Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 вересня 2004 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем склалося вкрай невдало. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти. Ведення спільного господарства припинено. Примирення вважає неможливе. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, з березня 2017 року вони проживають окремо. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно між ним та позивачем 18 вересня 2004 року зареєстровано шлюб. Спільне життя з позивачем не склалося, починаючи з березня 2017 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, подальше збереження сімї вважає неможливим та недоцільним. У звязку з цим відповідач не заперечує проти задоволення позову та просить суд розірвати шлюб. Строк на примирення просив не надавати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2004 року Червонокамянською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №6 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 7). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають з березня 2017 року та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь позивача, сплачений при подачі позову (а. с. 2). На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved