Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа - служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, який 16 липня 2008 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач по справі проживає окремо, створив іншу сім'ю, обов'язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої доньки не виконує, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зовсім, не цікавиться життям дитини, між ними відсутні будь- які відносини. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечували проти заочного розгляду справи. В судовове засідання відповідач у справі повторно не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Він про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про його виклик в газеті «Урядовий кур'єр» від 01 вересня 2016 року за № 163. Причину своєї неявки до суду відповідач не повідомив. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Крім того відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про його виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» від 02 серпня 2016 року та 22 серпня 2016 року. Представник служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вважав за доцільне позбавлення позбавлення батьківських прав [PERSON], так як це буде відповідати інтересам дитини. Прокурор у своєму висновку вважав за доцільне задоволення позовних вимог позивача та позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 лютого 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO], в графі «Батьки» значаться: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 26 серпня 2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №101 від 16 липня 2008 року Згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 06 жовтня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, [PERSON] 06 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до довідки Дворічанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області, [PERSON] навчається в 7-Б класі Дворічанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з педагогами з приводу її розвитку, навчання та виховання, жодного разу не відвідав навчального закладу. Згідно з довідкою комунального закладу охорони здоров'я «Дворічанська центральна районна лікарня» №01-09/1264 від 29 червня 2016 року, неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - кардіолога обласної дитячої клінічної лікарні міста Харкова, лікаря - педіатра Дворічанської ЦРЛ та лікаря центру первинної медико - санітарної допомоги Дворічанського району. При зверненні за медичною допомогою в ЦРЛ з дитиною завжди була її мати. Батько дитини жодного разу з дитиною до лікарів - спеціалістів ЦРЛ не звертався. Відповідно до довідки Дворічанської селищної ради №1238 від 23 червня 2016 року. за адресою [ADDRESS], проживає [PERSON] разом з донькою [PERSON] [INFO]. Небажання відповідача [PERSON] виконувати свої обов'язки по вихованню малолітньої доньки [PERSON] підтверджується також поясненнями, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до положення ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, наданих у п. 16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, суд визначає цю частку у розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку щомісяця, присуджуючи аліменти, згідно ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися позивач та її представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки: не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, матеріально не забезпечує, у зв'язку з чим вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та стягнення з нього аліментів на її утримання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved