Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0035 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. 05.06.2015 р. вона звернулась до нотконтори з заявою про відкриття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 134/2015. Інші спадкоємці, передбачені законом, діти померлого - [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса від 30.08.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки свідоцтво про право власності на останню на ім'я спадкодавця було видано 20.04.2017 року, тобто після його смерті, а отже предмет спору не може входити до загального складу спадщини. У судове засідання сторони не з'явились, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до клопотання позивача [PERSON] від 18.10.2017 р. остання просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити ( а.с.39). Зі змісту листа представника Васильківської міської ради Київської області від 14.09.2017 р. вбачається, що відповідач на заперечує щодо предмета спору та просить проводити розгляд справи без участі його їх представника (а.с. 37). Оскільки сторони подали вищезазначені заяви, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом установлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30 грудня 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 634 (а.с.6). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованим станом на 20.04.2017 р. вбачається, земельна ділянка площею 0, 0035 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] була зареєстрована на ім'я спадкодавця - [PERSON] 18.04.2017 р., тобто після смерті власника. В зв'язку з цим, постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори № 803/02-14 від 30.08.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.7). Згідно вимог ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. «г» ч. 1ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб Як роз'яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт належності спадкодавцю - [PERSON] спірної земельної ділянки,який за життя юридично не оформив своє право власності на останню, в зв'язку з чим позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини та що стало передумовою відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved