overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач є її колишнім чоловіком та зареєстрований за вказаною адресою, проте протягом року у зазначеному будинку фактично не проживає. За таких обставин вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 13.06.2006 року, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.06.2006 року № 14439917, позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, котрий є колишнім чоловіком позивачки, що підтверджується копією рішення Сколівського районного суду Львівської області від 25.10.2011 року та записами у будинковій книзі, копія якої наявна у матеріалах справи. В судовому засіданні встановлено, що будучи зареєстрованим у житловому будинку по [ADDRESS], відповідач [PERSON] протягом року фактично не проживає за даною адресою, що також підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], котрі у судовому засіданні ствердили про те, що проживають у [ADDRESS] по сусідству з позивачкою, а тому їм достовірно відомо про те, що [PERSON] не проживає у вказаному будинку вже більше року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ураховуючи наведене, суд вважає, що оскільки відповідач більше шести місяців не проживає у житловому будинку по [ADDRESS] його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою та зняти з реєстраційного обліку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на реєстрацію та користування житловим будинком. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачкою зазначено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно їй належить житловий будинок із господарчими спорудами за адресою [ADDRESS]. 30.08.2011 року з вказаною адресою позивачкою була здійснена реєстрація відповідачки та її двох дітей, які є онуками позивачки, проте з 20 квітня 2014 року відповідачка за вказаною адресою не мешкає, а мешкає в РФ. У зв'язку з цим позивачка не може усунути перешкоду в користуванні житловим будинком, який належить їй на праві власності. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання 03 грудня 2014 року та 11 грудня 2014 року не з'явилася, про місце та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що в матеріалах цивільної справи є документальне підтвердження. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Управління Державної міграційоної служби України в Луганській області - до суду не з'явився. 11.12.2014 винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] є спадкоємицею на житловий будинок із господарчими спорудами за адресою [ADDRESS](а.с.6). Згідно довідки Нещеретівської сільської ради № 1692 [PERSON] та її донька [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою [ADDRESS], але з 20.05.2014 року фактично за цією адресою не проживають .(а.с.11). Згідно технічного паспорту позивачкі належить житловий будинок із господарчими спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.8-10). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на реєстрацію та користування житловим будинком підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на реєстрацію та користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачкою зазначено, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. На праві приватної власності йому належав житловий будинок із господарчими спорудами за адресою [ADDRESS]. Даний будинок був отриманий позивачкою у спадок. 19 червня 2012 року з вказаною адресою позивачкою була здійснена реєстрація відповідачки та її сина, проте з 5 квітня 2014 року відповідачка за вказаною адресою не мешкає, а мешкає в селі Макартетине Новопсковського району Луганської області. На звернення позивачки про добровільне зняття з реєстраційного обліку відповідачка уникає контакту та зволікає з випискою. У зв'язку з цим позивачка не може усунути перешкоду в користуванні житловим будинком, який належить їй на праві власності. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання 05 листопада 2014 року, 14 листопада 2014 року та 24 листопада 2014 року не з'явилася, про місце та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що в матеріалах цивільної справи є документальне підтвердження. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Управління Державної міграційоної служби України в Луганській області - до суду не з'явився. 24.11.2014 винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно свідоцтва про спадщину за законом спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] .(а.с.7). Згідно довідки Лизинської сільської ради № 620 [PERSON] та її син [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою [INFO] Луганської, але з 05.04.2014 року фактично за цією адресою не проживають .(а.с.10). Згідно технічного паспорту померлому належав житловий будинок із господарчими спорудами за адресою [ADDRESS].. (а.с.8-9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року.(а.с.6). За таких обставин змінені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на реєстрацію та користування житловим приміщенням підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право на користування житловим приміщенням Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього як таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що цей будинок належить їй на праві приватної власності. В будинку зареєстровані вона, позивачка, її чоловік та їх син - відповідач [PERSON], який являється членом її сім'ї та проживав в будинку до 2006 р. Повідомивши її, що їде в Росію, зібрав свої речі і відбув. Де він зараз перебуває, їй не відомо. Останній раз вона спілкувалася з ним в 2006 р. Реєстрація відповідача в будинку створює для неї та її чоловіка незручності через неможливість оформити субсидію з оплати комунальних послуг та зайві витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі та пояснила, що її син - відповідач [PERSON] навесні 2006 р. разом із бригадою працівників поїхав на заробітки до Росії. Бригада повернулася до міста, в він залишився в Росії. Досі не повернувся, вона та її чоловік не мають із ним зв'язку. Відповідач на повторний виклик в судове засідання не з'явився з причин відсутності за місцем реєстрації. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд встановив, що позивачці на праві приватної власності належить будинок № 19 по вул. Фадєєва м. Олександрії, що підтверджується свідоцтвом про право власності та даними технічного паспорта на будинок. За відомостями Олександрійського МВ УДМС України в Кіровоградській області за цією адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який належить до членів сім'ї власника будинку, що підтверджується довідкою квартального комітету. Він не користується житлом без поважних причин, починаючи з 2006 р. р., тобто більше року. Домовленості між ним та власником житла щодо більш тривалого збереження права користування житлом не встановлено. Про зазначені обставини свідчать докази: З акту від 14 травня 2014р,. складеному комісією у складі мешканців [ADDRESS], посвідченому головою квартального комітету, вбачається, що відповідач фактично не користується житлом , що належить [PERSON], з 2006 р. На момент перевірки в будинку відсутній, його особистих речей немає. Довідка, видана 1 грудня 2014 р головою квартального комітету № 27, свідчить про те, що станом на цю дату [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але за цією адресою не проживає. З огляду на викладене суд вбачає підстави для визнання відповідача як таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись на такі обставини. 24.04.1995 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 60 розташованого по вул..Щорса у м.Нікополі. За життя [PERSON] залишив заповіт згідно якого він усе належне йому майно заповів позивачці та відповідачці. При зверненні позивачки до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини та порекомендували звернутися до суду. Просить суд визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно яке належало її батьку. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.1995 року помер [PERSON] (а.с. 23), що проживав у домоволодінні № 60 по вул. Щорса в м. Нікополі, який на випадок своєї смерті залишив заповіт від 03.08.1993 року, згідно з яким усе своє майно він заповів сторонам у справі - [PERSON] та [PERSON] обом у рівних частках (а.с. 7). Померлому, [PERSON], належав житловий будинок з надвірними будівлями № 60 розташованого по вул..Щорса у м.Нікополі, на підставі договору на право забудови, посвідченого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою від 15.03.1958 року за реєстровим № 2-1250 (а.с. 17,35). Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON]\~ є\~ позивач та [PERSON] - відповідач у справі, яка із заявою про прийняття спадщини не зверталась, фактично спадщину не прийняла. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. При зверненні позивача до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 18). [PERSON] не зверталась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав (а.с.30-32). Враховуючи той факт, що позивач від прийняття спадщини не відмовилась, а перепоною стали обставини від неї не залежні, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на будинок 60, по вул. Щорса в м. Нікополь в\~ порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON].\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 липня 2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частки будинку, розташованого за адресою: Луганськаа область, смт. Станично-Луганське, вул. Ватутіна, буд. 10 та квартири № 77, розташованої за адресою: м. Луганськ, вул. Боженко, буд. 105а. При звернені до нотаріуса виявилося, що у позивачки відсутні правовстановлючі документи на зазначене нерухоме майно. Також, крім позивачки спадщину після смерті батька прийняла і відповідачка, яка була дружиною померлого. Позивачка в судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Надала уточнену позовну заяву, в якій просить розділити спадщину між нею та відповідачкою, а саме визнати за нею 1/2 частку будинку розташованого за адресою: Луганськаа область, смт. Станично-Луганське, вул. Ватутіна, буд. 10. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просить визнати за нею право власності на квартиру № 77, розташовану за адресою: м. Луганськ, вул. Боженко, буд. 105а . Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 494772 [PERSON] помер 08 липня2014року(а.с.21) Згідно технічного паспорту № 643/55627 померлому належала квартира № 77, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Боженко, буд. 105а (а.с.7-8). Згідно технічного паспорту № 25/3924 померлому належала 1/2 частка будинку, який розташований за адресою: Луганськаа область, смт. Станично-Луганське, вул. Ватутіна, буд. 10 (а.с.13-18). Згідно виписки з рішення від 01.03.1993 року відповідачці належить 51/100 частка будинку, який розташований за адресою: Луганськаа область, смт. Станично-Луганське, вул. Ватутіна, буд. 10 (а.с.17) Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2009 року помер її батько [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON]. 11 лютого 2013 року [PERSON], яка є матір'ю позивачки померла. Після їхньої смерті відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 частки квартири № 175, розташованої за адресою: м. Луганськ, кв. Зарєчний, буд. 13, загальною площею 54,80 кв.м. Проте отримати свідоцтво на спадкове майно, виявилося неможливим, оскільки майно знаходиться на тимчасово окупованій території, незважаючи на те, що спадкова справа була відкрита. Ці обставини не дають позивачці оформити спадщину нотаріально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 202730 [PERSON] помер 08 травня2009року(а.с.22) Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 353376 [PERSON] [PERSON](а.с.23) Згідно витягу про реєстрацію права власності на спадкове майно померлі мають на праві власності по 1/3 частці квартири № 175, розташованої за адресою: м. Луганськ, кв. Зарєчний, буд. 13, загальною площею 54,80 кв.м. (а.с.34). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на такі обставини. [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Просить суд визнати за нею право власності на зазначену квартиру. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON], яка не залишивши заповіту (а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], де вона була зареєстрована по день смерті (а.с. 9-11). Позивачка доглядала за бабусею та проживала з нею з березня 2005 р. до її смерті. Цей факт підтверджується актом про проживання № 2 від 02.02.2015 р., наданого ОСББ «Шедевр-Н», складеним зі слів сусідів бабусі (а.с. 8). Спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON] є її син - батько позивача [PERSON], інших спадкоємців немає. Позивачка не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, оскільки знала, що її батько є спадкоємцем першої черги спадкування і не мала заперечень щодо спадкування ним спадкового майна, незважаючи на те, що спадщину прийняла фактично. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. З цього приводу листом № 2319/02-14 від 22.09.2014 р. державним нотаріусом ІІ-ї Нікопольської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 12), ніяких подальших дій для оформлення своїх спадкових прав відповідача не вчиняє. При зверненні позивача до ІІ-ї Нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення спадку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у разі прийняття спадщини вона повинна була подати до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, вона цього не зробила, оскільки не знала про це, бо на час смерті бабусі проживала разом із нею. За таких обставин суд вважає, що позивачка пропустила строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, оскільки вважала, що батько буде приймати спадок після бабусі, а тому позов підлягає задоволенню і за позивачем може бути визнано право власності на спадкову квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину будинку, що є об'єктом сумісної власності посилаючись на наступне. 09.06.1973 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу ними було придбано 10/21 частин житлового будинку [ADDRESS]. На даний час сторони шлюб розірвали, але є спір про поділ будинку. Просить суд визнати за нею право власності на половину 10/21 частин вищезазначеного житлового будинку. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони 09.06.1973 року зареєстрували шлюб (а.с. 4). Під час шлюбу 30.04.1980 року сторонами було придбано 10/21 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6-14), який було зареєстровано на ім'я відповідача. 11.01.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5), але після розірвання шлюбу виник спір про поділ будинку, що є їх спільною сумісною власністю. Враховуючи, що будинок сторонами був придбаний у 1980 році під час дії Кодексу про шлюб та сім'ю, суд вважає, що до правовідносин повинні бути застосовані норми цього кодексу. Відповідно до ст. 22 КпШтС майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 28 КпШтС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Оскільки при розірванні шлюбу між сторонами виник спір про поділ сумісно нажитого майна у вигляді житлового будинку, суд вважає, що в силу вищезазначених норм, суд може визнати за позивачкою право власності на половину 10/21 частин зазначеного житлового будинку, що складає 10/42 частин.

Outcome: approved