Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у в розмірі 1/4 від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 жовтня 2019 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 14 липня 2012 року. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований. Щодо стягнення аліментів за минулий час, то вказує, що вона 16.10.2019 руко зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, однак ухвалою від 08 лютого 2021 року у видачі судового наказу їй відмовлено. За таких обставин, вважає, що аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, оскільки нею було вжито всіх заходів для отримання аліментів. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. На підставі\~ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №32, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб (а.с.7) В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони вказано батьками (а.с.8). Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою №01.02-15/110 від 18.02.2021, виданою Радивилівською міською радою (а.с.9) Як роз`яснено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. У відповідності до ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. Згідно ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 ст. 194 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення аліментів на минулий час, з 16 жовтня 2019 року, не підлягають до задоволення, оскільки звернення до суду із заявою про видачу судового наказу не може слугувати належним та допустимим доказом того, що вона намагалася отримати аліменти від відповідача, а також того, що відповідач в свою чергу свідомо ухилявся від їх сплати. [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дитини поданий до суду 25.02.2021 року. Враховуючи викладене вище, суд вбачає наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини\~в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial