Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради від 14.08.2014 та 12.03.2015. У позовній заяві позивач вказує, що рішенням сорок другої сесії шостого скликання [PERSON] міської ради від 10.07.2014 її позбавили права постійного користування частиною земельної ділянки площею 0,0256 га під її домоволодінням, яке розташоване за адресою: вул. Тельмана, 133, м. Гадяч Полтавської області і належить їй з 1956 року. Після прийняття вказаного рішення, 14 серпня 2014 року [PERSON] міська рада прийняла рішення, яким надала [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв. м за адресою: вул. Тельмана, 135-а, м. Гадяч Полтавської області. Рішенням [PERSON] міської ради від 12 березня 2015 року такий проект землеустрою затверджено і, як результат, [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку кадастровий № 5320410100:50:004:0962 площею 0,0256 га, яка розташована за вищевказаною адресою. Фактично вказана земельна ділянка була виділена із частини земельної ділянки, на якій знаходиться домогосподарство позивача. З метою захисту своїх прав вона зверталася до Гадяцького районного суду Полтавської області з позовом про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради Полтавської області від 10.07.2014 «Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га, по вул. Тельмана, 133, гр. [PERSON]М.» та від 12.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, за адресою: м. Гадяч, вул. Тельмана, 135-А, землі сільськогосподарського призначення», стягнення матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Гадяцького районного суду від 15.11.2016 її позовні вмоги задоволено частково - визнано незаконним і скасовано рішення [PERSON] міської ради від 10.07.2014 «Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га, по вул. Тельмана, 133, гр. [PERSON]М». Як підставою прийняття такого рішення, суд зазначив у мотивувальній частині - неможливість застосування правил статті 241 Цивільного кодексу України, а відтак правочин було вчинено представником з перевищенням повноважень, зокрема повноважень її покійного сина [PERSON]. Вважає, що рішення [PERSON] міської ради від 14.08.2014 та від 12.03.2015 прийнято з порушенням передбачених законом гарантій землекористувачів та грубо порушують її права. [PERSON] міська рада протиправно позбавила її права користування на частину земельної ділянки під її домоволодінням, прийнявши незаконне рішення 10.07.2014. Враховуючи наслідки недійсності правочину, що доведено у суді (рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.11.2016), [PERSON] міська рада протиправно передала спірну земельну ділянку [PERSON] у приватну власність, а тому рішення [PERSON] міської ради від 14.08.2014 та від 12.03.2015 є незаконними та порушують її права, як користувача земельної ділянки. З метою усунення перешкод у користуванні та повернення у користування частини земельної ділянки під її домогосподарством, позивач знову змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати рішення [PERSON] міської ради від 14 серпня 2014 та 12 березня 2015 року; припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 256 кв. м, за адресою: вул. Тельмана, 135-а, м. Гадяч Полтавської області; зобовязати відділ з питань державної реєстрації прав власності виконавчого комітету [PERSON] міської ради скасувати рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку; зобовязати відповідачів повернути спірну земельну ділянку у її користування на попередніх умовах та усунути перешкоди у користанні даним нерухомим майном; дати правову оцінку діям посадових осіб [PERSON] міської ради, а також [PERSON], та, у разі виявлення у їх діях ознак злочину (зловживання владними повноваженнями та службовим становищем, корупційних дій, підробки документів з метою незаконного збагачення та привласнення чужого майна та ін), направити матеріали до відповідного правоохоронного органу з метою відкриття кримінального провадження, та притягнення винних осіб до відповідальності. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] начальник юридичного відділу виконкому міської ради та [PERSON] завідуючий сектором земельних ресурсів виконкому міської ради у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, суду пояснили, що нині покійний син позивача [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради, як представник [PERSON], з заявою про припинення права користування земельною ділянкою площею 256 кв.м, розташованою по вул. Тельмана, 133 в м. Гадяч. Він [PERSON], як представник міської ради, виїжджав за місцем знаходження спірної земельної ділянки, для визначення межових знаків та здійснював виміри у присутності та за згодою сина позивача та самої [PERSON] На підставі вищевказаної заяви [PERSON] міська рада 10.07.2014 прийняла рішення Про припинення права користування земельною ділянкою [PERSON] Після вилучення вказаного нерухомого майна до міської ради звернувся [PERSON] з питанням про надання йому у приватну власність земельної ділянки, яка перебувала у користуванні позивача. У подальшому, земельній ділянці було присвоєно нову адресу: вул. Тельмана, 135-а, м. Гадяч, а також прийняті рішення 14.08.2014 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» та 12.05.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства». Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.11.2016 рішення [PERSON] міської ради від 10.07.2014 щодо припинення права користування [PERSON] спірною земельною ділянкою скасовано, вказане рішення суду [PERSON] міська рада не оскаржувала. До 2016 року [PERSON] не зверталася до міської ради ні в письмовій, ні в усній формі з питанням незаконного вилучення частини земельної ділянки з її землекористування по вул. Тельмана, 133, даний факт підтверджує те, що вилучення було проведено за добровільною згодою позивача та її сина [PERSON] на користь суміжного землевласника [PERSON]. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили відмовити у задоволенні позову. [PERSON] у судовому засіданні також пояснив, що попереднім користувачем земельної ділянки площею 0,0256 га, розташованої за адресою: вул. Тельмана, 135-А, м. Гадяч Полтавської області, була позивач [PERSON] Але на даний час він є законним власником вказаного нерухомого майна. Позивач, з метою повернення йому боргу, запропонувала частину своєї земельної ділянки, на що він погодився, а також, як різницю вартості земельної ділянки, доплатив їй 16\~000 грн, документального підтвердження передачі позивачу вказаних коштів немає. На підставі рішень [PERSON] міської ради Полтавської області від 14.08.2014 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» та від 12.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», він оформив на себе право власності на земельну ділянку площею 0,0256 га, розташовану за адресою: вул. Тельмана, 135-А, м. Гадяч Полтавської області та отримав Свідоцтво про право власності. Представники третіх осіб відділу Держгеокадастру України в [PERSON] районі та відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету [PERSON] міської ради у судове засідання не зявились, направили на адресу суду заяви про можливість розгляду справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради від 14.08.2014 та 12.03.2015 підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1205 від 12.06.1956 належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: вул. Тельмана, 133, м. Гадяч Полтавської області. Поштова адреса будинку змінювалась з № 55 на № 59 по вул. Нероновича, на № 61 вул. Степаненка, потім на вул. Тельмана, № 133, про що свідчать [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копія договору купівлі-продажу будинку. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.03.1957 № 110, позивачу [PERSON] виділено у користування присадибну земельну ділянку площею 2730 кв.м по вул. Нероновича № 55 (вул. Тельмана, 133) в м. Гадяч. Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 21.11.1996 № 431-3, із землекористування [PERSON] по вул. Тельмана, 133, вилучено земельну ділянку площею 50 кв.м на користь міськземфонду. Загальна площа присадибної земельної ділянки становить 1409 кв.м. У відповідності до рішення сорок другої сесії шостого скликання [PERSON] міської ради від 10.07.2014, припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по вул. Тельмана, 133, [PERSON]М, яка виділялась для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 31.12.2016, визнано незаконним та скасоване рішення [PERSON] міської ради Полтавської області від 10.07.2014 «Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по вул. Тельмана, 133 [PERSON]М.». 14 серпня 2014 року, на підставі заяви [PERSON], жителя [INFO], [PERSON] міською радою Полтавської області прийнято рішення «Про надання дозволу гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв. м., за адресою: місто Гадяч, вул. Тельмана, 135-а». Рішенням пятдесятої сесії шостого скликання [PERSON] міської ради Полтавської області від 12 березня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га відповідачу [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, за адресою: м. Гадяч, вул. Тельмана, 135-а, землі сільськогосподарського призначення та передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку. На підставі вищезазначених рішень [PERSON] міської ради, відповідачу 10.04.2015 видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0256 га, кадастровий номер: 5320410100:50:004:0962 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: вул. Тельмана, 135-а, м. Гадяч Полтавської області. Згідно повідомлення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22.03.2017 № 02-33/203, земельна ділянка площею 0,1459 га по вул. Тельмана, 133, якою користувалась [PERSON], станом на 01.10.2014, відносилася до комунальної власності міської ради. У відповідності до ст. 121 ЗК України, норма землекористування на території міста для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить не більше 0,010 га, позивач користувалася земельною ділянкою, що перевищує норму, визначену чинним законодавством України і на даний час користується земельною ділянкою площею 0,1203 га, що є порушенням норм земельного законодавства. При розгляді заяви [PERSON] про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,0256 га по вул. Тельмана, 133, у разі подальшої її передачі у користування чи власність фізичним особам, спеціалістами міськвиконкому з членами депутатської постійної комісії з земельних питань міської ради була запропонована адреса даній земельній ділянці вул. Тельмана, 135-а, яка була зазначена відповідачем [PERSON] у заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому ст. 152 Земельного Кодексу, відповідно до якої держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Норми ст. 152 ЗК України кореспондуються з вимогами частини першої статті 55 Конституцій України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Позивачем у позовній заяві та її представником у судовому засіданні надано достатньо доказів, що вказують на неправомірні дії [PERSON] міської ради, в результаті яких [PERSON] було протиправно позбавлено права користування земельною ділянкою, наданою їй на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.03.1957 № 110, для обслуговування житлового будинку, оскільки, як встановлено у судовому засіданні та доведено рішенням Гадяцького районного суду від 15.11.2016, позивач не проявила волевиявлення щодо добровільної відмови від права користування частиною земельної ділянки площею 0,0256 га, законним користувачем якої вона на той час була. Враховуючи, що на даний час визнано незаконним та скасовано рішення [PERSON] міської ради від 10 липня 2014 року «Про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,0256 га по вул. Тельмана, 133 [PERSON]М.», на підставі якого приймалися наступні рішення, а саме 14 серпня 2014 року «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 256 кв.м за адресою: м. Гадяч, вул. Тельмана, 135-а» та 12 березня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0256 га [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, за адресою: м. Гадяч, вул. Тельмана, 135-А, землі сільськогосподарського призначення», саме з цих підстав, тому вони також підлягають скасуванню, оскільки є такими, що порушують права позивача. З письмових пояснень виконавчого комітету [PERSON] міської ради слідує, що відповідач обґрунтовує законність прийнятих рішень тим, що позивач [PERSON] користувалася земельною ділянкою, яка перевищує норму, визначену ст. 121 ЗКУ, якою встановлено, що на території міста для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площа земельної ділянки має становити не більше 0,10 га. Суд вважає, що дане твердження не заслуговує на увагу, оскільки земельна ділянка площею 0,0256 га вилучалась із користування [PERSON] не з підстав порушення ст. 121 Земельного Кодексу України, а на підставі заяви про припинення права користування земельною ділянкою і, як наслідок, [PERSON] міською радою 10.07.2014 прийняте рішення про припинення права користування вказаною земельною ділянкою, яке в даний час скасоване та визнане незаконним. Однією із підстав припинення права власності, як зазначено у п. 3 ст. 346 ЦК України, є припиння права власності на майно, яке за законом не може належати особі. Положеннями ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки право власності у відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0256 га виникло на підставі рішень, прийнятих [PERSON] міською радою, які підлягають скасуванню, тому за законом спірна земельна ділянка не може належати йому і для відновлення порушених прав позивача право власності відповідача підлягає припиненню одночасно з оскаржуваними рішеннями, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,0256 га, за адресою: вул. Тельмана, 135-а, м. Гадяч Полтавської області. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхо м відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Виходячи зі змісту вищевказаної статті Земельного кодексу України, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо зобовязання відповідачів повернути земельну ділянку площею 256 кв.м, за адресою: вул. Тельмана, 135-а, м. Гадяч Полтавської області у її користування на попередніх умовах також підлягає до задоволення. У ході розгляду справи представником позивача було уточнено позовну вимогу в частині усунення перешкод у використанні земельної ділянки, а саме шляхом зобовязання відповідачів знести паркан, який знаходиться на спірній земельній ділянці. Суд, розглянувши дану позовну вимогу, вважає, що вона не може бути задоволеною, оскільки позивачем дана обставина нічим не підтверджена, оскільки відсутні докази, як про наявність такого паркану взагалі, так і того, що він перешкоджає позивачу в реалізації своїх прав. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однією із позовних вимог позивача є вимога дати правову оцінку діям посадових осіб [PERSON] міської ради, а також [PERSON] та у разі виявлення в їх діях ознак злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність, направити матеріали до відповідного правоохоронного органу, з метою відкриття кримінального провадження та притягнення винних осіб до відповідальності. Суд, розглянувши дану позовну вимогу, вважає, що вона не підлягає до задоволення, оскільки не відноситься до охоронюваних законом порушених прав позивача, та яка має вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Під час розгляду даної цивільної справи, судом не встановлено обставин, які б давали підстави для звернення до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину учасниками даного судового провадження. Відповідно до довідки МСЕК від 12.11.1993, позивач [PERSON] є інвалідом першої групи по зору, тому її на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з п. 13 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, суд вважає, що з відповідача [PERSON] міської ради на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2560 грн, виходячи з розрахунку: 640 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу) х 4 (кількість позовних вимог немайнового характеру), а з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн, пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме щодо зобовязання повернути земельну ділянку позивачу.

Outcome: partial