Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Стальненської сільської ради Джанкойського району про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що вона 21.10.1992 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Стальненською сільською радою Джанкойського району АР Крим за реєстровим номером 155, придбала житловий будинок [ADDRESS]. Право власності було зареєстроване відповідно до вимог діючої на час укладання правочину Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року в погосподарській книзі Стальненської сільської ради Джанкойського району, правовстановлюючий документ при цьому не видавався. При зверненні до Реєстраційної служби Джанкойського міськрайонного управління юстиції їй рішенням № 8325004 від 26.11.2013 року відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно. Посилаючись на викладене, ст. 128 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 328 ЦК України просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, в письмовій заяві просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, в письмовій заяві просить справу розглянути за відсутності представника, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксація судового процесу не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, які надані суду, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач 21.10.1992 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та колгоспом ім. Леніна, зареєстрованого Стальненською сільською радою Джанкойського району АР Крим за реєстровим номером 155, придбала житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.5). Згідно відомостей погосподарської книги Стальненської сільської ради Джанкойського району №30 за 1992-1995 роки, облікової картки об'єкту погосподарського обліку за 2011-2014 роки [PERSON] записана як голова домогосподарства [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Стальненської сільської ради Джанкойського району від 28.11.2013 року привласнено адресу домоволодінню, зареєстрованому за [PERSON]: [ADDRESS] (а.с.30). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Джанкойського МРУЮ № 8325004 від 26.11.2013 року відмовлено у реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Правовідносини стосовно моменту набуття права власності регулюються ст. 128 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення права власності на спірний житловий будинок, відповідно до якої право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. З аналізу змісту пункту 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка діяла до 13.12.1995 року, вбачається, що право власності фізичної особи на жилий будинок може підтверджуватися записом у погосподарській книзі сільської ради. Саме на підставі цього запису виконком місцевої ради приймає рішення про оформлення права власності на будинок з видачею власнику відповідного свідоцтва. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції №22/5 від 25.08.1994 року, при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку (частини будинку), який знаходиться в сільському населеному пункті, подається один з передбачених у пункті 44 цієї Інструкції документів, що підтверджують право власності відчужувача на жилий будинок (частину будинку). При відсутності такого документа до договору додається довідка виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки, а також де розташований будинок - на землі державного фонду, чи на землі, закріпленій за колгоспом, радгоспом або іншим сільськогосподарським підприємством, організацією, установою; страхову оцінку будинку; кому належить відчужуваний будинок - колгоспному (одноосібному селянському) двору чи господарству робітника (службовця). Якщо відчужуваний будинок є майном колгоспного (одноосібного селянського) двору, в довідці повинні бути перелічені всі члени двору з зазначенням числа, місяця і року їх народження, а якщо належить господарству робітника (службовця) і відчужувачем є учасник спільної часткової власності, в довідці повинні бути перелічені всі її учасники. В такій довідці можуть бути також зазначені дані про відсутність заборгованості по податках та страхових платежах, відсутність заборони відчуження та інші дані, які вимагаються відповідно до загальних правил посвідчення угод про відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників (додатки № 32, 33). Якщо право власності відчужувача на жилий будинок (частину будинку) згідно з реєстрацією в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих підтверджується одним з правовстановлюючих документів, передбачених у пункті 44 цієї Інструкції, службова особа виконавчого комітету при посвідченні договору про відчуження жилого будинку (частини будинку) вимагає подання цього документа і, крім цього, до договору також додається вищезазначена довідка виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. За змістом зазначеної норми закону до 1994 року підтвердженням належності громадянину жилого будинку (частини будинку) вважався запис в погосподарській книзі, а правовстановлюючим документом - відповідна довідка виконавчого комітету сільської (селищної) Ради. Відповідно до положень Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27.06.1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13.04.1979 року № 112/5 суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Обов'язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.04.2004 року. В той же час приписами ч. 4 ст. 3 цього Закону ( в редакції № 1878-VI від 11.02.2010) зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. За таких обставин, право власності [PERSON] на домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами) [ADDRESS], яке виникло до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не зареєстровано у встановленому цим законом порядку, є дійсним, оскільки реєстрація такого право власності була проведена в 1992 році відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Відповідно довідки Стальненської сільської ради Джанкойського району №945 від 13.11.1013 року житловий будинок [ADDRESS] на балансі сільської ради не перебуває. Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Згідно технічного паспорту домоволодіння складається з житлового будинку літера «А» 1962 року побудови, літера «а» 1962 року побудови, тамбуру літера «а1» , 1974 року побудови, сараю літера «Б», сараю літера «В», курнику літера «Г», вбиральні літера «Д». Оскільки судом встановлено, що право власності на нерухоме майно виникло у встановленому законом порядку, а позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ на будинок, право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved