Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 21 липня 2017 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №104. Від указаного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем не склалися, тому припинили їх та з липня 2018 року разом не проживають та не підтримують шлюбні відносини. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. На протязі всього подружнього життя в їх сім`ї виникали сварки та непорозуміння, чоловік принижував її ,інколи навіть бив, а така поведінка відповідача погано впливала на стан її здоров`я, фактично їх сім`я давно розпалась. [PERSON] вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, шлюб носить виключно формальний характер. При таких обставинах позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе і недоцільне. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.46), відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.29,38,40,44). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 04 лютого 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON] , який зареєстрований 21 липня 2017 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від указаного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до копії довідки №111, виданої 14 січня 2019 року Ананьївською міською радою Одеської області, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться син - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Приймаючи до уваги, що збереження сім`ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, оскільки в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім`ї та спільне проживання, на даний час разом не проживають, кроків до примирення не роблять, наявність неповнолітнього сина, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved