Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання. В обґрунтування позову зазначила, що 22.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки та кошти на її утримання не надає. Позивачка [PERSON] працює робітницею ЛТД «Міда», отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає для виховання та утримання доньки [PERSON]. Відповідач [PERSON] працює не офіційно водієм, отримує регулярну заробітну плату, інших аліментних зобовязань не має, та в змозі надавати матеріальну допомогу дочці та кошти на утримання позивачки. [PERSON] проживає разом з дитиною без реєстрації, за адресою: [ADDRESS]. У звязку з чим, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитини повноліття. Також, позивачка просить стягнути з відповідача кошти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] віку трьох років, тобто до 19.04.2018 року. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в матеріалах справи знаходиться розписка, згідно якої [PERSON], особисто отримав повістку про виклик у судове засідання. Відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали заяви, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що 22 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №146539, виданий Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1250. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ЖС №279312, видане 28.04.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції, актовий запис №284, батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом з нею, проживають її діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою б/н від 03.01.2018 року, виданою головою правління ОСББ «Будівник-10» - [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, на підставі ст. 84 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивачки законними, обґрунтованими, у звязку із чим вони підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved