Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою №401, буд. № 22 по пров. Щербаковському в м. Кропивницькому (Кіровоград). В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2014 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру № 739,відповідач подарував в рівних частках свою частину яка становить 1/3 частини кімнати №401, буд. № 22 по пров. Щербаковському в м. Кропивницькому (Кіровоград) відповідачці та доньці і на теперішній час кімната належить [PERSON] та її доньці [PERSON] в рівних частках. Відповідач в квартирі не проживає з 2010 року, проте залишається зареєстрованим у квартирі. За власною ініціативою відповідач з реєстраційного обліку не знімається. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власниками квартири кімнати №401, буд. № 22 по пров. Щербаковському в м. Кропивницькому (Кіровоград) є [PERSON] та її донька [PERSON] ,що підтверджується копією договору дарування /а.с.5-7/. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~ Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~\~\~\~ Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від\~07.02.2014\~ року\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~захист права\~власності та\~інших речових\~прав» роз'яснив судам, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення . Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2010 року не проживає в спірній квартирі, особистих речей його немає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням як бувший власник, а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до ст.\~7\~Закону України «Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст. 319,383 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ,постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014\~ року\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~захист права\~власності та\~інших речових\~прав» та

Outcome: approved