Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, ухвалити рішення, згідно якого визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] пояснила, що є спадкоємцем майна, що належало її батьку [PERSON], який помер [INFO]. До складу спадщини увійшло майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], який належав її батьку та діду [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], діючий за довіреністю від 11.07.2016 року (а.с. 43), позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти вказаного позову в частині заявлених вимог, що стосуються визнання права власності в порядку спадкування за законом на весь житловий будинок [ADDRESS], а не на його частину, оскільки вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині необгрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. [PERSON] пояснив, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.2011 року. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина до якої входив даний житловий будинок і вважає, що відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, право на спадкове маймо, в тому числі вказаний будинок, в рівних частинах успадкували його дружина [PERSON] та його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином, кожний зі спадкоємців успадкував 1/4 частку спадкового майна. На думку відповідача після смерті [PERSON] [INFO] до ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1261, 1267 ЦК України, спадкоємцями за законом її частки спадкового майна були в рівних частках її діти [PERSON] та [PERSON], а також її онуки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України мали б успадкувати за правом представлення ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері - [PERSON]. Також позивач вказав, що оскільки він на час смерті його матері [PERSON] не проживав разом з нею та своєчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України він вважається таким, що не прийняв належну йому частку в спадщині своєї матері. Разом з тим, [PERSON], який на час смерті [PERSON] постійно проживав разом з нею, що підтверджується довідкою Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 301 від 21.06.2016 року відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ч. І ст. 1266 Цивільного кодексу України вважається таким, що прийняв за правом представлення ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері - [PERSON]. Таким чином, [PERSON] має право на 1/2 частку у спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON], та відповідно 1/3 частки у спадщині, яка належала його матері [PERSON] Відповідач у своєму запереченні проти позову, поданому раніше коли справа перебувала у провадженні іншого судді, просив залучити до участі у справі [PERSON], але при даному судовому розгляді з заявою чи клопотанням з цього приводу до суду не звертався. Суд, вислухавши сторони, дослідивши зібрані письмові докази та оцінивши їх в сукупності, прийнявши часткове визнання позову відповідачем, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1220 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 Цивільного Кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, днем відкриття спадщини після померлого [PERSON] є [INFO]., місцем відкриття спадщини с. Леб'яже, Чугуївського району Харківської області. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно 23.02.2016 року виконавчим комітетом Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS], який належав [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.11.2001 року (а.с. 47). Ніхто після його смерті до нотаріальної контори з заявою для оформлення спадщини не звернувся. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року - для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином особами, які фактично прийняли спадщину після [PERSON], є його дружина [PERSON] та син [PERSON], так як були зареєстровані та мешкали разом з померлим і вступили в управління та володіння спадковим майном, про відмову від спадщини не заявляли, що підтверджується довідкою Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 599 від 24.11.2015 року (а.с. 50). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 23.02.2016 року виконавчим комітетом Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 5). Ніхто з заявами про прийняття спадщини у відповідності до чинного законодавства до нот контори не звертався. Єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON], який прийняв спадщину фактично, є її син [PERSON], родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 28.04.1959 року (а.с. 6), фактичне прийняття спадщини підтверджується довідкою Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 600 від 24.11.2015 року (а.с. 49). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 15.10.2015 року виконавчим комітетом Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 5). За час життя [PERSON] не склав заповіт, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його донька і позивач по справі - [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом звернення у передбачений законом строк з відповідною заявою до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 02.04.1999 року (а.с. 6) та листом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області № 3304/01-16 від 13.06.2016 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно п. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До складу спадщини згідно ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved