Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 29 травня 1999 року. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими. На думку позивача, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не подавав. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 гривні. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 768,40 гривень. З матеріалів справи встановлено, що позивачем за подання позовної заяви було сплачено 768,40 гривень судового збору, тобто в розмірі визначеному законом. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору. На підставі викладеного, статей

Outcome: approved