Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09.04.2009 року вони зареєстрували шлюб у виконкомі Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №07. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сімї відбувалися непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми, можливості зберегти сімю немає, на примирення не згодна, разом не проживають понад 6 місяців. Змінювати прізвище на дошлюбне позивач не бажає. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність та задовольнити позовні вимоги, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Сукманська». Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. В порядку ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 9 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ №035129, виданого 09 квітня 2009 року виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №073857, виданого 09.04.2009 року виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 6). Згідно довідки про склад сімї за №286, виданої 12 вересня 2017 року виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем в [ADDRESS] (а.с. 7). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають понад 6 місяців, спору про місце проживання дитини не має. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Позивач надала суду заяву про залишення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Сукманська». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. На підставі викладеного та

Outcome: approved