Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.11.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 765,50 грн. щомісячно до її повноліття та на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі по 614 грн. щомісячно до його повноліття. З моменту присудження аліментів по даний час значно збільшився прожитковий мінімум, в зв'язку з чим позивач не спроможна забезпечити потреби дітей на належному рівні, а тому вважає, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для їх матеріального утримання і є значно меншою прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, в зв'язку з чим просить постановити рішення, яким стягувати із [PERSON] аліменти на доньку в твердій грошовій сумі розміром по 1 300 грн. щомісячно та на сина по 1\~200 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивач у судове засідання не прибула подавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON]І в судове засідання не зявився, подавши до суду відзив на позовну заяву про часткове визнання позовних вимог, просив стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі по 930 грн. щомісячно, на утримання сина по 750 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повнолітнього віку. Вказав, що на даний час офіційно не працює, на своєму утримання має батьків пенсійного віку, просив справу розглядати за його відсутності. (а.с. 15-20). Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності,\~\~ з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так,\~ч.1 ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод убачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~\~цим Кодексом. Частинами 1-2\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження серії І-МИ № 042175 від 06.02.2007 року та серії І-МИ № 168333 від 03.09.2012 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Із рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.11.2016 року, вбачається, що із відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 765,50 грн. щомісячно та на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 614 грн. до їх повноліття.(а.с.8 ). За правилами ч.1-2,ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1-3ст.181Сімейного кодексу України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 1 до 6 років складає 1492 грн., від 6 до 18 років - 1880 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 1 січня 2018 року не може бути меншим, ніж 940 грн. 00 коп. та 746 грн. 00 коп. відповідно. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя. Також встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід в розмірі 3000-3500 грн. на місяць, на своєму утриманні має батьків пенсійного віку, один з яких являється інвалідом 2 групи. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що дитина має право на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, а тому позовні вимоги щодо зміни розміру стягуваних аліментів підлягають до часткового задоволення, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до абз.4 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. На підставі ст.ст.180-182,184,192 СК України,\~Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»,\~

Outcome: partial