Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] , місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] визначити з нею. Свої вимоги мотивувала тим, що 31 жовтня 2015 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 1132. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки з Відповідачем розладилися, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з веденням спільного господарства. Із-за різних поглядів на життя, часто виникали сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. З вересня 2017 фактичні шлюбні відносини між нею та Відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Будь-які її спроби в свій час примиритися з Відповідачем не дали бажаних результатів. У зв`язку з цим вона прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними вже давно припинені. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам малолітньої доньки. Малолітня дитина, яка була народжена за час їх перебування у шлюбі, проживає з нею. Після розірвання шлюбу і в подальшому буде її утримувати та виховувати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, при цьому до суду подала заяву, відповідно до якої позов підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого він не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з позивачкою по справі, а справу просить розглядати у його відсутність. За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 31 жовтня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №1132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 31 жовтня 2015 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 14 квітня 2016 року. Сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Малолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Почуття любові і поваги між ними втрачено. Бажання та наміри відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, як встановлено судом, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Сторонами досягнуто згоди по питанню щодо місця проживання їх малолітньої дочки [PERSON] з позивачкою і суд вважає це правильним і таким, що відповідає інтересам дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.142 ЦПК України та ч.4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню та відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved