Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори від 04.06.2003 року, являється власником будинку [ADDRESS] . У належному їй будинку з 2013 року зареєстрований також [PERSON] , який є її пасинком. З грудня 2015 року відповідач виїхав проживати в м. Київ, за місцем реєстрації не з`являється, за комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку знятися з місця реєстрації відмовляється, мотивуючи зайнятістю, тому позивач вважає, що відповідач втратив право користування житлом. Через реєстрацію відповідача у будинку вона не може отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-57 цс 11. Наведене свідчить, що задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на то причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання понад встановлений законодавством термін. Згідно ст. 405 ЦК України член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік . У судовому засіданні встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2003 року, за яким позивач є спадкоємицею 1 / 2 житлового будинку [ADDRESS] , та копією договору дарування позивачу 1 / 2 частки житлового будинку [ADDRESS] від 05.12.2014 року. Згідно довідки про склад сім`ї від 27.11.2018 року №1474, у буд. [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 27.11.2018 року, складеного комісією в складі голови вуличного комітету Попова В.І ., сусідів Красюк В.О. та Дякова Г.Д. [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] протягом трьох років. Позивач, не може належним чином розпоряджатись своєю власністю, зокрема, не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 704 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved