Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 27 січня 1996 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання з відповідачем не склалося через різницю поглядів та втрату почуттів, з березня 2015 року фактично припинено ведення господарства, в зв`язку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі, на задоволенні позову наполягає та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 27 січня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянської міської Ради народних депутатів Черкаської області, актовий запис 18, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не з`явився, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, відтак позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З позовної заяви вбачається, що позивач бажає залишити прізвище « [PERSON] ». На стягненні судових витрат по справі позивач не наполягала. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved