Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 6 362 грн. 67 коп. та пронесені судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.06.2003 року у справі № 2-3264/2003 з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], який після розірвання шлюбу з відповідачем проживає із нею та перебуває на її утриманні, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 травня 2003 року, до досягнення дитиною повноліття. Однак у порушення покладених на нього рішенням суду зобов'язань по сплаті аліментів, [PERSON] аліменти не сплачує, чим допустив станом 01.01.2017 року заборгованість за аліментами в сумі 16 913, 31 грн. . Добровільно заборгованість відповідач сплачувати не бажає. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки у відповідача утворилась заборгованість по аліментах, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому. Представник відповідача [PERSON]І в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно за рішенням суду відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] на користь позивачки. Відповідно до довідки-розрахунку Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 20.02.2017 року станом на 01.01.2017 року фактична заборгованість по сплаті аліментів становить 9 501,20 грн., а тому сума неустойки (пені) станом на 01.01.2017 року складає 2 898,19 грн.. Крім того, відповідач щомісяця своєчасно та регулярно сплачував аліменти та надавав квитанції про оплату державним виконавцям Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ. Заборгованість станом на 01.01.2017 року виникла, в основному, з грудня 2015 року по грудень 2016 року за рахунок підвищеного нарахування аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Про факт наявності заборгованості відповідачу стало відомо лише 20.02.2017 року, коли він отримав поштою зазначену вище, довідку-розрахунок. З нарахуванням державним виконавцем заборгованості відповідно до довідки - розрахунку Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 20.02.2017 року станом на 01.01.2017 року він згоден. Негайно, починаючи, з того ж місяця, відповідач почав виплачувати заборгованість частинами по 800 грн. на місяць. Відповідач намагається сумлінно виконувати обов'язок батька утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття. З 2015 2016 рік він кожного місяця надавав кошти сину [PERSON] в розмірі 200-300 грн., окрім того, в 2014 році він сплачував за сина вступ до коледжу Кременчуцького національного університету імені [PERSON]. 07 серпня 2009 року він уклав шлюб з [PERSON]. У шлюбі у них народилось двоє дітей, а тому на даний час на його утримані окрім [PERSON] перебуває ще двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, на даний час він ніде не працює та не має доходу. Не заперечує проти стягнення пені у розмірі 300 грн. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, вивчивши представлені докази по справі, встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 045952, яке видане відділом реєстрації актів громадського стану Крюківського райвиконкому м.Кременчука Полтавської області 10.05.2000 року. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2003 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.05.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Як достовірно встановлено в судовому засіданні на підставі вказаного рішення суду, Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області 10.06.2003 року видано виконавчий лист №2-3264 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь позивача [PERSON] та вказаний лист перебуває на виконанні в Крюківському ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Відповідно до довідки розрахунку від 17.01.2017 року складеної державним виконавцем Крюківським ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON], заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.01.2017 року складає 16 913,31 грн., при цьому згідно даної довідки, відповідачем аліменти не сплачувались взагалі з січня 2015 року по березень 2016 року включно, з квітня по листопад 2016 року сплачувались у розмірі 460 грн., а у грудні 2016 року сплачені у розмірі 510 грн. Згідно ст..196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, що проведена позивачем на підставі вказаної довідки розрахунку від 17.01.2017 року, складеної державним виконавцем Крюківським ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON], пеня за прострочення сплати аліментів за період з січня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно складає 6 362 грн. 67 коп. Між тим, відповідно до довідки розрахунку від 20.02.2017 року складеної державним виконавцем Крюківським ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON], з якою в судовому засіданні погодилася позивачка, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.01.2017 року складає 9\~501 грн. 20 коп. На підставі вказаної довідки від 20.02.2017 року відповідачем проведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, яка за період з липня 2014 року по 31.12.2016 року включно складає 2\~923 грн. 86 коп. Згідно ст..196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобовязання. ЇЇ завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного Кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяці, в якому виникала заборгованість. Загальна сума неустойки (пені визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15. Враховуючи вище викладені положення чинного законодавства, розмір встановлених щомісячних платежів по аліментам, період, протягом якого не стягувались аліменти та з урахуванням встановлених судом обставини справи, суд погоджується з проведеним відповідачем та наданим суду розрахунком пені та приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2014 року по 31.12.2016 року включно складає 2 923,86 грн.. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач належних доказів неможливості сплачувати аліменти із обєктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, як і не надав доказів, які б свідчили про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини. Між тим, відповідно до ст..196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №059184, виданого 07.08.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції [PERSON] з 07.08.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема вбачається з свідоцтва про народження серії І-КЕ №135544, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 14.04.2011 року та свідоцтва про народження серії І-КЕ №231177, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 06.01.2016 року, позивач від вищезазначеного шлюбу має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на його утриманні. Згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, виданого 01.12.2015 року державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Кременчуцького МУЮ Полтавської області [PERSON], відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» 01.12.2015 року внесено запис №25850060006003312 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON]. Як вбачається з відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, виданої Кременчуцькою ОДПІ головного управління ДФС у Полтавській області 24.02.2017 року за вих..№1892/2/1603-08, інформація про отримання [PERSON], як фізичною особою, доходів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в ЦБД ДРФО відсутня.. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, матеріальний стан відповідача, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, а тому позов [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 грн. Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а позивачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст..79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до п.39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі\~частини третьої\~статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією №11334583 від 06.02.2017 року, а також сплачено 1600 грн. за надання їй правової допомоги адвокатом [PERSON], що підтверджується квитанцією №739/1 від 06.02.2017 року. У п. п. 47, 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, а також те, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи із розміру пені 2 923,86 грн.., яка б підлягала стягненню, якби зазначений розмір пені судом не було зменшено на підставі ч.2 ст.196 СК України.

Outcome: partial