Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]О про відшкодування витрат на утримання квартири та зазначала що з 23.04.1998 року по 29.10.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В період шлюбу вони в рівних частках з чоловіком придбали квартиру [ADDRESS]. Оскільки чоловік участі у витратах по утриманню квартири не приймає, вона самостійно їх оплачує, просила суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею витрат у сумі 1118,64 грн. за період з червня 2015 року по грудень 2016 року. Рішенням Артемівського міськрайнного суду від 4 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, [PERSON] подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі. Зазначає, що суд не прийняв до уваги, той факт, що шлюб між сторонами розірвано, незважаючи на те , що частина квитанцій виписана на імя відповідача , їх оплату фактично проводила вона та її мати, саме тому оригінали цих квітанцій зберигаются у неї, відповідач мешкає за межами України, але за законом це не звільняє його від обовязку нести витрати по утриманню належного йому майна. В засіданні апеляційного представник позивача доводи апеляційної скарги повністю підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати. Представник відповідача в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, рішення суду залишити без зміни. Апеляційний суд заслухав доповідача,представників сторін, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 1998 року. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2007 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу від 22.11.2002 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] за № 1334 (а.с.10). Відповідно довідки від 13.04.2017 року № 592, наданої ВРЖП «Ремонтник» м. Соледар, особовий рахунок № 3249 оформлений на [PERSON] та [PERSON] з грудня 2002 року (а.с.37а) Як вбачається з копій квитанцій від 05.06.2015 р., 09.07.2015 р., 02.09.2015 р., 05.10.2015 р., 02.11.2015 р., 24.12.2015 р., витрати на утримання квартири [ADDRESS] на загальну суму здійснював [PERSON]О.(а.с. 12-13). Відповідно до копій квитанцій (а.с. 14-16), квартирна плата за квартиру [ADDRESS] за період січень -листопад 2016 року на загальну суму 1320 грн. здійснювалась [PERSON] (а.с.14-16) Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо надання їй распоряждення з боку відповідача по оплаті вартості комунальних послуг у межах його частки у спільній власності. Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком виходячи з наступного. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить як позивачу так і відповідачу в рівних частках,останній зобовязаний нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Як вбачається з матеріалів справи позивач оплатила за період з січня 2016 року по листопад 2016 року послуги за утримання будинку у сумі 1320 грн. у повному обсязі, а тому відповідач має відшкодувати відповідно до своєї частки у спільному майні 1\\2 частину цієї суми у розмірі 660 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення половини витрат , повязаних з утриманням майна за період з червня 2015 року по грудень 2015 року у сумі 797грн., то, всупереч доводів апеляційної скарги позивача, апеляційний суд вважає, що правові підстави для відшкодування ? частини цієї суми позивачеві відсутні , оскільки, дійсно платником у квитанціях зазначено [PERSON], що свідчить про оплату ним витрат на утримання квартири у цей період. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що ці витрати понесла саме вона, наявність у неї оригіналів квитанцій про оплату ці висновки не спростовує. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати , повязані з утриманням квартири за період з січня 2016 року по листопад 2016 року у сумі 1320 грн.\\2 = 660 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з вимог ст.88 ЦПК України, відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони всі понесені неї і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду першої інстанції з відповідача стягнуто 640грн. на відшкодування судових витрат, розмір судових витрат за подання апеляційної скарги складає 704 грн. Ухвалою апеляційного суду від 22 травня 2017 року позивачу було відстрочено оплату судового збору при поданні апеляційної скарги до ухвалення судового рішення. Таким чином, загальна сума судового збору по справі складає 1344 грн. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на 59% від загальної суми заявлених вимог , то і судові витрати слід задовольнити пропорційно до цієї суми та стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 551,04 грн. та з [PERSON] 792,96 грн. відповідно.

Outcome: partial