Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку) до 30.06.2018 року. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її батьком, який розлучився з матірю у 2004 році. З цього часу вона проживає разом з матірю і знаходиться на повному її утриманні. На даний час вона навчається на 3 курсі Чернігівського національного технологічного університету. Її мати на даний час не працює, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на період навчання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, при цьому посилалась на обставини викладені в позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку. Зазначив, що на даний час має іншу сімю, на його утриманні знаходиться малолітня дитина. Третя особа [PERSON] мати позивача, яку ухвалою суду від 23.09.2016 року залучено до участі у справі, позов підтримала та просила його задовольнити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.22), який розірвали в 2004 році. Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою № 113 від 06.09.2016 року (а.с.3) [PERSON] проживає разом з матірю. Позивач [PERSON] навчається в Чернігівському національному технологічному університеті, на 3 курсі, на безоплатній денній формі навчання (а.с.16). Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року. Відповідно до пояснень позивача, остання отримує стипендію у розмірі 700 грн щомісячно. Відповідач мешкає окремо (а.с.15). Згідно довідки про доходи (а.с.29) [PERSON] працює у ВП дистанція колії м. Чернігів та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 6 900,25 грн. На утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.23). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Вказані обставини судом враховуються і є підставою для зменшення розміру аліментів, ніж визначені позивачкою, але не вказують на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу доньці та не позбавляють його обовязку утримувати повнолітню дитину у звязку з її навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач має на утриманні малолітню дитину, третя особа мати позивача в силу закону також зобовязана утримувати повнолітню доньку, суд вважає за необхідне, відповідно до п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання, до 30 червня 2018 року включно, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial