Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 травня 2012 року. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що причиною розпаду їх сімї є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різі погляди на сімейне життя, вирішення проблем, та ставлення один до одного, як подружжя. За шість років подружнього життя, фактично разом буди лише пів року. Так склалося, що обоє вимушено періодично виїжджали за кордон на роботу і постійна тривала відсутність призвела до припинення між ними подружніх стосунків. При зустрічах не раз думали, як зберегти сімю, відновити стосунки, однак для себе переконалася, що подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечитиме її інтересам. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Позивач у підготовче судове засідання не прибула, в поданій до суду заяві просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в зал судового засідання не прибув, подав до суду відзив на позов, у якому просив справу слухати у його відсутності, крім того, зазначив що позов визнає та просить його задовольнити. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 084942, виданим 04 травня 2012 року Гермаківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 травня 2012 року у Гермаківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 04. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Голомей». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. При цьому, суд не знаходить такими, що підлягають до задоволення вимоги відповідача щодо повернення йому з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки не знаходить такі підставними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, та як тлумачення відповідачем норми ч. 1 ст.142 ЦПК України на власний розсуд. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved