Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 22 вересня 2021 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено відповідний актовий запис за № 372. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, а також з причини того, що відповідач є особою засудженою до довічного позбавлення волі і розголошення конфіденційної інформації про їхні відносини в засобах масової інформації та соціальних мереж, що спричинило для [PERSON] багато негативних серйозних проблем особистого характеру. Спільних дітей та майна не мають. Ч. 3 ст. 293 ЦПК України встановлено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.11.2021 року відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] у судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про судове засідання. Через канцелярію суду поступила заява [PERSON] про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , який відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через адміністрацію установи виконання покарання, про що свідчить відповідна розписка. Згідно з ч.7 ст.130 ЦПК України якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду. Тому заінтересована особа [PERSON] належним чином повідомлений про судове засідання. До суду поступила заява заінтересованої особи [PERSON] , в якій проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності заявника та заінтересованої особи, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19) від 05.10.2021 року вих.6/7159 [PERSON] , [INFO] з 07.03.2021 року відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19) та прибув з Роменської виправної колонії (№56). Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 22 вересня 2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено відповідний актовий запис №372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей немає Як роз`ясненоу п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Судом встановлено, що спільне життя заявника з заінтересованою особою не склалось, протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Заінтересована особа відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)». З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд проходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому заяву про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено 908,00 грн. судового збору. На підставі ст.141 ЦПК України з заінтересованої особи на користь заявника необхідно стягнути 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved