Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.11.2014 року, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно до повноліття дитини, а також на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши на обгрунтування позову, що з січня 2016 року вони шлюбні відносини припинили та проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і не бере участі у її вихованні, примирення вона вважає неможливим. Позивач подала з проханням розглянути справу у її відсутність, так як відповідач до суду не з'являється, а вона проживає у с. Вільху ватка та доглядає за малолітньою дитиною. Відповідач повторно не з'явився за викликом до суду, не повідомивши про причини неявки, хоча відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду. Відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази, надані позивачкою, судом встановлено обставини справи та визначено відповідно до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 2014 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1027 (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про народження сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно з довідкою Вільхуватської сільської ради дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.10). Суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення згідно з ст. 112 СК України рішення про задоволення позову в частині розірвання шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі, згідно з ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2, ч.6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка просила присудити аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно та на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу відповідача. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідач не надав до суду доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved