Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є матірю загиблого в зоні АТО 10.09.2016 року [PERSON]. Її син з 2004 по 2005 рік проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] 03 вересня 2004 року відповідач по справі народила дівчину [PERSON], в актовому записі про народження якої батьком записаний [PERSON] З 2005 року В звязку з тим, що її син не був спроможний за життя мати дітей, про що останній дізнався в 2013 році, відповідно він не може бути батьком [PERSON], а тому позивач звернулася до суду з позовом вимогами, якого просить встановити, що [PERSON], [INFO], який загинув 10.09.2016 року не є батьком [PERSON], [INFO] та виключити з актового запису про народження [PERSON], зробленого 29.09.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області в низі реєстрації за №257, відомості про [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі. Допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що за життя [PERSON] не міг мати дітей, про що він особисто їм розповідав. Оспорити своє батьківство йому завадив призов на військову службу в травні 2014 року. Відповідач та її представник [PERSON] позов не визнали. Не заперечуючи тієї обставини, що [PERSON] не є біологічним батьком дочки [PERSON], [PERSON] зазначила, що коли вона познайомилася в 2004 році з [PERSON] то була вагітною [PERSON]. Тобто про те, що [PERSON] не є батьком [PERSON], йому було достеменно відомо, однак не зважаючи на це він наполіг на тому, щоб саме він був записаний батьком дитини та подав до органу РАЦСу письмову заяву про визнання батьківства. Незважаючи на те, що особисте життя у них не склалося та вони розійшлися в 2005 році, [PERSON] до кінця життя цікавився долею дитини, всіляко допомагав їй, та називав донькою. Про те, що [PERSON] цікавився навчанням дитини в 2015 році підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], завідувач музичної школи, де навчається [PERSON] та розповідав про свою доньку свідку [PERSON], волонтеру, коли перебував в зоні АТО. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що [PERSON] народилася в м. Малині 03 вересня 2004 року. ЇЇ батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно актового запису про народження №257 від 28.09.2004 року (а.с.38) підставою для запису відомостей про батька слугувала заява [PERSON] про визнання батьківства від 28.09.2004 року, подана ним власноруч. Згідно даних запису мати дитини перебуває в шлюбі з громадянином [PERSON], який згідно із спільною заявою подружжя не є батьком дитини. Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ст. 137 СК України якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства; якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред'явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці; якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. Цією правовою нормою передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ст. 37 ЦПК про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, за життя [PERSON] не подавав заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства, як і не подавав до суду позовну заяву про оспорювання батьківства, про те, що він записаний батьком дитини [PERSON] достовірно знав, оскільки власноруч подавав заяву про визнання батьківства. Крім того, суд звертає увагу на те, що з травня 2015 року по лютий 2016 року [PERSON] перебував вдома, тобто обставин, які б перешкоджали йому оспорити своє батьківство в цей час стороною позивача не зазначено. З урахуванням цього, позивач не довела своє право на оспорювання батьківства сина [PERSON] дитини [PERSON], [INFO].

Outcome: dismissed