Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди , заподіяної джерелом підвищенної небезпеки. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що 07 вересня 2014 року , приблизно о 14.00 год., біля будинку №4 по бул. Шевченко в м. Добропілля Донецької області , відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення п.13.1 ПДР України, скоїв зіткнення зі стоячим автомобілем [NUMBER], належним їй на праві приватної власності, після чого порушивши вимоги пп 2.10 (а,б) ПДР України, залишив місце ДТП. Внаслідок даного ДТП, її автомобіль отримав механічні пошкодження, розмір матеріальної шкоди склав 971 грн. Крім того, вона змушена була сплатити експерту за проведення автотоварознавчого дослідження суму в розмірі 400 грн. Не зважаючи, що відповідач був притягнутий Добропільським міськрайсудом до адміністративної відповідальності за ст.. 124 та 122-4 КУпАП, який сплатив призначений йому судом у якості покарання штраф, добровільно матеріальну шкоду їй відшкодувати відмовляється, що змусило її звернутися до суду. Крім матеріальної шкоди, їй спричинена діями відповідача і моральна шкода, яка полягає у тому, що вона є інвалідом 2-ї групи безстроково. Вони разом зі своїм чоловіком тривалий час збирали кошти на придбання автомобілю, до якого вони відносяться дуже бережно, раніше не було жодного випадку, коли автомобіль отримував механічні пошкодження. Внаслідок протиправних дій відповідача, їх автомобіль отримав механічні пошкодження, внаслідок чого вона отримала певний психологічний стрес. Відповідні турботи по відновленню автомобілю спричиняють їй певні моральні переживання. Автомобіль вже втратив свій товарний вид, втратив певну вартість. Вважає, що душевні переживання, пов'язані з протиправним пошкодженням її автомобіля повинні певним чином компенсовані. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 971 грн, повернути витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 400 грн. та у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що не причетний до ДТП, внаслідок чого автомобіль позивачки зазнав механічні пошкодження. Будь-яких зрозумілих та обгрунтованих заперечень з приводу своєї незгоди з позовними вимогами відповідач не надав. Вислухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 07 вересня 2014 року , приблизно о 14.00 год., біля будинку №4 по бул. Шевченко в м. Добропілля Донецької області , відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення п.13.1 ПДР України, скоїв зіткнення зі стоячим автомобілем [NUMBER], належним позивачці [PERSON] на праві приватної власності, внаслідок чого її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, після чого порушивши вимоги пп 2.10 (а,б) ПДР України, місце ДТП залишив. Дані факти підтверджується постановою Добропільського міськрайнного суду від 22.09.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП, на якого було накладене стягнення у вигляді штрафу 340 грн. та постановою Добропільського міськрайсуду від 22.09.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст..122-4 КУпАП, на якого було накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, які відповідач [PERSON] сплатив у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій від 22.09.2014 р. та 23.09.2014 р. Належність автомобілю ГАЗ 3110, р/н [NUMBER] позивачці [PERSON] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] від 16.04.2003 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] У особливих примітках даного свідоцтва вказано, що відповідач [PERSON] має право керування даним транспортним засобом. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тому суд вважає, що належним відповідачем повинен бути саме [PERSON] Відповідно ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, що заподіяла його, при наявності його вини. У відповідності зі ст. 1166 ЦК України , майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що заподіяла його. Суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у здійсненні дорожньо-транспортної пригоди , у результаті якого був пошкоджений автомобіль позивачки підтверджується не тільки поясненнями самої позивачки, але і дослідженими і проаналізованими матеріалами справи: адміністративними матеріалами відносно [PERSON], постановами Добропільського міськрайонного суду від 22.09.2014 року, згідно яких відповідач [PERSON] був визнаний винним у здійсненні адміністративних правопорушень за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП і на нього покладено стягнення у виді штрафів, які він сплатив у повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку , що відповідачем були порушені вимоги п.п.13.1, 2.10а,б ПДР України. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 22 від 17.09.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3110 р/н [NUMBER] складає 971,00 грн. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля ГАЗ 3110 складає 971,00 грн. Вартість експертизи, відповідно до квитанції № 003478 від 17.09.2014 року склала 400 грн. Таким чином, сума матеріального збитку, заподіяного позивачки неправомірними діями відповідача [PERSON] підтверджені в судовому засіданні у повному обсязі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом прийнято до уваги, що позивачка перенесла певні моральні і щиросердечні страждання, заподіяні відповідачем, винного в ушкодженні її транспортного засобу, дії і турботи, пов'язані з відновленням свого автомобілю, позбавлення можливості деякий час користування транспортним засобом, що в деякій мері змінили її спосіб життя і вважає за необхідне, що ці життєві обмеження повинні бути відповідним чином компенсовані. Визначаючи суму морального збитку, суд виходить з розміру позовних вимог позивачки, ступеня порушень її життєвих зв'язків , характеру додаткових зусиль в організації життя, викликаних ушкодженням її автомобіля, і з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає можливим стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування морального збитку суми в розмірі 2000 гривень. В іншій частині позову слід відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивачка, яка є інвалідом 2-ї групи, звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] варто стягнути на користь держави судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог майнового та немайнового характеру у сумах 243,60 грн. та 243,60 грн. відповідно . На підставі ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial