Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 грн щомісячно до 30.06.2018 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина навчається на денному відділенні фінансово-економічного факультету Чернігівського національного технологічного університету. За таких обставин син потребує сторонньої матеріальної допомоги. Відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, при цьому посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 600 грн щомісячно, надав письмові заперечення (а.с.23-24). Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11). Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Після розірвання шлюбу, позивач повернула дошлюбне прізвище Степанюк (а.с.12), а в наступному змінила його на [PERSON], згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою від 18.09.2015 року № 702/23/278 (а.с.5), [PERSON] навчається на 2 курсі в Чернігівському національному технологічному університеті, за денною формою навчання, за контрактом, термін закінчення навчання 30.06.2018 року. [PERSON] проживає разом з матірю (а.с.6). Позивачка є фізичною особою підприємцем, сума її доходу за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року згідно податкової декларації складає 22 092,00 грн (а.с.7). Крім того, позивач працює у ТОВ «Золотий Слон», середньомісячний розмір її заробітної плати становить 309,50 грн (а.с.8). На її утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] Нікіта, [INFO]. Відповідач мешкає окремо (а.с.40), працює в спеціальному авіаційному загоні оперативно рятувальної служби цивільного захисту, отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 3 358,63 грн (а.с.32). Крім того, відповідач 25.01.2013 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с.36). На його утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO] та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку(а.с.33-34, 36-37). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу синові у звязку з його навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що суду не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідача нерегулярного, мінливого доходу та одержання ним частини доходу в натурі, а також беручи до уваги, що на даний час відповідач, крім заробітної плати, інших доходів немає, суд вважає можливим та доцільним визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище [PERSON], стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 600 грн, що відповідно до його заробітної плати становить 1/5 її частини, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 199, 200 Сімейного кодексу України та враховуючи положення п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів позовні вимоги в частині розміру аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.09.2015 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання, до 30 червня 2018 року включно, але не більш ніж до досягнення дитиною 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial