Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що 17 серпня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON]. У вказаному шлюби вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача, вона займається її вихованням, та створює належні умови для її проживання. Відповідач жодного зі своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України не виконує, з 2009 року він з донькою не проживає, не бере участі в її вихованні не надає матеріальної допомоги на її утримання, жодного разу не відвідував навчальний заклад де донька навчається, не здійснює будь - яких дій по її вихованню. Вказані фактори позивач розцінює, як ухилення відповідача від участі у виховання дитини, тому звернулася до суду із вказаною позовною заявою та просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін, прийняти визнання позову відповідачем [PERSON] вважає за можливе задоволити позовні вимоги [PERSON] з наступних мотивів. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), [PERSON] є донькою [PERSON]. У відповідності до акту обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON] від 18.10.2016 року (а.с.7) [PERSON] проживає з матір'ю - позивачем [PERSON]. Вказане також підтверджується довідкою виконавчого комітету Іллінецької міської ради № 2024 від 17.10.2016 року (а.с.8). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до висновку органу опіки і піклування - Іллінецької районної державної адміністрації від 01.11.2016 року № 02.9-3117 (а.с.20) орган опіки і піклування вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно [PERSON] є доцільним. Судом встановлено факт відмови відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, який підтверджено добровільною заявою засвідченою приватним нотаріусом Таранюком Т.Є. (а.с.9). При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки визнає встановленим, що відповідач не займається вихованням дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], тому його слід позбавити батьківських прав відносно неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved