Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що за договором купівлі продажу, укладеного у 2015 році, вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Ватутіна,22 в с. Павлівка Чаплинського району Херсонської області. 24 листопада 2016 року, нею здійснено державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. При укладенні договору купівлі-продажу, продавець вказав, що земельна ділянка на якій знаходиться будинок, перебуває у праві користування, а не належить їй на праві власності. Звернувшись у встановленому законом порядку щодо реєстрації свого права на вказану земельну ділянку, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вона обліковується в Державному земельному кадастрі за померлим батьком відповідачки [PERSON], тобто за колишнім власником будинку, а саме земельна ділянка площею 0,40 га, що є прибудинковою територією вище зазначеного будинку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС- XVIII-13 №000020 від 12.07.2000 року. Просить суд припинити право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель гр. [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС-XVIII-13 №000020 від 12.07.2000 року на території с. Павлівка Чаплинського району Херсонської області по вул. Ватутіна,22 та визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, із неї для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га. та особисте підсобне господарство 0,15 га. за адресою: с. Павлівка вул.Ватутіна, 22 Чаплинського району Херсонської області. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за договором купівлі продажу, укладеного у 2015 році, позивачка придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Ватутіна,22 в с. Павлівка Чаплинського району Херсонської області. 24 листопада 2016 року, нею здійснено державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. При укладенні договору купівлі-продажу, продавець вказав, що земельна ділянка на якій знаходиться будинок, перебуває у праві користування, а не належить їй на праві власності. Звернувшись у встановленому законом порядку щодо реєстрації свого права на вказану земельну ділянку, позивачці було відмовлено у зв'язку з тим, що вона обліковується в Державному земельному кадастрі за померлим батьком відповідачки [PERSON], тобто за колишнім власником будинку, а саме земельна ділянка площею 0,40 га, що є прибудинковою територією вище зазначеного будинку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС- XVIII-13 №000020 від 12.07.2000 року. Згідно приписів ст. 344 Цивільного кодексу України для набуття права власності на майно за набувальною давністю необхідно щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто, особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Відповідно до діючого законодавства до особи, яка придбавала житловий будинок, будівлю або споруду, з 1 січня 2004 р. (з моменту введення в дію ЦК) згідно з ст.377 ЦК, а з часу внесення змін до ст.120 ЗК законом «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу Украї\-ни» від 27.04.2007 №997-V і згідно з ст.120 ЗК переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором; а якщо договором цього не було визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Чинною редакцією ст.120 ЗК передбачено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ст.377 ЦК і ст.120 ЗК в редакції закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5.11.2009 №1702-VІ). Відповідно ч.2 ст. 328 ЦК України , право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved