Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просилавизнати [PERSON] таким, що втратив право на житлову площу в будинку по [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, щоїй на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.1999 належить 11/20 частин будинку по [ADDRESS] . В даній частині будинку зареєстровані: вона, її син [PERSON] та неповнолітня дочка [PERSON] . Більше року в належній їй на праві власності частині будинку її син не проживає, участі в утриманні житла не бере, за надані комунальні послуги не платить. Оскільки він переїхав в інший населений пункт та не має наміру повертатися проживати в м. Умань, вона запропонувала йому знятися з реєстрації, але відповіді від нього так і не отримала. На її дзвінки відповідач не відповідає, уникає спілкування з нею, а тому вона вирішила звернутися до суду з позовом. На її утриманні перебуває неповнолітня дитина, а тому сплачувати комунальні платежі за сина вона не має можливості. З її боку будь-яких перешкод щодо проживання [PERSON] в будинку не було, будь-яких домовленостей щодо користування житлом між ними також не було. [PERSON] перешкоджає їй використовувати права власника в повному обсязі, тому вважає, що він втратив право на користування даним житлом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 55/100 (11/20) частин жилого будинку [ADDRESS] і розташований на присадибній ділянці розміром 600 кв. м, відповідно до: договору купівлі-продажу від 29.04.1999 серії ВВА № 491347, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Очеретяною В.В.; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3036823 від 10.03.2004. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , що підтверджується записами будинкової книги на вказаний житловий будинок та відповіддю за вих. № 01/01-20/3459/01/2655 від 08.04.2020 виконавчого комітету Уманської міської ради на запит суду. Відповідач [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] більше року. Зазначене підтверджується актом № 185 від 12.03.2020 року за підписом голови квартального комітету № 10 Косенко Ю.Ю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає за цією адресою більше одного року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому позов належить задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатила позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved