Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Юзва Н.Б. про визнання недійсним договору купівлі-продажу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 27 липня 2016 року, було посвідчено договір купівлі-продажу та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Згідно оскаржуваного договору, до квартири приналежна комора на горищі площею 3,2 кв.м., проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, під реєстраційним номером майна зазначається, що до квартири приналежна комора в підвалі 3.2 кв.м. Окрім того, зазначає, що у свідоцтві на право власності на квартиру внесені виправлення, де «комора в підвалі» виправлена на «комору на горищі». Відтак, вважає, що у приватного нотаріуса Юзви Н.Б. були відсутні будь-які правові підстави для посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, тому просить суд визнати його недійсним. У відзиві на позовну заяву представник [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечили, та вказали, що всі вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності оскаржуваного договору, були виконані. Жодна із сторін правочину не оскаржувала і не оскаржує його повністю чи в частині. Окрім того, ствердили, що продавці квартири на момент укладення оскаржуваного договору були законними власниками вказаної квартири. Їхнє право власності на квартиру не було визнано недійсним та не оспорювалось. З огляду на що, вимога про визнання оскаржуваного договору недійсним є безпідставною. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов вважає незаконною та необґрунтованим, просить відмовити у задоволенні. [PERSON], [PERSON] та приватний нотаріус Юзва Н.Б. в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Суд, заслухавши виступи сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод /1950р./ ратифікованою Законом від 17 липня 1997р.№475/97ВР, зокрема, ст.1 Першого протоколу до неї /1952р./ передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майно, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майно відповідно до загальних інтересів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed