Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином в розмірі 16670,00 гривень. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння відповідачем злочину, сума якої визначена вироком Мукачівського міськрайонного суду від 18.11.2015 року. Нормативно \~правовою підставою\~для задоволення\~позовних вимог\~вказані приписи\~ст.ст.\~1166,\~1177\~Цивільного кодексу\~України. Позивач до суду не зявився, оскільки заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 16). Позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. З урахуванням положень частини пятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. На підставі\~вироку Мукачівського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області\~від 18\~листопада 2015\~року по\~справі №303/6849/15-к,\~який набув\~законної сили\~21\~грудня 2015\~року,\~відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 185 Кримінального кодексу України. Фактичні обставини скоєного [PERSON] кримінального правопорушення мали місце на початку літа 2015 року. Так, в місті Мукачево по вул. Північна, 88, [PERSON], повторно, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та можливість настання суспільно небезпечних наслідків, маючи вільний доступ до автомобіля марки ВАЗ 21140, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], з метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрав з вище вказаного автомобіля дві ліві дверки в зборі та задню балку, вартість яких згідно висновку експерта торгово-промислової палати від 22.10.2015 № ОМ- 204 склала 2670,00 грн. Внаслідок вказаних\~злочинних дій\~[PERSON], було спричинено позивачу матеріальних збитків на вищевказану суму, яку відшкодовано відповідачем не було (а.с. 6). Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду\~в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими\~для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. За змістом п. 8 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із\~способів захисту\~порушеного права\~є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу\~України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст. 1166 Цивільного кодексу України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з положеннями частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода,\~ завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю\~ особистим\~ \~ немайновим правам фізичної або юридичної особи,\~ \~а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний звязок між протиправною дію і негативними наслідками. Із вищезазначеними положеннями цивільного законодавства в повній мірі кореспондуються і приписи п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.89 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в якому зазначено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. У статті 1192 Цивільного кодексу України встановлені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі такого ж роду і такої же якості, полагодження пошкодженої речі тощо); відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Приймаючи до уваги фактичні обставини по справі у контексті з вищевказаними положеннями законодавства, слід вважати доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо необхідності стягнення з відповідача суми 2670,00 грн., яка є прямою дійсною шкодою, що встановленна за результатами судового розгляду кримінального провадження. Вказану суму коштів слід стягнути з відповідача у якості шкоди завданої злочином. Що стосується решти заявленої до стягнення з відповідача суми коштів у розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 14000,00 грн. (у вигляді коштів на ремонт автомобіля), то такі кошти не є прямою дійсною шкодою, встановленою у вироку суду, тому позовні вимоги щодо їх стягнення не можуть бути задоволення, шляхом застосування правового механізму, передбаченого ст. 1177 Цивільного кодексу України, а інших доказів, які б підтверджували факт протиправної винної поведінки відповідача щодо привласнення вказаної суми грошових коштів, суду не надано. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, шляхом присудження до стягнення з відповідача суми 2670,00 грн. На підставі\~частини статті\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача слід також стягнути суму 704,80 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved