Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, з яких складається будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: провулок Гайовий, буд.26 місті Чернігові. (а.с.2-4). Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на садибу по пров. Гайовому, буд.26 у місті Чернігові. Зазначає, що за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно заповідається [PERSON], [PERSON] та їй. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавець на здав в експлуатацію будинок, право власності на будинок не зареєстрував, вона позбавлені можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, при викладенні пояснень посилався на обставини зазначені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Представник відповідача - [PERSON] міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи на стороні відповідача - Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.91). Суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача та третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно договору від 24 березня 1954 року, укладеного між комунальним відділом виконкому [PERSON] міської ради народних депутатів та [PERSON], останньому відведено земельну ділянку по пров. Гайовому, буд.22, площею 425 га, для будівництва житлового будинку (а.с.38). В 1971 році [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Відповідно свідоцтва про смерть, 29 грудня 1987 року помер [PERSON] (а.с.5). Спадкоємцем майна після померлого стала [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи, 08 серпня 2015 року померла [PERSON] (а.с.8), яка за життя 15 липня 2004 року склала заповіт, яким заповідала все своє майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.48 зв). Згідно копії свідоцтва про смерть 30.12.2007 року помер [PERSON] (а.с.72). Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а.с.90) спадкові справи після померлого [PERSON] не заводились. З копії спадкової справи (а.с.29-52) вбачається, що спадкоємцями за заповітом після померлої [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON], яка в силу ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с. 100) вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у встановлений строк не заявила про відмову від неї. Таким чином, спадкоємцями на даний час є [PERSON] та [PERSON], які звернулись до Другої [PERSON] держаної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановами №3085/02-31 від 22.06.2016 року (а.с.51 зв) та №605/02-31 від 10.02.2016 року (а.с.49) їм відмовлено через те, що право власності на зазначену садибу не зареєстровано. Як вбачається із листа КП [PERSON] МБТІ №112 від 20.01.2016 року, право власності на обєкти нерухомості по провулку Гайовому, буд.26 у місті Чернігові не зареєстровано (а.с.48). Відповідно рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.07.2016 року (а.с.96-99), визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Чернігів, провул. Гайовий, 26, в порядку спадкування після померлої 08 серпня 2015 року [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Виходячи з ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. (стаття 182 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] не набула права власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських споруд по провул Гайовому, буд.26 у місті Чернігові, оскільки не було проведено державну реєстрацію нерухомого майна, що того вимагає закон, а фактично вона до припинення цивільної правоздатності була власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва вказаної частини будинку з господарськими спорудами, а тому відповідно до ст.19 Конституції України, та з урахуванням положень ст.ст.331 ЦК України, за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими спорудами по провул Гайовому, буд.26 у місті Чернігові.

Outcome: approved