Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно та визнання частково недійсним договору, мотивуючи свої вимоги тим, що під час перебування у шлюбі за кошти, які належали їй особисто 7.12.2012 року нею було придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок №179 по вулиці Леніна, в с. Березоточа Лубенського району Полтавської області за договором купівлі продажу , посвідченим 7.12.2012 року державним нотаріусом Першої Лубенської ДНК. Частину коштів вона передала продавцю до оформлення покупки, а іншу частину - в день оформлення покупки. Під час нотаріального посвідчення договору вона повідомляла нотаріусу, що будинок придбаває не за кошти її та чоловіка, тобто незалежно від сім»ї, а для себе в особисту власність. До факту придбання даного будинку [PERSON] не мав відношення. На підставі викладеного, з урахуванням заяви від 10.08.2015 року про уточнення до позовних вимог, позивач [PERSON] прохала суд : визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок розташований в с. Березоточа , по вул. Леніна, 179, Лубенського району, який вона придбала за кошти , що не належали її сім»ї під час перебування в шлюбі з [PERSON] на 1/1 частини згідно договору купівлі продажу , посвідченого першою Лубенською ДНК 07.12.2012 року; визнати договір купівлі продажу житлового будинку в с. Березоточа, вул. Леніна, 179 Лубенського району від 7.12.2012 року посвідченого Першою Лубенською ДНК в частині пунктів 4.6., 7.1., 7.5. недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], позов прохали задовольнити. Пояснювали, що грошові кошти на придбання будинку були отримані від [PERSON], яка є донькою позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що спірний будинок був придбаний під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти , тому належить їм на праві спільної сумісної власності, про що також було зазначено у нотаріуса при нотаріальному оформленні договору купівлі продажу . Свідки [PERSON] та [PERSON] як родичі позивача, є особами, що зацікавлені в результатах розгляду справи. Представник третьої особи Першої Лубенської ДНК в судове засідання не з»явився, третя особа направила до суду заяву, у якій прохала суд розглядати справу за відсутності їх представника. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі судом встановлено, що 05.05.1984 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) К.І. у Березотіцькій сільській раді було зареєстровано шлюб, актовий запис № 6. Станом на час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.02.2015 року. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано згідно договору купівлі продажу від 7.12.2012 року житловий будинок №179 за адресою с. Березоточа Лубенського району Полтавської області. За вказаним договором продавець [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняла у власність житловий будинок №179 за адресою с. Березоточа Лубенського району Полтавської області. Даний договір 7.12.2012 року посвідчено державним нотаріусом Першої Лубенської ДНК [PERSON] Таким чином, договір було оформлено на покупця [PERSON] З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що при нотаріальному оформленні договору купівлі продажу 07.12.2012 року був присутній на той час чоловік [PERSON] [PERSON] Так, згідно заяви [PERSON], від 07.12.2012 року, адресованої Першій Лубенській ДНК, останній зазначав, що він надає згоду на укладання договору купівлі продажу його дружиною житлового будинку №179 за адресою с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання об»єкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю , придбана нерухомість також буде об»єктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається ними за час шлюбу, договір купівлі продажу укладається його дружиною в інтересах сім»ї , на умовах, які вони попередньо обговорили. Згідно п. 4.6. договору купівлі продажу від 7.12.2012 року, покупець ([PERSON]І.)., довів до відома продавця ([PERSON]М.) зміст заяви чоловіка [PERSON] про надання згоди дружині [PERSON] на купівлю даного будинку. На заяві [PERSON] від 7.12.2012 року стоїть підпис та міститься запис продавця [PERSON] про те, що вона ознайомлена з текстом даної заяви. Згідно п.3. ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Матеріали справи також містять договір позики від 2.12.2012 року, за яким позикодавець [PERSON] передає позичальнику [PERSON] у власність 3500 грн. та 3600 доларів США на термін 10 років. Згідно розписки від 2.12.2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] у борг згідно договору позики 3500 грн. та 3600 доларів США. Разом із тим, як пояснювала допитана в судовому засіданні [PERSON] частину даних коштів , а саме 2000 доларів США вона позичила [PERSON] ще у 2010 році, а вже потім в 2012 році вони склали договір та розписку на повну суму переданих коштів , що становить 3500 грн. та 3600 доларів США. Вказані обставини [PERSON] не заперечувала. Таким чином, враховуючи зміст договору купівлі продажу від 7.12.2012 року, за наявності вищезазначеної заяви відповідача від 7.12.2012 року, суд вважає, що позивачем не доведено, що житловий будинок №179 за адресою с. Березоточа Лубенського району Полтавської області придбавався нею за кошти, які належали їй особисто. Наявність можливих боргових зобов`язань, які виникли у період шлюбу сторін, в даному випадку на правовий режим житлового будинку №179 за адресою с. Березоточа Лубенського району Полтавської області не впливають, оскільки відносини щодо боргів подружжя, які виникли у період їх шлюбу, знаходяться за площиною спірних правовідносин та не є предметом спору у даній справі. Суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що при нотаріальному оформленні договору , вона казала нотаріусу , що будинок придбавається за її особисті кошти, оскільки дані твердження позивача не підтверджуються належними та допустимими доказами. Натомість позивач [PERSON] при нотаріальному посвідченні договору 7.12.2012 року підписала даний договір , який містить інші відомості, ніж ті, про які вказує позивач під час розгляду даної справи. Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі продажу житлового будинку в с. Березоточа, вул. Леніна, 179 Лубенського району від 7.12.2012 року посвідченого Першою Лубенською ДНК в частині пунктів 4.6., 7.1., 7.5. недійсним, враховуючи наступне. Так, п.4.6. договору від 7.12.2012 року передбачено, що покупець ([PERSON]І.)., довів до відома продавця ([PERSON]М.) зміст заяви чоловіка [PERSON] про надання згоди дружині [PERSON] на купівлю даного будинку. У п. 7.1. договору вказані положення чинного законодавства , з якими згідно умов договору , ознайомилися сторони даного правочину. Згідно п. 7.5. Договору , сторони свідчать , що у текстів цього договору зафіксовано усі істотні умови , що стосуються купівлі продажу житлового будинку , будь-які попередні домовленості , які мали місце до укладення договору і не відображені у його тексті , не мають правового значення. Параграфом 2 глави 16 розділу 4 ЦК України передбачено правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону. Судом встановлено, що зміст договору від 7.12.2012 року, зокрема його оспорюваних пунктів, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняла правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Також , суд вважає, що позивачем не доведено і інші правові підстави для визнання договору від 7.12.2012 року недійсним в частині пунктів 4.6., 7.1., 7.5. Крім того, прохаючи суд визнати договір частково недійсним, позивач [PERSON] позовних вимог до сторони договору [PERSON], не заявляла взагалі.

Outcome: dismissed