Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним та визнання договору купівлі - продажу укладеним на суму 80000 гривень, в обґрунтування якого вказала, що в 2004 році будучи розведеною і не забезпеченою житлом, скориставшись матеріальною допомогою свого батька [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу [PERSON] 15.09.2004 року реєстровий номер 3285, вона набула у свою особисту приватну власність однокімнатну квартиру [ADDRESS], де зареєструвалася і поселилася на проживання разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] . 01.12. 2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який перейшов проживати до її однокімнатної квартири, що значно погіршило її з донькою житлові умови і викликало необхідність в розширенні жилплощі . Порадившись зі своїм батьком щодо поліпшення своїх житлових умов і заручившись його обіцянкою надати їй матеріальну допомогу в розмірі 10тис. доларів для придбання більшої квартири, вона прийняла рішення продати свою однокімнатну квартиру і за виручені від її продажу кошти з урахуванням додатково їй наданих батьком 10 доларів США купити двохкімнатну квартиру , де у її доньки буде окрема кімната. Після оголошення про продажу однокімнатної квартири по [ADDRESS] до неї звернулася [PERSON], заявивши про своє бажання купити оголошену до продажу однокімнатну квартиру .За обопільною згодою домовилися про продажну ціну квартири в розмірі 16 тисяч доларів США, що на той період часу було еквівалентним 80000 гривень, які покупець [PERSON] була готова передати повністю за першою вимогою .Щодо нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири , [PERSON] посилалася на те, що в провадженні суду знаходиться її справа про розірвання шлюбу і документальне оформлення вона бажає зробити пізніше , після розірвання шлюбу. В вересні 2007 року позивачка дізналася про термінову продажу двохкімнатної квартири по вулиці Гоголя, 68 в місті Вовчанську за еквівалент 23000 доларів США, яка повністю задовольняла її бажання і відповідає її грошовим можливостям з розрахунку, що 16000 доларів вона отримує від [PERSON] за продаж своєї однокімнатної квартири і 10000 доларів добавляє їй батько [PERSON] , як матеріальну допомогу для забезпечення житлом своєї дочки і онуки. На початку жовтня місяця 2007 року покупець [PERSON] до нотаріального посвідчення договору , за письмовою розпискою передала позивачці домовлену ціну за продану їй квартиру [ADDRESS] в розмірі 16000 доларів США , що було еквівалентно 80000 гривень. Але з метою зменшення витрат за нотаріальне оформлення, які за домовленістю мала нести [PERSON], в п.2 договору купівлі-продажу було зазначено продажною ціною не фактичну продажну суму 80000 гривень , а 23000 гривень , що відповідало дійсній вартості квартири, згідно довідці БТІ 22872 гривни. Оскільки зазначений пункт договору не відповідає дійсності, позивач просить визнати його недійсним і вважати договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори 21.12.2007 року за реєстровим номером 4686, укладеним з ціною купівлі-продажу 80000 гривень. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні свої позивні вимоги підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог [PERSON], просила їх задовольнити , а також пояснила , що дійсно вона купила у позивачки квартиру за 80000гривен , а в договорі вказали суму 23000гривен. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно п.2 договору-купівлі продажу від 21.12.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального контори за реєстровим № 4686, [PERSON] продала, а [PERSON] купила у неї однокімнатну квартиру за [ADDRESS], продаж зазначеної квартири вчинився за ціною: 23000 гривень, але фактично гроші в сумі 80000 гривень були сплачені покупцем продавцю повністю, ще до підписання цього договору , а не 23000 грн., як вказано в договорі. (а.с.4) Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зазначене свідчить про те, що оспорюванний договір суперечить ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215ЦК України є підставою для визнання його частково недійсним. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивач довела суду недійсність вказаного правочину, надавши належні та допустимі докази, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved