Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 04 травня 2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Немирською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 1. Від шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Вказуючи, що з 2017 року подружні відносини між ними фактично припинені, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, та просив справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в підготовче судове засідання учасники судового розгляду не з'явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом частини 1 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 04 травня 2012 року перебувають з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Немирською сільською радою Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 1 (а.с. 5). Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Судом встановлено, що позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують з 2017 року, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до пункту 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 352 грн 40 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 352 грн 40 коп. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved