Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 16,5 % заробітку /доходу/, та на утримання доньки відповідача від першого шлюбу [PERSON] в тому ж розмірі щомісячно до досягнення сином та дочкою повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначає, що починаючи з 20 серпня 2014 р., вона перебуває у шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON]. Починаючи з листопада 2014 р. вони проживають окремо, син проживає разом із нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У чоловіка є дочка від першого шлюбу - [PERSON], на утримання якої він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги та пояснила, що на даний час сім'я воз'єдналася. Вони проживають разом, але вона не впевнена, що так буде тривати й надалі, а тому бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання їх сина [PERSON] за рішенням суду. Більш того, тих коштів, які він надає сім'ї, після усіх відрахувань не вистачає на утримання їх сина. Відповідач позов визнав та пояснив, що на даний час він проживає разом із дружиною, працює в банку інкасатором. Заробітної плати, яка становить 1700 - 1800 грн., не вистачає, щоб утримувати сім'ю, бо він сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу та має кредитні зобов'язання перед банками. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що сторони у справі проживають разом, і сумнівається, що відповідач добровільно не утримує сина, бо за час спільного проживання з нею він не ухилявся від свого батьківського обов'язку забезпечувати дитину. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково - в частині стягнення аліментів на сина [PERSON]. Суд встановив, що сторони у справі є подружжям, яке має спільного сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають разом. Позивачка стверджує, що коштів, які надає відповідач на утримання сина, є недостатньо. Це визнав і відповідач. Інших доказів не здобуто. Згідно ст.180 СК України батьки дитини повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Наразі дитина позивачки також має право на утримання від свого батька, а мати дитини вправі пред'явити позов про стягнення аліментів на утримання дитини у разі, якщо відповідач несистематично або ж в недостатньому розмірі надає таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, викладені в ст.182 СК України: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідача, окрім сина [PERSON], є малолітня дочка [PERSON], на утримання якої він вже сплачує аліменти. Однак позивачка не має права порушувати питання ні про стягнення аліментів на її утримання, ні про їх зменшення, а тому в цій частині позову слід відмовити. З урахуванням того, що відповідач утримує іншу дитину, має постійну роботу, суд присуджує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Сплата судового збору, від якого позивачка звільнена за законом, покладається на відповідача в розмірі 243грн. 60 коп.

Outcome: partial