Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку в майні, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, треті особи: [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що 07 березня 1992 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі відповідач змінив прізвище та імя з [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У період шлюбу ними було придбано на умовах спільної власності двокімнатна квартира № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській у м.Маріуполі. Згідно свідоцтва про право власності на житло вказана квартира належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON] ([PERSON]) [PERSON], [PERSON] (змінено на Богдановичу), [PERSON] (змінено на Богданівні). 07 травня 2010 року шлюб між ним було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, речей його у квартирі немає, жодної участі в утриманні квартири не приймає. Вона з дітьми залишилась проживати в квартирі, повністю утримує житло, самостійно сплачує всі комунальні послуги. Відповідач зареєстрований в квартирі, але за останні 6 років жодного разу не зявився за адресою реєстрації, фактичне місце його знаходження їй не відомо. Вона вважає, що спільне володіння та користування квартирою між ними неможливе. Розділити в натурі, із виділом відповідачу належної йому частки, технічно неможливо, оскільки житлова площа квартири складає 27,4 кв.м, тому на 1\\4 частини квартири відповідача припадає 6,85 кв.м. житлової площі, що забезпечує мінімально встановлену Житловим кодексом України норму житлової площі для проживання. Вважає, що у даному випадку частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим через неприязні стосунки між співвласниками, відповідач тривалий час добровільно не користується житлом, і припинення його права власності на частку в квартирі не завдасть шкоди його інтересам, оскільки він отримує у відшкодування своєї частки грошову компенсацію. Просить суд припинити право власності [PERSON] на 1\\4 частку квартири № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі зі сплатою на його користь грошової компенсації у розмірі 37735 гривень, визнати за нею право власності на 1\\4 частку квартири № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність з урахуванням їх письмових пояснень та письмових доказів, які були ними надані, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити . Відповідач [PERSON], будучи неодноразово належними чином повідомлений про день та час слухання справи за адресою його реєстрації та шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр», у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. З копії свідоцтва про одруження від 07 березня 1992 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів громадського стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 135. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]. 27 березня 2001 року [PERSON], [INFO], перемінив прізвище, імя на [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області видано свідоцтва про переміну прізвища, ім»я, по батькові, актовий запис № 12. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1998 року квартира № 70, корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в місті Маріуполі належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07 травня 2010 року, актовий запис № 149. Відповідно до технічного паспорту, загальна площа квартири № 70 корпус № 1, будинок № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі, складає 45,6 кв.м., житлова площа 27,4 кв.м. Квартира складається з двох кімнат, кухні, вбиральні, коридору. Як вбачається з копії особового рахунку № 03-1-70 в квартирі № 70 корпус № 1 будинку № 3 по вулиці Київській в місті Маріуполі, крім позивачки [PERSON] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. Згідно копії акту КК «Східна» від 24 червня 2015 року, в квартирі № 70 корпус № 1 будинку № 3 по вулиці Київській в місті Маріуполі, відповідач [PERSON] не проживає з 2011 року по теперішній час. Згідно даних Лівобережного районного відділу надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], корпус № 1[ADDRESS] з 05 травня 2011 року по теперішній час. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відомостей про перетинання державного кордону України у період з 04.05.2012 року по теперішній час [PERSON], [INFO], в базі даних не виявлено. З відповіді Лівобережного районного у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що актового запису про смерть [PERSON] по Лівобережному районному у м.Маріуполі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області не виявлено. Перевірку проведено з 01.01.2011 року по теперішній час. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 16 липня 2017 року [PERSON] в інформаційному фонді Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 20.07.2017 року не знайдений. З відповіді Пенсійного фонду України від 21 липня 2017 року вбачається, що до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, які накопичені в період з 2000 року, відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України [PERSON] за період з 01.01.2011 року по теперішній час не надходили. За даними центральної бази одержувачів пенсій станом на липень 2017 року [PERSON] не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України. Згідно відповіді Державної міграційної служби України Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, за наявними даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України та інформацією ГУДМС, УДМС України (крім ГУДМС України АР Крим, УДМС України м.Севастополь, ГУДМС України в Донецькій області та УДМС України в Луганській області) факт звернення [PERSON] з питання оформлення виїзду на постійне місце проживання за кордоном не встановлено. З відповіді Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області встановлено, що 23.12.2012 року відносно [PERSON] СКП Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області було заведено розшукову справу № 19-96, і до теперішнього часу місце мешкання розшукуваного не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14 висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей обєкта, який є спільним майном. Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі наявних у справі доказів, а саме технічного паспорту на квартиру, дійшов висновку, що частки співвласників не можуть бути виділені в натурі, спірна квартира є неподільною, спільне володіння і користування нею є неможливим, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Зокрема, суд установив, що спірна квартира має дві житлові кімнати, передпокій, кухню, вбиральню, коридор, загальною площею 45,6 кв. м, житловою 27,4 кв. м., та не може бути поділена між співвласниками в натурі відповідно їх часток на чотири ізольовані кімнати з відповідними зручностями, які складають житлові кімнати, тобто нерухомість є неподільною. Позивач та відповідач є сторонніми особами, які мають між собою неприязні стосунки; останній тривалий час не проживає в квартирі та не утримує її, не приймає участі в збереженні спільного майна, а тому суд дійшов висновку, що спільне володіння і користування майном є неможливим. Крім того, з урахуванням того, що відповідач тривалий час не користується своєю часткою житла, обставин про чинення йому перешкод у користуванні житлом судом не встановлено, у разі припинення його права власності на частку в квартирі він отримує грошову компенсацію в рахунок сплати вартості його частки квартири, а тому суд вважає, що припинення права на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині припинення права власності відповідача на його частку квартири та визнання права власності на 1\\4 частку квартири, яка належала відповідачу, за позивачкою. Згідно зі звітом про оцінку вартості житлової квартири № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі станом на 02.03.2017 року ринкова вартість складає 150940 гривень, вартість 1/4 частини вказаної квартири складає 37735 гривень. Суд, відповідно до ч.2 ст. 365 ЦК України, постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному випадку факт внесення позивачкою вартості 1\\4 частки квартири № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі підтверджується квитанцією №0.0.911025399.1 від 08.12.2017 року про внесення на депозитний рахунок суду [PERSON] суми в розмірі 37735 гривень. Грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 37735 гривень, які знаходяться на депозитному рахунку Територіальному управлінні Державної судової адміністрації на користь відповідача [PERSON] вартість 1/4 частини квартири № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є правові й фактичні підстави для припинення права власності відповідача на частку спірної квартири, із виплатою йому грошової компенсації та визнання права за позивачкою на 1/4 частку квартири № 70 корпус № 1 в будинку № 3 по вулиці Київській в м.Маріуполі. Крім того, відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень та витрати, повязані з розглядом справи в розмірі 420 гривень.

Outcome: approved