Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування своєю власністю шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. 1 Травня, буд. 45 та зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. 1 Травня, буд. 45, на підставі договорів купівлі-продажу від 01.12.2011 року. За даною адресою зареєстровані [PERSON], позивач по справі, ті [PERSON], її колишній громадянський чоловік, з яким позивач на даний час не спілкується і який фактично не проживає у будинку з травня місяця 2016 року, не має у вказаному будинку ні особистих речей, ні будь-яких інших предметів вжитку. Його реєстрація перешкоджає її правам, яка власника, вільно користуватися, розпоряджатися, володіти своєю власністю, тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа, відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, надали клопотання про розгляд справи за відсутності представника, просять винести рішення відповідно чинного законодавства. Третя особа, Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, надали телефонограму про розгляд справи без участі представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, \~дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та \~відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. 1 Травня, буд. 45, на праві власності належить [PERSON], позивачу по справі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 21.12.2011 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 21.12.2011 року. Згідно копії домової книги за вищевказаною адресою по теперішній час зареєстровані [PERSON], позивач по справі, та [PERSON], відповідач по справі. Із акту обстеження житлового будинку від 12.09.2017 року вбачається, що відповідач дійсно в житловому будинку не проживає, особистих речей не виявлено, місце його проживання невідомо. Статтями 10, 57, 60, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється \~на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести \~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Конституція України ( ст. 47)\~ проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), захищає право на повагу до приватного життя. Складовою права на приватне життя є недоторканість житла. В протоколі 1 до Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно Постанови\~ Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на\~підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Згідно із ч.3 ст. 347 ЦУК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. У витязі про Державного реєстрацію прав від 25.01.2012 року зазначено, що право приватної власності на житловий будинок за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області, вул. 1 Травня, буд. 45, належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2011 року. Отже, не зняття з реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою порушує право власності позивача та створює перешкоди у розпорядженні її майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про визнання особи померлою. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved