Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2018 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього діючим законодавством України обов`язку утримувати дитини, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, надіслав заяву з проханням про відкладення розгляду справи через неможливість виїзду з території Луганської області. Аналогічна заява подавалась відповідачем у день призначення попереднього судового засідання 12.05.2020 року, хоча доказів про поважність причин неявки суду не надано. Разом з тим, враховуючи звернення до суду із заявами про відкладення розгляду справи за відсутності доказів про поважність причин неявки відповідача, чергову неявку останнього у судове засідання, з урахуванням тривалості перебування справи в провадженні суду та її категорію, що стосується інтересів малолітньої дитини, суд розцінює такі дії як зловживання правами, що надані діючим ЦПК України та намаганням уникнути відповідальності. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд сторони, яка задіяні в ході судового розгляду, зобов`язані з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи викладене, тривалість перебування справи в провадженні суду, суд вважає неявку відповідача в судове засідання без поважних причин і можливим розглядати справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням наступного. Сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2018 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Сторони не досягли між собою згоди щодо способу виконання батьком його обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, приймати до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, обов`язок останнього утримувати власну дитину, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved