Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 23.04.1988 Єпіфанівською сільською радою Ворошиловградської області (актовий запис № 1). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Свої вимоги позивач мотивує тим, що подружні стосунки між ними були припинені з 2018 року, оскільки спільне життя із відповідачем не склалося. Позивач не бажає примирення. На підставі вищевказаного, просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище чоловіка. У судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та просить його задовольнити. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із призначенням судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням того, що до розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, судом вирішено ухвалити рішення у справі з підстав визнання відповідачем позову і прийняття такого визнання судом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 квітня 1988 року Єпіфанівською сільською радою Ворошиловградської області, актовий запис № 1, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23.04.1988 (а.с. 9). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі, вважаючи за необхідне розірвати шлюб, з підстав, вказаних у позові. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо залишення післяшлюбного прізвища « [PERSON] », суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, питання зміни прізвища, за загальним правилом, вирішується особою у позасудовому порядку. Відсутність спору щодо подальшого іменування позивачки, виключає потребу у судовому захисті даного права. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із квитанції № 74, дата оплати 03.09.2020, [PERSON] здійснила сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки сплаченого судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved