Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] , яке видане [PERSON] ; скасувати запис в спадковому реєстрі щодо реєстрації свідоцтва про право на спадщину №63163914 від 18.10.2018; усунути від спадкування [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] в частині 1/3 від спадкової маси та після смерті [PERSON] на все майно, що належало їй за життя; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; 2/3 частки акцій ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» в кількості 46 штук номінальною вартістю 46,25 грн. загальною вартістю 2750,00 грн., які належали [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки вкладу філії Орджонікідзевського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER] в УТВБВ №7717/ 089 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що відповідач приходиться їй братом, а батьками є [PERSON] та [PERSON] З народження по лютий 2002 рік вона мешкала разом з батьками у квартирі [ADDRESS] . [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на квартиру [ADDRESS] , акції ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» в кількості 46 штук номінальною вартістю 46,25 грн. загальною вартістю 2750,00 грн., вклад в філії Орджонікідзевського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № [NUMBER] в УТВБВ №7717/ 089 . На момент смерті батька їй було 16 років. Її мати [PERSON] фактично прийняла спадщину, проте за оформленням спадщини не зверталася, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті батька. 25.09.2002 відповідач наніс тілесні ушкодження [PERSON] , від яких [INFO] остання померла. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2003 щодо [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру з госпіталізацією до психіатричної лікарні з суворим наглядом. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2016 було замінено примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із загальним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо [PERSON] Після смерті матері вона прийняла спадщину і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Весь час після смерті матері вона одноособово утримувала майно у вигляді спірної квартири, яка залишилася після смерті батька. Сплачувала комунальні платежі, робила косметичний ремонт. Часом мешкала в цій квартирі разом зі своєю родиною. Ключі від квартири були також і у відповідача. Після звільнення з психіатричної лікарні [PERSON] інколи там мешкав. В січні 2019 року вона проходила біля будинку [ADDRESS] та побачила, що вікна в її квартирі змінено на металопластикові. Вона піднялася до себе в квартиру, проте виявилося, що замки поміняні. З`ясувалося, що квартира була продана. 18.01.2019 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] Постановою нотаріуса від 18.01.2019 № 11/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , після померлого [PERSON] через те, що 18.10.2018 було видано свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру. На теперішній час спірна квартира належить [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] , позбавивши життя спадкодавця та обманувши нотаріуса про те, що він є єдиним спадкоємцем, незаконно заволодів та розпорядився квартирою та рештою спадкового майна, а тому не має права на спадкування і має бути усунений від спадщини. Ухвалою судді від 28.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті батька була неповнолітньою особою, а тому на підставі ст.535 ЦК УРСР (1963) має право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до канцелярії суду заяву, в якій позов не визнав та попросив розглянути справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Вельможко Н.О. в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що спірна квартира була отримана [PERSON] у спадок після померлого [INFO] батька [PERSON] , який був її одноособовим власником. [PERSON] та [PERSON] розлучилися в 1985 році. Відповідач з батьком проживали в кв. [ADDRESS] , де були зареєстровані. Позивач з матір`ю проживали в іншій квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій [PERSON] зареєстрована з листопада 1997 року. До часу смерті [PERSON] позивач зі своєю матір`ю ніколи в спірній квартирі не проживали і спадщину не отримували. У зв`язку з тим, що [PERSON] була розлучена з [PERSON] на час його смерті, то мати позивача не є спадкоємцем останнього. Підстав для усунення від спадкування [PERSON] немає, оскільки спадщину він отримував після батька, а не після матері. [PERSON] , або [PERSON] як її законний представник, з серпня 1997 та до її повноліття в 1999 році із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. [PERSON] з часу набуття дієздатності в 1999 році й до теперішнього часу із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, пропустивши 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В подальшому, 23 жовтня 2018 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 07.12.2018 [PERSON] придбала у [PERSON] спірну квартиру. Вважає позов безпідставним, а тому просить відмовити в його задоволенні. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про одруження [NUMBER] [PERSON] одружилася 25.04.1998 із [PERSON] , після одруження отримала прізвище « [PERSON] ». Відповідно до листа Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану №1590/17.5-06-110 від 11.07.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.1984 було розірвано, про що внесено актовий запис №69 від 31.01.1985. Згідно зі свідоцтвом про право власності №1254 від 06.06.1994, виданим виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ощадної книжки, відкритої на ім`я [PERSON] , станом на 20.11.1997 на рахунку № [NUMBER] залишок складає 0,33 грн. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до виписки №1190 з реєстру власників іменних цінних паперів станом на 08.12.2010 на особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] не обліковуються цінні папери ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна». Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2009 позов [PERSON] до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: філія Орджонікідзевського відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», третя державна нотаріальна контора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Рішенням апеляційного суду м. Запоріжжя від 01.12.2016 відмовлено в задоволені позову [PERSON] до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: філія Орджонікідзевського відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», третя державна нотаріальна контора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування за законом на кв. [ADDRESS] та скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2009. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2016 змінено примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із загальним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON] . Зі спадкової справи № 51/2018 вбачається, що 03.10.2018 [PERSON] подав приватному нотаріусу Вельможко Н.О. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , яка складається із квартири [ADDRESS] . Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.10.2018 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру 18.10.2018 приватним нотаріусом Вельможко Н.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] 18.01.2019 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Вельможко Н.О. із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , яка складається із квартири [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Вельможко Н.О. від 18.01.2019 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] через те, що 18.10.2018 свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді частку квартири [ADDRESS] видано [PERSON] . Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Чепковою О.В. Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг №01-73/02/2501 від 17.10.2018 за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] в період з 13.02.1985 по 01.09.1997. Разом з ним на день смерті був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Як убачається з інформаційних довідок зі спадкового реєстру заповіти/спадкові договори та спадкові справи після померлої [PERSON] не заводилися. Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] років [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності №519 від 08.05.2008 Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради. Листом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2019 повідомлено, що в провадженні суду перебувала справа №1-233/03 відносно [PERSON] Але, у зв`язку з неодноразовими підтопленнями приміщення архіву суду дана справа не зберіглася. Листом Департаменту реєстраційних послуг №01-12/01/1386 від 13.05.2019 інформація про місце проживання [PERSON] у період з 1985 по день смерті [INFO] відсутня. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 11.11.1997 по теперішній час. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 79 УПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] надано акт від 17.09.2008 комісії ЖЕУ про те, що [PERSON] зі слів сусідів мешкала з 1981 по лютий 2002 роки за адресою: [ADDRESS] . Суд не приймає до уваги цей акт та вважає недостовірним доказом, у зв`язку з тим, що на ньому відсутній відбиток печатки організації, яка засвідчує на документі справжність підпису осіб, які його склали. Тому цей акт не є документом, що має доказове значення. При вирішенні вимог [PERSON] до [PERSON] суд керується нормами ЦК УРСР 1963 року, оскільки спірні відносини виникли на момент смерті [PERSON] у 1997 році, тобто до набрання чинності новим ЦК України 01.01.2004. Згідно з ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з чч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як убачається зі спадкової справи [PERSON] протягом 22 років з часу смерті батька до січня 2019 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] не зверталася. На підтвердження факту вступу в управління спадщиною позивач зазначила в позові, що весь час після смерті матері вона одноособово утримувала майно у вигляді спірної квартири, яка залишилася після смерті батька. Сплачувала комунальні платежі, робила косметичний ремонт. Часом мешкала в цій квартирі разом із свою родиною. Проте, жодних доказів того, що позивач проживала в спірній квартирі, сплачувала комунальні платежі, робила ремонт та фактично вступила в управління або володіння майном, суду не надала. Тому, суд приходить до висновку, що позивач не є особою, що прийняла спадщину в розумінні ст. 549 ЦК УРСР. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту прийняття спадщини після померлої [PERSON] Сама [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] , оскільки шлюб між ними було розірвано 31 січня 1985 року. Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Окрім права на обов`язкову частку, позивач мала право на половину спадщини після померлого [PERSON] як його донька та спадкоємець першої черги за законом. Проте позивач не реалізувала своє право та не вчинила в законом встановлений строк дій, що свідчать про прийняття спадщини, тому є особою в силу ст.553 ЦК УРСР, яка відмовилася від спадщини. Стосовно вимог позову про усунення [PERSON] від спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , то відповідно до відомостей спадкового реєстру спадкова справа після смерті матері позивача не заводилася. Тобто [PERSON] не вчиняв жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті матері, а тому відсутні підстави для усунення відповідача від спадкування після [PERSON] . Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Враховуючи те, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини, а інші вимоги позову є похідними від цієї, то відсутні законні підстави для їх задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed