Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO] Син знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні сина не приймає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В грудні 2013 року [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд про задоволення позову. Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання 14.11.2013, 12.12.2013 та 15.01.2013 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду невідомо. Прокурор Кривда Т. В. в судовому засіданні вказала, що позбавлення батьківських прав відповідача не порушує прав та не суперечить інтересам неповнолітнього. Вважала доцільним задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи за довіреністю підтримала висновок органу опіки та піклування ММР. Позивач та її представник в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Згідно довідки ЖКП ММР «Бриз» від 23.09.2013 за № 240 [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради від 26.12.2013, виходячи з інтересів дитини вирішено вважати недоцільним позбавлення батьківський прав відповідачів (а. с. 64). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] (мати відповідача) пояснили, що відповідач не цікавиться дитиною, не займається вихованням та утриманням. Суд не може погодитись з висновком органу опіки та піклування, оскільки він належним чином не обгрунтований. Думка відповідача щодо позбавлення його батьківських прав не є визначальною та при вирішенні цього питання необхідно керуватися доказами, що підтверджують або спростовують фактичні обставини щодо участі або ухиленні від участі у вихованні дитини. З урахуванням вищевикладеного, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим позов в частині позбавлення його батьківських прав необхідно задовольнити, що відповідає інтересам дитини. Крім того, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved