Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 14.08.2013р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу разом проживали в м.Одеса, позивачка навчалася у м.Первомайську і додому приїздила лише на вихідних. В той час відповідач почав їй зраджувати, а тому не витримавши обіди, приниження і зневаги вона зібрала свої речі і переїхала проживати до своїх батьків в с.Кам'яне, Савранського району, Одеської області. З тих пір вони проживають окремо, сімейні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Позивачка також вказує, що дітей від шлюбу у них немає, але відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану. На примирення позивачка категорично не згодна, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, а тому вона звернулася до суду з цією позовною заявою (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.13). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, справу просив розглянути без його участі (а.с.14). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в м.Одеса, і [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Концеба, Савранського району, Одеської області, зареєстрували шлюб 14.08.2013р., про що 14 числа серпня місяця 2013 року складено відповідний актовий запис №40; прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2013р. (а.с.5). Як вбачається з позовної заяви подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини з липня 2014 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають, але відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану. Судом прийнято до уваги, що згідно з ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Між тим, відповідно до положень ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, законодавством передбачено безпосереднє право подружжя, яке не має дітей, на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу у разі, якщо відповідач проти цього заперечує. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: approved