Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі права приватної власності, їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого 04.01.1967 року Генічеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 7 та Актом прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння. У вказаному будинку зареєстрована позивач та відповідач [PERSON] , який у січні 2002 року виїхав до м. Харкова, з того часу він фактично не проживає та не з`являється, в утриманні житла участі не бере, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей не має у будинку. Місце перебування відповідача позивачеві не відоме, зв`язків з ним вона не підтримує, добровільно знятися з реєстрації в будинку належного позивачеві відповідач наміру не має. Тому, позивач просить суд визнати [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги і просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] дійсно протягом довгого часу не проживає у належному будинку позивача [PERSON] . Суд за згодою позивача на підставі\~ст. 280-289 ЦПК України\~розглядає справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого 04.01.1967 року Генічеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 7 та Актом прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння - позивачеві належить право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З долучених до позову матеріалів, а саме, довідки від 07.09.2020 року №2446 виданої Виконавчим комітетом Генічеської міської ради Херсонської області вбачається, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована позивач [PERSON] , 1941 року народження та відповідач [PERSON] ,1973 року народження. Згідно з Актом підтвердження від 07.09.2020 року, складеного депутатом Генічеської міської ради за вищевказаною адресою в житловому будинку зареєстрована та фактично проживає одна [PERSON] , 1941 року народження. Крім того, факт не проживання близько 20 років за місцем реєстрації [PERSON] , 1973 року народження, встановлено на підставі пояснень [PERSON] та [PERSON] громадян, які тривалий час мешкають по сусідству з [PERSON] . Відповідно до вимог ст.319\~ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Таким чином, оскільки відповідач більше року не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин, а безпідставне його перебування на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] ,\~\~перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивач не бажає стягувати з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved