Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення грошових коштів, в якій зазначила, що 02.02.2015 року вона позичила грошові кошти в сумі 15000 грн. , [PERSON]. 02.02.2015 року відповідачем було написано розписку, про те що, вона зобов'язується повернути вищевказану суму боргу до 05.04.2015 року. В обумовлений термін [PERSON] борг не повернула, тому 17.04.2015 року вона написала іншу розписку, в якій зазначено, що вона зобов'язується повернути [PERSON] 16 000 гривень до 15.05.2016 року. Однак в зазначений в розписці термін, грошей не повернула, причини невиконання взятого на себе боргового зобов'язання не повідомляє, тому позивач вимушений звернутися в суд з позовною заявою про стягнення грошових коштів в сумі 16000 грн. а також витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 копійок. В судовому засіданні позивач позивні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про, що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки від неї повідомлень не надійшло. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Матеріалами справи встановлено, що згідно розписок від 02.02.2015 року та 17.04.2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 16000.00 гривень (шістнадцять тисяч гривень 00 копійок) та зобов'язалася повернути їх до 15.05.2015 року. Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1050 ч.1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, пред'явлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та підлягає задоволенню, крім того на підставі ст. 79, 84, 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути 551.20 гривень судового збору сплачених позивачем.

Outcome: approved