Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд ухвалити рішення про збільшення стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 750 гривень до 1500 гривень щомісячно та до повноліття доньки, тобто до [INFO] включно, з моменту набрання рішенням законної сили. Вимоги позову обґрунтувала тим, що 27.09.2013 р. між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .р. був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1590. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 23.02.2016 р, актовий запис №1914. 15.01.2018 р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами розірвано. При розірванні шлюбу між сторонами було досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо та розмірі аліментів на дитину. Ці всі обставини передбачені нотаріально посвідченим Договором про виховання та утримання дитини від 24.11.2017 р. Так, п. 6 Договору передбачено, що розмір аліментів на дитину становить 750,00 грн. Проте, відповідний розмір аліментів є нижчим від мінімального встановленого законом, є недостатнім для повноцінного забезпечення потреб дитини, її фізичного та духовного розвитку, у зв`язку з чим позивачка звернулась із позовною заявою про збільшення розміру аліментів. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 червня 2019 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 29,30). Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 35). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 34). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Суд встановив, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .р. був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1590. (а.с. 13). В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 23.02.2016 р, актовий запис №1914. (а.с. 14). 15.01.2018 р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 16). При розірванні шлюбу між сторонами було досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо та розмірі аліментів на дитину. Ці всі обставини передбачені нотаріально посвідченим Договором про виховання та утримання дитини від 24.11.2017 р. (а.с. 15). Так, п. 6 Договору передбачено, що розмір аліментів на дитину становить 750,00 грн. У відповідності до ст. ст. 180-181, 189 СК України, між сторонами врегульовано відносини між колишнім подружжям стосовно утримання їхньої спільної малолітньої дитини, участі в забезпеченні умов проживання, умови здійснення відповідачем права на особисте виховання дитини. Згідно ч.1 ст.189 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що в п. 12 Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 24 листопада 2017 року зазначено, що у разі зміни матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я з будь-якої із сторін, в договір, якщо сторони погодились. вносяться зміни або доповнення шляхом укладання додаткової угоди, посвідченої нотаріально. Позовної вимоги про розірвання договору про сплату аліментів на дитину (зміну умов договору) стороною позивача не заявлялось. Фактично позивачка звернулась до суду з вимогою про зміну розміру аліментів (з 750 гривень до 1500 гривень). Відповідно до п.13 та Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 24 листопада 2017 року, всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. В даному випадку, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом передчасно, оскільки до Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 24 листопада 2017 року можуть вноситись зміни та доповнення шляхом зміни пунктів договору (в частині стягнення аліментів на утримання доньки чи ін). Окрім того, суд зазначає, що оскільки стороною позивача не заявлялись позовні вимоги про розірвання (зміну) Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 24 листопада 2017 року, та питання про щомісячну сплату аліментів відповідачем вже вирішено сторонами у договірному порядку відповідно до приписів ст.189 СК України, а отже сплата аліментів не може бути повторно призначена за рішенням суду на одну і ту ж саму дитину, при діючому Договорі про участь у вихованні та утриманні дитини від 24 листопада 2017 року. Доказів звернення до відповідача з листом-вимогою чи ін. з метою зміни (збільшення) розміру аліментів, позивачка не надала та матеріали справи протилежного не містять. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи зазначене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог та відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі, оскільки позивачка не використала всі способи захисту, що передують зверненню із зазначеним позовом до суду.

Outcome: dismissed