Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності документу, у якій зазначила, що при подачі документів для реалізації свого права було виявлено розбіжність у написанні прізвища, через що віділом Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонської області було відмовлено у їх прийнятті. Підставою для відмови став факт того, що в державному акті на право власності на земельну ділянку та інших правовстановлюючих документах виявлено розбіжності в зазначеному прізвище, а саме: «Чипчева» - «Чіпчева». Даний факт унеможливлює реалізацію заявницею права на одержання нового Державного акту. У судовому засіданні представник заявниці та заявниця підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення не заперечували. Вислухавши пояснення представника заявниці, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п. 6 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідний заявнику для отримання нового Державного акту. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що 03 листопада 1973 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований міським ЗАГС м.Херсон, актовий запис №1569. У свідоцтві про укладання шлюбу прізвище дружини на російській мові зазначено «Чипчева»(а.с.6). 07.12.2004 року, на підставі розпорядження Бериславської райдержадміністрації від 25.07.2002 р. №368, на імя [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ХС№066871, яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району(а.с.8). Заявницею було виявлено розбіжності у написанні свого прізвища, а саме: в паспорті громадянина України її прізвище зазначено «Чіпчева», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено «Чипчева». Прізвище «Чіпчева» значиться і в інших документа заявниці(а.с.4,7). З 09.09.2013 року втратила чинність «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку, якою передбачалася видача нового державного акту у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01.01.2013 року документом , який підтверджує право власності на новостворену земельну ділянку, є не акт на право власності на земельну ділянку, а Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved