Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 15 грудня 2020 року. Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між сторонами не склалось. У подружжя відсутнє взаєморозуміння та довіра. Постійно виникають сварки та конфлікти. Шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати. Стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 28 травня 2021 року сторонам надано строк для примирення строком на один місяць. Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 29 червня 2021 року провадження у справі поновлено та справу призначено на 10.00 год. 21 липня 2021 року. Позивач у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує. Категорично наполягає на розірванні шлюбу. Просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір в розмірі 908,00грн. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони 15 грудня 2020 року уклали шлюб, який зареєстрований Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за актовим записом № 465 (а.с.7). Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружжя не підтримує стосунків. Спільних інтересів та поглядів на подальше спільне життя не мають. Тобто шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу немає. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки після розірвання шлюбу іменуватись дошлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає до задоволення. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved