Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 травня 2004 року у виконкомі Скотарської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №3 та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, і до досягнення дітьми повноліття. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини. Відповідач з 2015 року виїхав до м. Києва, де проживає з іншою жінкою, та з того часу жодного разу не провідав сім»ю. Тому їх шлюб існує тільки формально і його слід розірвати. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Також, відповідач не піклується про дітей, грошей на їх утримання не надає, не хвилюється про їх фізичний та духовний стан, вона в свою чергу не має можливості забезпечити всім необхідним дітей, з огляду на те, що донька має незадовільний стан здоров»я, перебуває на «Д» обліку, в результаті чого потребує постійного лікування, проходження постійних медичних процедур та огляду, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання спільних дітей. Позивач у судове засідання не зявилася, натомість подала до суду заяву (а.с. 25) про розгляд справи без її участі, при цьому змінила позовні, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень на кожну дитину, та до досягнення ними повноліття. Відповідач в судове засідання також не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 22, 23), про причини неявки суд не повідомив, тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 02 травня 2004 року у виконкомі Скотарської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №3 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Згідно даних довідки виданої 19 вересня 2016 №3772 (а.с. 11), діти зареєстровані та проживають з позивачем. Із довідки від 27.09.2016 року (а.с. 12) вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на «Д» обліку ДЛ с.В.Лучки Мукачівського району, з 06.01.2015 по теперішній час. Відповідно до частини другої ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб носить лише формальний характер. По відношенню до іншої вимоги позивача суд виходить з наступного. Статтею 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обовязками батьків є піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення \~здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування \~її до самостійного життя. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з приписами ст. 182 Сімейного кодексу України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року \~«Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, \~інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, з урахуванням того, що в суду не має відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, а також про те, що відповідач має інші аліментні зобовязання, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дітей у відповідності до ст. 184 Сімейного кодексу України, тобто у твердій грошовій сумі, та у розмірі, що становить 1000,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Таким чином змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої\~ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ Пунктом 1 частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved