Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу належної [PERSON] квартири за адресою: м. Нікополь, вул. Отаманська (Кріпака)[ADDRESS]. Відповідач зобовязався після укладення угоди знятися з реєстрації за вказаною адресою, однак до теперішнього часу цього не зробив. \~ \~ \~ \~З урахуванням того, що право власності [PERSON] на квартиру, що на даний час належить позивачеві, - припинено, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, стягнувши з нього на її користь судові витрати по справі. Ухвалою суду провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.17). Розяснено відповідачеві його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам (а.с.19,20). У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав, жодних пояснень, заяв чи клопотань від нього суду не надходило. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з'ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об'єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~застосувавши до\~спірних правовідносин\~відповідні норми\~матеріального та\~процесуального права,\~суд дійшов\~наступного. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Згідно\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Як встановлено судом, 06.06.2018 року між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2383 (а.с.5-7). За умовами Договору [PERSON] на умовах та за суму, обумовлену Договором, передав у власність [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS]. Пунктом 4.6 Договору встановлено домовленість сторін про те, що [PERSON] зобовязаний зняти з реєстраційного обліку з адреси відчужуваного майна всіх зареєстрованих осіб та повністю звільнити квартиру для безперешкодного користування нею [PERSON] в термін до 16.06.2018 року (а.с.6). Проте, до теперішнього часу відповідач залишається зареєстрованим у належному позивачеві житловому приміщенні, чим створює останній перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Враховуючи, що на даний час право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинено, він не є членом сімї нового власника [PERSON], суд вважає, що відповідач втратив право користування житлом за вказаною адресою. Таким чином суд знаходиться позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved