Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить збільшити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на її користь за рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2013 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи із дня звернення в суд і до повноліття дитини. Також, позивачка [PERSON], просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати, пов'язані з лікуванням та реабілітацією сина, дитини-інваліда [PERSON], в розмірі 18 887 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 47( сорок сім) копійок та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що у неї на утриманні є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає спільно з нею. За рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27.08.2013 року, відповідач [PERSON]( який є батьком дитини) сплачує їй аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі 400 гривень. Позивачка вважає, що на даний момент необхідно збільшити розмір аліментів, так як зріс прожитковий мінімум для дитини, що потребує від неї значно більших витрат та зусиль на утримання сина. Також, купівельна спроможність гривні за 2014-15 роки істотно зменшилася, а рівень інфляції збільшився. Також, посилаючись на норми ст.185 Сімейного кодексу України, позивачка вважає за необхідне стягнути з відповідача половину додаткових витрат, що викликані хворобою їх неповнолітнього сина [PERSON] Додаткові витрати були понесені у зв'язку з лікуванням сина та передбачаються, як неминучі, в подальшому. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд цивільної справи 29 липня 2015 року не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується надісланою судовою повісткою про його виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Про причини неявки, відповідач [PERSON] суд не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Відповідно до ч.1 до ст.224 ЦП К України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач на судовий розгляд справи не з'явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, вказаними в позовній заяві. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши надані нею письмові докази, взявши до уваги інші фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Так, у відповідності до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлюють підстави для зміни (збільшення) розміру аліментів, визначених рішенням суду. Такими підставами є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2013 року, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 400(чотириста) гривень щомісячно( а.с.10). Обставинами, які змінили матеріальний стан позивачки [PERSON] після винесення судового рішення про стягнення на її користь аліментів в розмірі 400 (чотириста) гривень, вона вважає зростання прожиткового мінімуму для дитини та зростання рівня інфляції за 2014-2015 роки та зменшення, відповідно, купівельної спроможності гривні, що відповідно, погіршило її матеріальний стан. Суд встановив, що дійсно, на момент вступу в законну силу (07.09.2013 року) рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2013 року, дитині [PERSON], [INFO], було дев'ять повних років. У відповідності до чинного на той час Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік», прожитковий мінімум для дитини цього віку становив 1 210 гривень. На момент звернення [PERSON] до суду з позовною заявою щодо зміни розміру аліментів (08.06.2015 року), дитині [PERSON], [INFO], було одинадцять повних років. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», прожитковий мінімум для дитини цього віку становить 1 286 гривень. За повідомленням Державної служби статистики( сайт газети центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур'єр» /www.ukurier.gov.ua/) індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період січня - травня 2015 року становив 140,1 %, за 2014 рік - загалом 124,9%. Під інфляцією розуміється збільшення загального рівня цін та, відповідно, падіння купівельної спроможності грошей, збільшення грошової вартості життя. Доказами, які підтверджують зміну матеріального стану(погіршення) [PERSON], як отримувача аліментів, є письмова інформація аптечних установ, щодо вартості медичних препаратів, необхідних для лікування дитини [PERSON]Так, вартість однієї упаковки медичного препарату «Мінирин0,2мг№30» становить 1 460 гривень 45 копійок, вартість медичного препарату «Депакін хроно 300 мг №100» становить 591 гривню (а.с.43,59). Відповідно до медичної довідки №27 від 10.02.2015 року сімейного лікаря [PERSON] та письмового консультативного висновку лікаря [PERSON] від 02.10.2014 року, вищевказані препарати необхідні дитині [PERSON] постійно (а.с.25,33). Відповідно до копії посвідчення серія [NUMBER] від 25.01.2011 року, [PERSON] є дитиною - інвалідом, виплату соціальної державної допомоги йому продовжено до 31.12.2015 року(а.с.18). Таким чином, суд робить висновок про те, що дослідженні фактичні дані обґрунтовують вимоги позивачки [PERSON] щодо необхідності збільшення розміру аліментів на її користь для утримання дитини-інваліда. Відповідно до ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме її хворобою. Досліджені судом письмові документи (свідоцтво про одруження, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження) підтверджують фактичні обставини щодо віку неповнолітнього [PERSON] та відповідальності позивачки та відповідача, як батьків, щодо своєї дитини(а.с.7-9). Судом досліджено письмову довідку №27 від 10.02.2015 року сімейного лікаря [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] [INFO], знаходиться на обліку у лікарів невропатолога, кардіолога, педіатра, уролога, ортопеда. У нього діагностовано: епілепсія терапевтично-резистентна з нічними генералізованими епінападами, ангіопатія сітківки, порушення постави, він постійно діагностується і лікується у Демидівській центральній районній лікарні та медичних закладах міст Рівного, Львова та Києва. Також, лікарем підтверджено перебування неповнолітнього [PERSON] на санітарно - курортному лікуванні у місті Моршин санаторії «Світанок» з 31.05.2014 року по 20.06.2014 рік по путівці матері і дитини (а.с.25). Відповідно до копії виписки із медичної карки амбулаторного хворого [PERSON],[INFO], він перебував на лікуванні у санаторії «Світанок» міста Моршин Львівської області (а.с.41). Згідно до письмового консультативного висновку лікаря [PERSON] від 02.10.2014 року, неповнолітньому [PERSON] рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку(а.с.33). Відповідно до консультаційного висновку лікаря [PERSON] від 23.01.2015 року з'ясовано, що [PERSON] встановлено діагноз порушення постави і він потребує ортопедичного режиму(а.с.25). Копії медичних документів, які надані суду позивачкою (а.с.22, 24, 26, 28, 30,31, 33, 34, 35, 37, 38, 39, 40, 41) свідчать про наявність у неповнолітнього [PERSON] хвороби. Згідно до ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово. Судом досліджено письмові документи (товарні та фіскальні чеки, квитанції, квитки на автобус), які підтверджують понесені позивачкою [PERSON] додаткові витрати, у зв'язку з хворобою дитини в сумі 14 969 гривень (а.с.25, 40,42,44-46,48-57). Надані позивачкою письмові документи (довідка про вартість ортопедичного матраса, довідка щодо вартості медичного препарата «Мінирин», довідка щодо вартості санітарно - курортного лікування) підтверджують необхідність додаткових витрат на лікування дитини у найближчий період часу в сумі 22 805 гривень 35 копійок (а.с. 27,58-62). В судовому засіданні досліджено письмову довідку №449 від 25.02.2015 року за підписом посадових осіб ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби. Встановлено, що позивачка [PERSON] працює в даній установі лаборантом, її дохід за період з серпня 2014 року по січень 2015 року становив, за винятком аліментів, 14 983 гривні 43 копійки(а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин,що мають істотне значення. Вважаючи на дослідженні докази щодо доходу позивачки [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність стягнення половини додаткових витрат, у зв'язку з хворобою неповнолітнього [PERSON], із відповідача [PERSON] Згідно з нормами ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують понесення позивачкою [PERSON] витрат на правову допомогу (а.с.63,64), які необхідно стягнути з відповідача на її користь. За подання позовної заяви до суду, позивачкою [PERSON] не було сплачено судовий збір, у сумі 243(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят ) копійок, який встановлений Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позов [PERSON] пов'язаний з правовідносинами щодо аліментних зобов'язань одного із батьків. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає , що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 243(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят ) копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved