Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи тим, що вона проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2007 року, а 28 березня 2015 року вони зареєстрували шлюб і проживали однією сім`єю до грудня 2015 року. 02.03.2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу дітей не мають. Питання щодо поділу майна добровільно не вирішили, тому звертається із позовною заявою про поділ майна подружжя. В період шлюбу і на спільні кошти вони з [PERSON] придбали майно на загальну суму 134 385 грн., а саме: автомобіль ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] в серпні місяці 2015 року, який [PERSON] без її згоди продав в грудні місяці 2015 року за 2000 дол. США, а кошти привласнив собі і добровільно розділити кошти відмовився. В листопаді 2015 року ними було придбано за спільні кошти автомобіль OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] , який залишився у користуванні [PERSON] , вартість автомобіля на сьогодні складає 84160 грн., що підтверджується довідкою наданою ПП [PERSON] від 24.05.2016 року. Автомобілі зареєстровані на [PERSON] , що підтверджується довідкою територіального сервісного центру № 7142 МВС України регіонального сервісного центру в Черкаській області від 20.05.2016 року. Дані автомобілі були придбані за спільні кошти і в період шлюбу, загальна вартість їх складає 134 385 грн. і тому вона має право на Ѕ частину спільного майна і вартість її частки складає 67192,50 грн. Оскільки автомобіль ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] відповідач продав, то вона просить визнати за нею право власності на Ѕ частину коштів, які отримав відповідач від продажу даного автомобіля, автомобіль продано за 2000 дол. США, її частка складає Ѕ частину вартості автомобіля, тобто 1000 дол. США, а відповідно до курсу НБУ на день підготовки позовної заяви сума в гривнях складає - 25112 грн. 50 коп. Вона не буде заперечувати, якщо автомобіль OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] залишиться у власності відповідача, а він їй сплатить грошову компенсацію в розмірі 42080 грн., тобто Ѕ вартості автомобіля. Просить визнати майно, а саме: саме автомобілі ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] і OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину даного автомобіля. Стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частини проданого автомобіля ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] на її користь в сумі 25112 грн. 50 коп. Визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] , зареєстрованого на ім`я [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 671 грн. 93 коп. 02.03.2017 року позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву про зміну позовних вимог, мотивуючи тим, що під час розгляду справи в Уманському міськрайонному суді про поділ майна подружжя, від представника відповідача їй стало відомо, що відповідач автомобіль OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] , після подачі заяви про розірвання шлюбу, переоформив на свою матір. Тому просить визнати майно, а саме автомобілі ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] і OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] спільним майном подружжя. Стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частини проданих [PERSON] автомобілів ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] і OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] на її користь в сумі 67192 грн. 50 коп. Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 671 грн. 93 коп. та витрати на юридичну допомогу в сумі 2000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бурлака В.І. змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, вказавши, що автомобілі ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] і OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] дійсно були придбані в період шлюбу та на спільні кошти, тому [PERSON] має право на грошову компенсацію вартості даних автомобілів, які були продані без її згоди відповідачем і кошти не пішли на потреби сім`ї, а використані відповідачем в особистих цілях. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, причини неявки невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині придбання спірних автомобілів за спільні кошти визнав, але вважає, що оскільки він продав дані автомобілі в період шлюбу, та за згодою позивача, то не має підстав для задоволення позовних вимог. Кошти за продані автомобілі він позивачці передав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено про те, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 28.03.2015 року, актовий запис № 108 ( а.с. 6), який було розірвано 02 березня 2016 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 02.03.2016 року, складено відповідний актовий запис № 11 ( а.с. 7). Згідно довідки № 31/23/42-470 від 20.05.2016 року Регіонального сервісного центру в Черкаській області територіального сервісного центру № 7142, згідно електронної бази даних територіального сервісного центру № 7142 м. Умань за [PERSON] за період з 01.01.2014 року по теперішній час зареєстровані наступні транспортні засоби: OPEL OMEGA 2.01 д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 18.11.2015 року. Також був зареєстрований автомобіль ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] (реєстрація 05.08.2015 року), який в подальшому 03.12.2015 року був знятий з обліку для реалізації. Будь-які інші транспортні засоби, за вказаний період на облік не ставилися з обліку не знімалися. Вартість даних автомобілів підтверджується довідкою наданою ПП [PERSON] від 24 травня 2016 року.(а.с. 10). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Майно, а саме автомобілі марки ГАЗ 3110 ДНЗ [NUMBER] та автомобіль OPEL OMEGA днз [NUMBER] придбані в період шлюбу та на спільні кошти, а тому сторони мають рівні права на володіння користування і розпорядження даним майном, а саме автомобілями. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з ч.1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. Будь-яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна або шлюбного договору суду не надано. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 лютого 2016 року по справі № 6-1500цс/15, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав, що автомобілі були придбані в період шлюбу за їх власні кошти. Ні позивач, ні відповідач не надали суду доказів, що дане майно, а саме автомобілі, які просить розділити позивач, були придбані за кошти одного із них, а тому суд має всі підстави визнати дане майно спільним майном подружжя. В судовому засіданні встановлено, що на час звернення до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, [PERSON] продав автомобільГАЗ 3110 ДНЗ [NUMBER] в грудні 2015 року. Під час розгляду справи в Уманському міськрайонному суді про поділ майна подружжя , а автомобіль OPEL OMEGA 2.01 днз [NUMBER], після подачі заяви про розірвання шлюб з [PERSON] , відповідач в січні місяці переоформив на свою матір. За ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово. Тобто згода одного із подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Відповідач не надав суду доказів, що на відчуження майна, а саме автомобілів була згода позивача та що дійсно частину коштів отриманих за продаж автомобілів було передано [PERSON] . Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони в період шлюбу і на спільни кошти придбали два автомобілі, які було зареєстрована на відповідача [PERSON] , дана обставина підтверджена доказами наданими позивачем по справі. Не заперечували сторони, що дані автомобілі були продані. Відповідачем не надано доказів, що спільне майно, а саме автомобілі були продані зі згоди позивача і що вона отримала частину коштів. Суд вважає, що автомобілі це є цінне майно сторін і згода позивача на їх відчуження є обов`язковою. Оскільки законодавством не передбачено недійсність правочину при відчуженні спільного майна подружжя без письмової згоди одного із подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсним правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного із подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості майна відчуженого не в інтересах сім`ї майна, а тому суд вважає, що позивач правильно визначила свої позовні вимоги, щодо отримання компенсацію за Ѕ части спільного сумісного майна подружжя, а саме за продані відповідачем без її згоди автомобілі придбані в період шлюбу за спільні кошти Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України і свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог, а також наявність фактичних та правових підстав для їх задоволення. Відповідно до п. ч. ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із справи вбачається, що позивачем по справі [PERSON] сплачено судовий у розмірі 671 грн. 93 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.560269518.1 від 30.05.2016 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені нею судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved