Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Ізмаїльський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончаровою О.С., їй належить квартира [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав та копією технічної документації. В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані, у вказаній квартирі, при житті колишнього власника квартири, померлої [INFO] , [PERSON] . Відповідачі з моменту реєстрації і по теперішній час в зазначеному житлі не проживають, благоустроєм квартири та оплатою комунальних платежів не займаються, їх особистих речей в квартирі немає. Реєстрація відповідачів в її квартирі створює їй, як власнику, перешкоду в реалізації їй в повному обсязі права власності зазначеним житлом. Позивач [PERSON] у судове засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила надати час для вирішення питання зняття з реєстрації в добровільному порядку суд неодноразово відкладав розгляд справи. За клопотаннями відповідача, але підчас розгляду справи відмовилась вирішувати спір добровільно, стала заперечувати проти задоволення позовних вимог, суду пояснила, що у разі зняття з реєстрації за зазначеною у позові адресою, їй нікуди буде стати на реєстраційний облік так як на будинок, що їй належить і в якому вона проживає відсутні правовстановлюючі документи. Представник третьої особи Ізмаїльської РВ ГУДМС України в Одеській області, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.(а.с.23) Заслухавши думку сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.6-12). Відповідач [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25.12.2012 року (а.с.20). Як пояснила відповідач, вона разом з чоловіком і дитиною проживають у власному будинку в [ADDRESS] , але відсутні правовстановлюючі документи та по будинкова книга, через що не можливо в будинку зареєструватися, тому вона проти зняття її з реєстрації. Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право на користування жилою площею в квартирі [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України та ст.9 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved