Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] надати їй довідку про відсутність заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги. Свій позов мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Бажаючи отримати субсидію по оплаті за житлово-комунальні послуги їй стало відомо про те, що для оформлення субсидії необхідна довідка про загальну площу її квартири, яку може видати лише керівник Житлово-Будівельного кооперативу ЖСК-24 «МОТОРОСТРОИТЕЛЬ» [PERSON] , проте, маючи особисту неприязнь до неї, [PERSON] відмовилась надавати їй таку довідку. Крім того, вона дізналася, що листом голови Житлово-Будівельного кооперативу ЖСК-24 «МОТОРОСТРОИТЕЛЬ» [PERSON] від 14.05.2018 проінформовано Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради про її заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг станом на 01.05.2018 в сумі 592,35 грн, в результаті чого їй було відмовлено в призначенні субсидії. Однак в дійсності заборгованості по оплаті комунальних послуг у неї не має, [PERSON] повідомила недостовірну інформацію з мотиву особистого неприязного відношення до неї. Таким чином, з метою отримання права на субсидію вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом, яким просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснила, що раніше не мала ніякої заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, проте, звернувшись до [PERSON] за довідкою про відсутність заборгованості за комунальні послуги, отримала відмову через особисті неприязні стосунки, що виникли між ними, через що їй було відмовлено в оформленні субсидії, на яку вона має законне право. Після цього вона перестала у повному обсязі сплачувати вартість комунальних послуг, оскільки вважає, що не має цього робити, бо повинна мати субсидію, яку з саме з вини [PERSON] вона досі не може оформити. Тому станом на теперішній час в неї вже з`явилась заборгованість по сплаті за всі види комунальних послуг. Проте наполягала на тому, що до [PERSON] вона зверталась за довідкою про відсутність заборгованості станом на 01 травня 2018 року, коли в неї дійсно не було заборгованості. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, вважала його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Пояснила, що позивач до неї не зверталась із заявою про надання довідки про відсутність заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг та взагалі ні з якими іншими питаннями до неї не зверталась. При цьому зазначила, що [PERSON] має заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, яка зростає щомісяця, тому вона не буде їй надавати довідку, що не відповідає дійсності. Представник третьої особи в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з тих же підстав, про які вона зазначала, в якості відповідача. Суд, заслухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимогах [PERSON] слід відмовити за наступних підстав. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги-результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно із п. 3, 6 ч. 1 ст. 24 Закону балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг та звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо відсутності заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Як встановлено судом, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . На підтвердження того, що оплата за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] вноситься своєчасно та у повному обсязі, позивачем не надано. В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що казначеєм ЖБК ЖСК-24 ведеться облік наданих субсидій мешканцям будинку, які враховуються при нарахуванні сум за житлово-комунальні послуги, про що вказується у відповідних відомостях, однак позивач самостійно вказує на свій розсуд суми субсидій, таким чином, зменшуючи розмір вказаних сум, в результаті чого утворюється заборгованість з платежів. Позивач пояснила, що вона не згодна з тими сумами субсидій, які вказує казначей, а самостійно вираховує належні їй суми субсидій. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем до позовної заяви копіями повідомлень-квитанцій та відомостей (на звороті), з яких вбачається, що позивач дійсно на свій розсуд розраховувала суми субсидій, таким чином, утворюючи заборгованість. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] , яка повинна нести витрати по утриманню своєї власності та вчасно здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг, проте позивачем не доведено відсутність заборгованості по сплаті цих послуг, а тому не вбачається підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved