Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить: встановити факт її постійного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO] року; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, та визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вище вказаного житлового будинку, який він успадкував після матері [PERSON], але не переоформив на себе за життя. Спадкоємців після смерті [PERSON] не має, тільки позивач прийняла спадщину, так як на момент смерті [PERSON] фактично проживала разом з ним, здійснила його поховання та мешкає в даному будинку і дотепер. У зв'язку з тим, що до теперішнього часу спадщина у встановленому законом порядку так і не оформлена, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином і своєчасно про час і місце розгляду справи, від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 22). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] - [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав їй на праві власності згідно договору дарування від 19.06.1958 року (а.с. 6). Ніхто після її смерті до нотаріальної контори для оформлення спадщини не звернувся. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 5), який фактично прийняв спадщину, так як вступив в управління і володіння спадковим майном - на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з матір'ю в спадковому будинку, прийняв до управління та користування її речі, крім того, він не заявляв про відмову від спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року - для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично проживала разом з [PERSON] в будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 02-39/2614 від 16.11.2017 року (а.с. 9) та Актом обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 17.11.2017 року складеного депутатом селищної ради та сусідами (а.с. 10). Вони вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які там знаходились, доглядали будинок, прибирали двір, частково робили ремонт, ними спільно сплачувалося за комунальні послуги, вони купляли речі та майно для сумісного користування, мали спільне дозвілля, несли спільні витрати. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 31 березня 2017 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який він фактично успадкував після смерті [PERSON] [PERSON] ніякого розпорядження на випадок своєї смерті не залишив, спадкоємці які б мали родинний зв'язок з померлим - відсутні. [PERSON] фактично проживала разом з [PERSON] на протязі останніх десяти років, вела з ним спільний побут, доглядала його до часу смерті, здійснила його поховання, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. [PERSON], фактично прийняла спадщину, адже постійно проживала на час відкриття спадщини разом із [PERSON] на момент його смерті, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. [PERSON], відмову від прийняття спадщини не заявляла, отже, своєчасно прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті і відповідно має право на спадкове майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: approved