Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 лютого 1992 року Вільхуватським сільським РАЦС Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 2. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через психологічну несумісність, відсутність взаєморозуміння у зв`язку з чим постійно виникали сварки та непорозуміння. З початку 2020 року вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Між подружжям втрачено почуття любові та взаємоповаги. Спорів про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, не мають. Примирення не можливе. У добровільному порядку відповідач розірвати шлюб відмовляється. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою від 26.11.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 28.12.2020 о 14:00 год. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить провести розгляд справи за його відсутністю та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.02.1992 (а. с. 4). З довідки виконавчого комітету Вільхуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області № 940 від 12.11.2020 позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , разом з нею за даною адресою зареєстровані проживаючими: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , онук - [PERSON] онучка - [PERSON] (а. с. 6). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Спору про поділ майна між сторонами немає. Оскільки під час судового розгляду позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved