Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Часовоярської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, серед якого квартира [ADDRESS], яка належала померлій на підставі рішення суду. У встановлений законодавством строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON], на що їй нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2016 року через те, що після отримання рішення суду про визнання права власності на вказану квартиру спадкодавець не зареєструвала його відповідно до вимог законодавства, у зв'язку з чим позивач не може оформити право власності на зазначену квартиру та була вимушена звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Часовоярської міської ради Донецької області до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, Часовоярським міським головою Опанасенко О.М. надано до суду заяву, в якій вона просила розглянути справу за відсутності представника Часовоярської міської ради Донецької області, зазначивши, що заперечень проти задоволення позову не має. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 серії [NUMBER] від 08 вересня 2015 року (а.с. 52), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 50, 51), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 49), свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 53), свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] року померла бабка позивача [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як встановлено в ході судового розгляду справи[ADDRESS], розташована в будинку [ADDRESS], належала померлій [PERSON], що підтверджується копією заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2008 року (а.с. 7-8) та технічним паспортом на вказану квартиру (а.с. 9-11). Судом встановлено, згідно заповіту від 28 лютого 2001 року [PERSON] заповіла усе її майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, її онучці [PERSON] (а.с. 44), однак вказана особа відмовилась від спадщини за заповітом, що підтверджується відповідною заявою зі спадкової справи від [INFO] року (а.с. 39). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 64787134 від 01 серпня 2016 року відомості у вказаних реєстрах відносно квартири [ADDRESS] 21 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Часів Ярської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON], померлої [INFO] року (а.с. 48). Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Часів-Ярської державної нотаріальної контори Янюк С.В. від 15 липня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під номером дев'ять у будинку під номером чотири по [ADDRESS] яка належала померлій [INFO] року [PERSON], з тих підстав, що наданий спадкоємцем [PERSON] правовстановлюючий документ квартиру (рішення Артемівського міськрайонного суду від 24 вересня 2008 року, справа 2-7033-2008) під номером дев'ять у будинку під номером чотири по [ADDRESS] належним чином не зареєстрований, що суперечить п. 4.15 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с. 30). Відповідно до статей 1216, 1261, 1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності померлій [INFO] року [PERSON], яка у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на спадкове майно, що робить на сьогодні не можливим оформлення спадщини на вказану квартиру позивачем. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позов [PERSON] до Часовоярської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved