Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що між ними 09.08.2016 року укладено шлюб, який зареєстровано Кам`янсько-Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №46. Після реєстрації шлюбу вона змінила своє прізвище, а до шлюбу її прізвище було [PERSON] . Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. За час сумісного проживання в шлюбі у них не склалися нормальні сімейні стосунки, причиною чому явилася відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів на шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття любові один до одного, поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. На теперішній час фактично припинено шлюбні стосунки, перестали спільно проживати та вести сумісне господарство. Вважає, що шлюб з відповідачем на теперішній час носить формальний характер, оскільки фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Позивач подала суду письмову заяву у якій просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що позов підтримує повністю. Відповідач у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін, які відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України подали клопотання про розгляд справи за своєї відсутності у судовому засіданні, без фіксування судового засідання технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Сторони 09.08.2016 року уклали між собою шлюб, який зареєстровано Кам`янсько-Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №46. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім`ю. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач шлюб з відповідачем фактично припинено, носить лише формальний характер, примирення неможливе, а спроби зберегти сім`ю недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить як їхнім, так і інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, що становить 420,40 гривень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача 454 гривні сплаченого при подачі позову судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved