Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 05 серпня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, ведення спільного господарства, у зв'язку з чим у сім'ї виникали сварки в присутності їхньої дитини. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможними. З січня 2018 року шлюбні відносини припинили, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, всі спроби примирення в минулому не принесли позитивних результатів. Шлюб носить формальний характер, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 097532, виданим повторно 22 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, не мають спільного бюджету разом як сім'я не проживають з січня 2018 року, кожен із них живе власним життям, відповідач позов визнав. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності неповнолітньої дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої дитини, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved