Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати договір купівлі-продажу від 20.04.2004 року дійсним, та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову пояснила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2002 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], право власності зареєстровано КП «Чугуївським МБТІ» 18.12.2002 року, реєстровий № 203. 20.04.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу вище вказаного житлового будинку, за який позивачка розраховувалася частинами. Згідно даного договору позивач остаточно розрахувалася з відповідачем в загальній сумі 7995,00 грн., і прийняла майно, а відповідач, в свою чергу передала вказане майно у власність позивача за вказану плату, та зобов'язалася оформити документи у відповідності до чинного законодавства. Однак, до теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач від нотаріального посвідчення договору відмовляється посилаючись на обмаль часу та грошей. Враховуючи, що сторонами була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання зі сторони позивача, та зі сторони відповідача, позивач просить суд визнати за нею право власності на придбане майно. Представник позивача [PERSON], діюча за довіреністю від 25.12.2013 року (а.с. 16) в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від її представника надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а.с. 30). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача за наявними доказами справи. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Як встановлено по справі, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідачка в своїй заяві не заперечувала проти того, що 20.04.2004 року був здійснений правочин купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, відповідно до якого вона (продавець) передала позивачці нерухоме майно, а [PERSON] (покупець, ) сплатила за нього 7995,00 грн. Таким чином, кожен з них виконав свої обов'язки відповідно до ст.655 ЦК України. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатись у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи, що між сторонами по справі була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору - позивачу був переданий у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS], а відповідачу сплачена вартість цього майна в розмірі 7995,00 грн., що підтверджується розпискою (а.с. 7), суд вважає правочин купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved