Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи,\~ мотивуючи тим, що 07.09.2018року помер її чоловік [PERSON], 06.06.1955р.н. Після чого їй було видано свідоцтво про смерть,\~ де зазначено, що смерть настала 07.09.2018 року виданого Будьонівським\~ відділом записів актів громадянського стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної республіки від 07.09.2018 р., однак відповідно до постанови\~ ВРУ «про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області» є окупованою територією, ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який документ виданий органами, передбаченими частинами другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Просить суд встановити юридичний факт смерті громадянина України [PERSON], 06.06.1955р.н., який народився в с. Тиманівка, Вінницької області Тульчинського району, дата смерті - 07.09.2018 року, місце смерті м. Донецьк, Донецької області. Заявник в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала, просила задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, однак надали заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ- ЕЛ №006457 виданого 30.09.2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2005 року, шлюб зареєстровано Відділом РАЦС Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №410. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ДНР №112730 зазначено, що смерть [PERSON], 06.06.1955р.н.\~ настала 07.09.2018 року. На підставі вказаного свідоцтва заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті чоловіка, що підтверджується відповіддю начальника Дніпровського районного у м. Херсоні відділу ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області 02.10.2018 №Д48/14.22-23. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Відповідно до закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 №3307/5), документом що підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Приписами п.8 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно п.п.1,2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до розяснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що на підставі ст. ст. 315-319 ЦПК України подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved