overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 квітня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 264; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим з червня 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1111; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в червні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим з червня 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та просила задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 292, дітей від шлюбу немає. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони з червня 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у березні 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 726; шлюб у сторін перший, від шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON] Мєдіко Володимирівну, [INFO], та [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у березні 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у вересні 2016 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2006 року у Третьому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 54; шлюб у сторін перший, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у вересні 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б його моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у грудні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 грудня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1803; від шлюбу дітей немає. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у грудні 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у жовтні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що предявлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1031; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у жовтні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в звязку з чим у лютому 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог і надання згоди на розірвання шлюбу. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2016 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1666; від шлюбу дітей немає. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у лютому 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїй адресованій суду письмовій заяві позивач вказала, що строк для примирення не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час вона і відповідач втратили почуття любові один до одного, в звязку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що, по-перше, їх сімейне життя не склалося, в зв'язку з чим у серпні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, після чого заходів для примирення не вживали; і, по-друге, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу неможливе, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що пред'явлений позивачем до нього позов про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 02 квітня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 242; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки через відсутність порозуміння, різницю в поглядах на життя та різницю характерів між ними відбувалися непорозуміння, що призвело до суттєвого погіршення їх стосунків. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони у серпні 2017 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та в подальшому не вживали заходів для примирення. Крім того, в своїх адресованих суду письмових заявах сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Більш того, позивач в позовній заяві зазначає, що станом на цей час він і відповідач втратили почуття любові один до одного, в зв'язку з чим подальше спільне життя з відповідачем і збереження їх шлюбу суперечило б її моральним принципам та інтересам. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved