Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що вона та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне проживання з відповідачем вони припинили з січня 2019 року. З цього часу, відповідач лише декілька разів надавав матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини. Фактично, всі витрати, пов`язані з забезпеченням їхньої дитини, вона несе сама. Їй відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, надає послуги по перевезенню вантажів і, за час їхнього проживання, мав сталий дохід, тому вважає, що він має можливість і повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ніяких домовленостей з відповідачем, з приводу сплати аліментів на дитину, у них немає. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно, оскільки він: має зобов`язання перед АТ «Ідея Банк» по сплаті кредиту (щомісячний платіж становить 6961,85 гривень); являється фізичною особою підприємцем, маючи єдиний податок 3-ї групи по ставці 5%; є годувальником своєї матері, яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію; несе витрати на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі та оплату житла. Також, просив розділити судові витрати між ним та позивачем у рівних частинах. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача підтримав свої доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, позов визнав частково. Суд, вислухавши позивача та її представника, представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить відповідна копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 64. Донька [PERSON] , проживає з позивачем по [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні, про що свідчить копія довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області № 996 від 02.04.2019 року. Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому діючим законодавством. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки, згідно зі свідоцтвом про народження, являється її батьком та зобов`язаний утримувати. Суд враховує посилання представника відповідача на те, що відповідач має зобов`язання перед АТ «Ідея Банк» по сплаті кредиту (щомісячний платіж становить 6961,85 гривень); являється фізичною особою підприємцем, маючи єдиний податок 3-ї групи по ставці 5%; є годувальником своєї матері, яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію; несе витрати на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі та оплату житла. Проте, розмір аліментів у сумі 1000 гривень, які згоден платити відповідач, суд не вважає обґрунтованим, оскільки: відповідач має молодий вік; є працевлаштованим; оскільки сплачує щомісячні платежі у зазначеній вище сумі, - має відповідну фінансову спроможність. Щодо єдиного годувальника матері, то відповідач сам зазначив, що мати отримує пенсію, а будь-яких доказів, що лише він може їй допомагати (фінансово утримувати), суду не надав. Однак, врахувавши, згідно зі ст.ст. 141, 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, зокрема, окрім зазначеного вище, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, рівність батьків по виконанню свої батьківських обов`язків, суд прийшов до висновку, що аліменти, які просить стягнути позивач з відповідача у розмірі 1500 гривень, щомісячно, є завищеними, та вважає, що їх необхідно зменшити до 1200 гривень щомісячно, а тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви даної категорії сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, станом на 01.01.2019 року становить 768,40 гривень. Прийшовши до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 614 гривень 72 копійки. Іншу частину судового збору у розмірі 153 гривень 68 копійок, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved