Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до[PERSON]. про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України та АР Крим, а також до Російської Федерації, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2016 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року їх з відповідачем стосунки почали погіршуватися, згодом вони припинили мешкати як одна родина. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальну допомогу дитині не надає, і на теперішній час ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Позивач [PERSON] бажає повезти дитину у гості до бабусі та дідуся, які мешкають у Російській Федерації, а також на оздоровлення та відпочинок за кордон, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Однак не має можливості отримати згоду на такі поїздки у батька дитини, на підставі чого позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у своєму позові просила розглянути справу у її відсутність та відсутність її представника [PERSON] Відповідач[PERSON] в судові засідання повторно не з'явився,про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті «Судова влада Україна». За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 13) батьками малолітнього [PERSON], [INFO], значаться позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами). Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків». За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними. Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач[PERSON]. батько малолітнього [PERSON], [INFO], ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, можливо надати його матері - позивачу [PERSON] дозвіл на вивіз дитини[PERSON] за межі України без згоди батька. Судові витрати пов'язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved