Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 жовтня 2004 року між ними був зареєстрований шлюб, проте фактично шлюбні відносини між ними припинені з 20 червня 2021 року. Вважає, що примирення між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам, оскільки між ними відсутні взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного та наявні різні погляди на життя та обов`язки. Вказує, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають з нею. Спору про поділ спільного майна не має. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що із відповідачем разом не мешкають з весни 2021 року та примирення між ними неможливе. Просить шлюб із відповідачем розірвати, оскільки шлюб існує лише формально. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 18 жовтня 2004 року Новоолексіївською селищною радою Генічеського району Херсонської області шлюбі, про що складено актовий запис № 33. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. З пояснень сторін вбачається, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично зруйнована, її збереження за таких обставин є неможливим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України, встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved