Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом ( в подальшому уточненим) до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути з відповідача пеню по аліментам у сумі 1 159 847,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконував рішення Чугуївського міського суду від 09.10.2000 про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 22.09.2000 та до повноліття дитини, тому утворилась заборгованість. У звязку з тим, що весь час відповідач не виконував свої зобовязання щодо утримання сина, посилаючись на нестачу коштів, вона просить стягнути з нього неустойку за прострочення сплати аліментів. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував, вказував, що після розірвання шлюбу він надавав матеріальну допомогу на утримання їхнього сина, але через втрату роботи в 2015 році тимчасово припинив сплату аліментів. На даний час він ніде не працює, перебиваючись тимчасовими заробітками. Крім того, має хронічні захворювання тромбоемболію легеневої артерії та виразкову хворобу, тому потребує систематичного лікування, що зумовлює матеріальні витрати. Також зазначав, що має на утриманні неповнолітню дитину, у звязку із чим, позов визнає частково, не погоджується із розрахунком пені, надавши свій розрахунок пені, розмір якої становить 28205,92 грн. Позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив, в якому вона вказала, що посилання відповідача у відзиві на те, що він надавав добровільно матеріальну допомогу та не ухилявся від батьківських обовязків не відповідають дійсності. Також вона зазначила, що після розірвання шлюбу, він фактично одразу перестав цікавитися життям сина, не надавав жодної матеріальної допомоги на його утримання, а тільки просив не звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів та обіцяв, що буде допомагати потім, але дані обіцянки не виконував. Тому вона наполягає на своїх вимогах та просить їх задовольнити. У судовому засідання представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити частково в розмірі заборгованості, так як законом встановлені обмеження. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що борг ним фактично виплачений, процес виплат затягнувся, так як виконавча служба тривалий час передавала виконавче провадження з одного району в інший. По причині хвороби він проводив оплати в меншому розмірі. На момент повноліття дитини йому не було відомо про розмір боргу і ті квитанції, що в нього збереглись, не були враховані державним виконавцем при підготовці довідки, на теперішній час заборгованості немає. Вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно виконавчого листа, виданого 09.10.2000 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утриманні сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 22.09.2000 до повноліття сина.(т. 1 а.с. 9). Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Крім того, згідно наданого розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за період з 28.11.2008 по 24.03.2018 - на момент повноліття дитини складає 119 453,56 грн., яка станом на 08.10.2018 сплачена (а.с. 4-6 т. 2). Суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Пеня = (A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: Пеня - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. На підставі вказаного суд погоджується з формулою розрахунку пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Тому суд погоджується з розрахунком пені, який наданий позивачем, відповідно до якого, сума неустойки складає 1 159 847, 00 грн. Згідно ч. 1 ст. 196 ЦПК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи стан здоровя відповідача, на підтвердження чого надана виписка з медичної картки хворого, а також те, що заборгованість по аліментам на день повноліття сина у розмірі 119453,56 грн. відповідачем погашена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 70 000,00 грн., що вважає достатнім, оскільки позивач мав змогу звертатися до суду щороку з позовом про стягнення пені за весь строк сплати відповідачем аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при предявлені позову і суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн., який був сплачений позивачем при предявленні позову. На підставі викладеного і

Outcome: partial