Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання її зі своїм батьком [PERSON] та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування мотивуючи тим, що вона постійно проживала в с. Бошівка Буринського району Сумської області із своїм батьком [PERSON] .. Батько помер [INFO] , після його смерті залишилася спадщина, до складу якої, в тому числі, ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114057, яку вона прийняла шляхом постійного проживання входячи до кола спадкоємців першої черги за законом. Коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини постало питання доведення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю оскільки фактично не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, поскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Вказані обставини не дають їй можливості отримати свідоцтво про право на спадщину шляхом її нотаріального оформлення. Позивачка заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що надала до суду письмового листа. Представник відповідача Миколаївської сільської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Представник третьої особи Буринської районної державної адміністрації Сумської області не заперечував в задоволенні позову, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, підтвердили, що [PERSON] після смерті матері та брата, в 2002 році приїхала проживати до свого батька [PERSON] , доглядала його дня смерті та похоронила його. Вислухавши пояснення свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище позивачки) народилася [INFO] в с. Бошівка, Буринського району Сумської області її батьком, відповідно до свідоцтва про народження, є [PERSON] (а.с.8). Після укладення шлюбу, 19.07.1986 року між [PERSON] та [PERSON] , присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9). Згідно паспортного документу [PERSON] значиться зареєстрованою в [ADDRESS] , однак фактично проживала зі своїм батьком [PERSON] в с. Бошівка Буринського району Сумської області, до дня смерті останнього, тобто до [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, показами свідків, довідкою Миколаївської сільської ради, копією паспорту позивачки (а.с.6,10,21-22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, про прийняття якої заявила позивачка, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги, однак отримала в нотаріуса відмову, оскільки нею не були надані передбачені законом документи, що підтверджують її проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та щодо належності сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ №0114057 спадкодавцеві (а.с.11). Між тим, вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні на підставі досліджених належних та допустимих доказів, які в своїй сукупності є достатніми, для задоволення позову. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який мешкав в с. Бошівка, Буринського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі,\~ право на земельну частку (пай)\~ у землі, розташованої на території Миколаївської сільської ради, Буринського району Сумської області,\~ яка перебуває у колективній власності\~ САПТЗТ «Прогрес» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено\~ сертифікатом серії СМ №0114057,\~ яку прийняла його дочка [PERSON] , що підтверджується, копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копією сертифікату на право на земельну частку (пай), копією свідоцтва про народження позивачки, свідоцтвом про укладення шлюбу, довідкою Миколаївської сільської ради, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), паспортом позивачки (а.с.6-10, 20-22). Разом з тим, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай), оскільки оригінал зазначеного сертифікату за невідомих обставин було втрачено, а дублікат отримати позивачка не спроможна, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що підтверджується, роз`ясненням приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу, повідомленням Буринської районної державної адміністрації (а.с.11, 12). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу\~ від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2\~\~ Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай)\~ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (\~ 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП пенсіонером був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000007, який був виданий колгоспу «Прогрес» с. Бошівка 06.06.1995 року і йому\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~ був виданий, що підтверджується повідомлення відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області, державним актом на право колективної власності на землю серії СМ №000007 та\~ доданим до нього списком громадян-членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Прогрес» (а.с.13, 16-18). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити позивачка та про необхідність задоволення позову, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення майнових прав [PERSON] щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved