Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач, як батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає чим ставить її в скрутне матеріальне становище. В зв'язку з чим просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (а.с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено що, [PERSON] та [PERSON] з 25.07.2008 року по 11.01.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. № 3). На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку\~\~утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів суд визначає на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і її мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дитини, їх рівний обовязок по утриманню неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття, стан здоровя та здатність працювати, і вважає, що позов підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved