Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником приватного будинку [ADDRESS]. Відповідач у справі, [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки, його було зареєстровано в спірному будинку під час перебування в зареєстрованому шлюбі з її донькою. Однак, ще до розірвання шлюбу, відповідач за власним бажанням залишив ключі від спірного будинку та переїхав на постійне проживання до іншої жінки. 28.05.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між відповідачем та її донькою було розірвано. Донька також перед видїздом відповідача переїхала проживати у свою власну однокімнатну квартиру, разом зі своїми дітьми. З вказаного часу, відповідач будинком не цікавився, особистих речей не залишив, кореспонденцію за даною адресою не отимує, не сплачує за комунальні послуги, не навідується. У зв'язку з вищенаведеним, просить суд ухвалити рішення, яким задовольнити позовнівимоги в поному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про дату та час даного судового засідання повідомлялась шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, а тому у відповідності до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності та ухвалити у справі заочне рішення. Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши в судовому засіданні свідків, з'ясувавши фактичні обставини даної справи та дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 22 грудня 1989 року (а.с.4 - копія договору дарування). Згідно довідки за формою №3, у спірному будинку зареєстровані наступні особи: [PERSON] (власник) та [PERSON] (зять) (а.с.12 - довідка за формою №3). Як пояснила в судовому засіданні позивач, її донька, [PERSON], [INFO], перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується відповідними відмітками у паспорті останньої (а.с.15 - копія паспорту). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.16, 17 - копії свідоцтв про народження дітей). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.19 - копія рішення суду). Як пояснила позивач в судовому засіданні, ще до розірвання шлюбу, відповідач за власним бажанням залишив ключі від її будинку та переїхав на постійне проживання до іншої жінки. Донька також перед видїздом відповідача переїхала проживати у свою власну однокімнатну квартиру, разом зі своїми дітьми, що підтверджується довідкою за формою №3 (а.с.18 - копія довідки). В матеріалах даної справи міститяться копії актів від 24 липня та 21 серпня 2013 року, з яких вбачається, що під час проведеного обстеження спірного будинку позивача було встановлено, що колишній чоловік її доньки, [PERSON] за даною адресою не проживає (а.с.20, 21 - копії актів). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO] суду показала, що колишній зять позивача не проживає в спірному будинку близько року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO] суду показала, що колишній зять позивача в спірному будинку не проживає близько року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO] суду показала, що колишній зять позивача не проживає у її будинку приблизно з березня 2013 року. Згідно ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач більше року не проживає у спірному будинку, комунальні платежі не сплачує, участь у спільному побуті не приймає, зазначеним будинком не цікавиться, а тому вимоги позивача є обгрунтованими, підтвержденими належними доказами, показами свідків, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved