шкоду має право на заміну деталі автомобіля у тому виді в якому така деталь була встановлена на автомобіль заводом виготовлювачем, при цьому до особи, якій завдано шкоду не встановлюються будь яких обовязків відносно необхідності визначення працездатності елементів деталі та пошуку альтернативних шляхів ремонтування такої деталі. Отже, врахування вартості фари автомобіля з блоком ксенон, відповідно до каталогу спеціалістом [PERSON] є обґрунтованим. Одночасно суд враховує, що наявність вмятини 5х5 см. з пошкодженням фарби на задньому правому крилі автомобіля не може свідчити про наявність такого аварійного пошкодження автомобіля в результаті автомобіль передчасно погіршив товарний (зовнішній) вид та суттєвого втратив свою вартість. При цьому пошкодження завдані при ДТП за даною справою, з необхідністю заміни деталей та відновлення геометрії кузова авто, на переконання суду впливають на дійсну втрату товарної вартості автомобіля та мають бути враховані при визначенні реального розміру завданої шкоди. Отже, вираховування втрати товарної вартості спеціалістом [PERSON] за звітом №481/1 є обгрнутованим. Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За визначенням ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. В силу ч.1 ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. В порядку ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В обґрунтування позовних вимог понесених витрат на оренду автомобіля позивачем надано договори оренди автомобіля від 01.01.2015 та 01.07.2014, складені у письмовій формі. Оскільки, зазначені договори нотаріально не посвідчені, суд приходить до висновку про нікчемність даних правочинів, визнає їх такими, за якими не виникло відповідних цивільних прав та не бере їх до уваги. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заданої майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині стягнення понесених витрат в задоволенні необхідно відмовити. Питання інших судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial