Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати їх такими, що втратили право на користування житловим будинком, що розташований в м.Острог, вул.Панаса Саксаганського, 30 Рівненської області. Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житло - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в м.Острог, вул.Панаса Саксаганського, 30 Рівненської області. У вказаному вище житлі, зареєстровані, але не проживають з січня 2013 року відповідач [PERSON], та відповідач [PERSON], яка жодного дня не проживала у будинку. Зазначаючи, що реєстрація відповідачів створює їй значні незручності, як власнику житла, оскільки вона позбавлена можливості отримати субсидію за фактом наявності реєстрації відповідачів без їхнього проживання більше одного року, просить позов задовольнити. 04.09.2018 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження, справа призначена до судового розгляду. В судовому\~засіданні позивач\~підтвердив,\~а представник\~позивача позовні\~вимоги свого\~довірителя підтримав\~в повному\~обсязі та\~пояснив,\~що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: м.Острог, вул.Панаса Саксаганського, 30 Рівненської області. В даному будинку зареєстровані [PERSON], який є двоюрідним дядьком позивача та [PERSON], яка була дружиною [PERSON] Відповідач [PERSON] проживав в будинку, проте він добровільно виїхав, забрав усі свої речі та більше не повертався з січня 2013 року, а відповідач [PERSON] жодного дня не проживала у спірному житловому будинку. На даний час вони фактично проживають за іншою адресою, ніхто з сусідів протягом цього часу їх не бачив. На усні пропозиції в телефонному режимі знятись з реєстраційного обліку відповідачі не зреагували, що змусило позивача звернутись в суд з позовом про визнання осіб таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Участі в\~утриманні будинку\~та оплаті\~комунальних послуг\~вони не\~приймають.\~Реєстрація відповідачів\~у будинку\~позбавляє позивача\~можливості в\~повній мірі\~розпоряджатись своєю\~власністю та\~впливає на\~отримання субсидії\~щодо відшкодування\~оплати за\~комунальні послуги. Зазначив, що відповідачі значно більше одного року без поважних причин не проживають у спірному будинку, договору на користування житлом з позивачем, як власником будинку, вони не укладали, тому у відповідності до ст. 156, 162 ЖК України, за відповідачами житлове приміщення не зберігається, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Зазначили, що [PERSON] з 2013 року у спірному житловому будинку дійсно не проживав, проте він приходив навідувати свою матір. Вказали, що у травні 2018 року відповідач приходив до спірного житлового будинку, щоб забрати свої речі, проте йому чинили перешкоди у доступі до будинку, оскільки відмовилися віддавати їх, окрім того позивач змінила замки до дверей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки вказала, що вона дійсно не проживала у спірному житловому будинку, проте вона приходила у зазначений будинок з чоловіком провідувати його матір. Вказала, що у її сина є житло, проте власного житлового приміщення вона немає. Зазначила, що позивач не є для неї родичкою, а у спірному житловому будинку її прописала мама чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, він проживає в [INFO] восьми років і є сусідом позивача. Він тривалий період часу знає позивача та спілкується з нею та її сімєю. Вказав, що останні роки, відповідачів по справі він не бачив взагалі. Запевнив суд в тому, що позивач не чинила жодних перешкод для відповідачів, оскільки він часто буває дома і все бачить. Вказав, що [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку більше пяти років, а жив там 6-7 років назад, а після того як покинув будинок, то не приходив більше назад. Наголосив, що [PERSON] взагалі ніколи не проживала у спірному житловому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивача. Зазначила, що [PERSON] проживав у спірному житловому будинку близько пяти років назад, а [PERSON] жодного дня не проживала. Запевнила суд в тому, що позивач неодноразово зверталася до відповідачів із проханням знятися з місця реєстрації. Вказала, що відповідачі проживають в [INFO], на якій у [PERSON] знаходиться у власності половина будинку, який збудував її батько. Зазначає, що [PERSON]К, проживав у житловому будинку шість років тому, декілька місяців, відповідач майже не приходив до матері, не доглядав житловий будинок. Вказала, що [PERSON] є двоюрідним братом її мами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], яка з мамою доглядала бабусю, а відповідачі дуже рідко навідували їх. Вказала, що [PERSON] проживав у спірному житловому будинку близько пяти років тому, після цього не проживав, а приходив орієнтовно один-два рази за останні пять років, та позивач жодних перешкод у доступі до будинку йому не чинила. Суд, вислухавши сторони по справі та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини. [PERSON] на праві приватної власності належить житло - житловий будинок, що розташований в м.Острог, вул.Панаса Саксаганського, 30 Рівненської області. Дана обставина підтверджується договором дарування серії ВРК №491361 зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №613 від 15.05.2011. (а.с.10,11) У вказаному вище житлі - житловому будинку, що розташований в м.Острог, вул.Панаса Саксаганського, 30 Рівненської області, зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], проте не проживають за місцем реєстрацію протягом останніх пяти років, про що свідчать довідка про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку видана виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, акт перевірки житлових умов заявника виданий 23.07.2018 Острозькою міською радою Рівненської області. (а.с.13,14) З квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг встановлено, що [PERSON] здійснює їх оплату. (а.с.19-20) В судовому\~засіданні встановлено,\~що позивач\~та відповідачі\~є зареєстрованим\~за місцем\~проживання в\~будинку,\~що розташований\~в м.Острог,\~вул.Панаса\~Саксаганського,\~30\~Рівненської області,\~який належить\~позивачу. З пояснень\~позивача,\~представника позивача,\~свідків в\~судовому засіданні,\~матеріалів справи\~встановлено,\~що відповідачі\~понад один\~рік в\~будинку №\~30\~по вул.Панаса\~Саксаганського в\~м.Острог\~не проживають.\~В судовому\~засіданні встановлено,\~що договору\~найму житлового\~приміщення між\~сторонами не\~укладалось. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до\~ч. 6\~ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи зазначену норму права Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 по справі № 6-709цс16, зазначив, що зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72,109, 110, 116 ЖК України. У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72,116,156 ЖК України; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживають в [INFO], договору на користування житлом з власником будинку не укладали і відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.405 ЦК України за ними житлове приміщення не зберігається, реєстрація відповідачів за місцем проживання у будинку, належному позивачу є перешкодою для розпорядженню нею своїм майном, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим\~приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved