Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн. щомісяця. Позовні вимоги мотивовані тим, що неповнолітня дитина, батьком яких є відповідач, знаходяться на її утриманні та вказує, що відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що згодна отримувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмір 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в разі, якщо відповідачем буде визнано позов у вказаному розмірі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що він згоден та має змогу сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач згодна отримувати аліменти в такому розмірі. Для забезпечення розвитку дитини законодавством визначено прожитковий мінімум, забезпечення якого покладено на батьків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що встановлену державою гарантію мінімального забезпечення дітей, зобов'язана виконати кожна із сторін в рівній мірі, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому саме такий розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial