Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вона з 11 лютого 1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб з відповідачем був розірваний 20 листопада 1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач у вихованні сина як під час шлюбу, так і після його розірвання участі не приймав, відмовився бачитися та спілкуватися з сином. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 1996 року у справі №2-1745 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. При визначенні розміру аліментів суд керувався тим, що на момент прийняття рішення на утриманні відповідача був дід похилого віку, а також відповідач вже сплачував аліменти на іншу дитину від першого шлюбу (доньку). На даний момент позивачці стало відомо, що дід відповідача помер, а донька відповідача досягла 23-річного віку. Окрім нарахованих аліментів [PERSON] ніякої участі у витратах на утримання, лікування, відпочинок, оздоровлення, навчання сина не приймає. В той же час дитина постійно потребує додаткових витрат на лікування, оскільки перебуває на диспансерному обліку з приводу хвороб: міопія середнього ступеню ОИ, дискинезія жовчовивідних шляхів по гіпомоторному типу, реактивний панкреатит. На даний момент дитина навчається у випускному класі, готується до здавання випускних іспитів та зовнішнього незалежного оцінювання, тому додатково займається з викладачами з математики, української та англійської мови і потребує значно збільшених витрат на утримання та розвиток. Згідно відповіді Дніпропетровського РСП Украерорух від 28 листопада ,2013 року №489, [PERSON] працює в установі Дніпропетровський РСП Украерорух, має річний доход в сумі 237 622,77 гривень, на даний час відрахування із заробітної плати аліментів проводиться по одному виконавчому листу 2-1745 від 16 травня 1996 року. Таким чином, обставини, за яких судом було призначено стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача, на сьогоднішній день змінилися, тому позивачка звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів до 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала суду письмову заяву, в якій просить дану справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, з 11 лютого 1995 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 11 лютого 1995 року серії [NUMBER], актовий запис №96 (а.с. 4). Шлюб [PERSON] з [PERSON] був розірваний 20 листопада 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 20 листопада 1997 року серії [NUMBER], актовий запис №710. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідач у вихованні сина як під час шлюбу, так і після його розірвання участі не приймав, відмовився бачитися та спілкуватися з сином. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 1996 року у справі №2-1745 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, видано виконавчий лист (а.с. 13). При визначенні розміру аліментів суд керувався тим, що на момент прийняття рішення на утриманні відповідача був дід похилого віку, а також відповідач вже сплачував аліменти на іншу дитину від першого шлюбу (доньку). На даний момент дід відповідача помер, а донька відповідача досягла 23-річного віку. Окрім нарахованих аліментів [PERSON] ніякої участі у витратах на утримання, лікування, відпочинок, оздоровлення, навчання сина не приймає. В той же час дитина постійно потребує додаткових витрат на лікування, оскільки перебуває на диспансерному обліку з приводу хвороб: міопія середнього ступеню ОИ, дискинезія жовчовивідних шляхів по гіпомоторному типу, реактивний панкреатит, що підтверджується копією виписки з епікризу [PERSON] від 05 грудня 2013 року (а.с. 11). На даний момент дитина навчається у випускному класі (а.с. 12), готується до здавання випускних іспитів та зовнішнього незалежного оцінювання, тому додатково займається з викладачами з математики, української та англійської мови і потребує значно збільшених витрат на утримання та розвиток. Згідно відповіді Дніпропетровського РСП Украерорух від 28 листопада ,2013 року №489 (а.с. 13), [PERSON] працює в установі Дніпропетровський РСП Украерорух, має річний доход в сумі 237 622,77 гривень, на даний час відрахування із заробітної плати аліментів проводиться по одному виконавчому листу 2-1745 від 16 травня 1996 року. Таким чином, обставини, за яких судом було призначено стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача, на сьогоднішній день змінилися. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість позовної заяви [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків та вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved