Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним: 19 травня 2012 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Укладаючи шлюб з відповідачем позивачка мала на меті збудувати міцну та щасливу сім'ю. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розпаду сім'ї стало, те що відповідач позивачку не поважає як жінку, не допомагає в побуті, зовсім не враховує її інтереси, не бажає слухати і чути, через що у них виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому душевні страждання. Всі її спроби налагодити стосунки не були успішними, чоловік відмовляється йти на компроміс. Представник позивачки в судовому засіданні просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просив розірвати шлюб з позивачкою. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 19.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Моцар) [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ЕЛ № 067606 від 19.05.2012 року. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved