Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 червня 2019 року по 01 червня 2021 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з нею та потребує коштів на утримання, які відповідач добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати дитину. Крім того, вона не працює, отримує тільки соціальні виплати по догляду за дитиною, інших джерел доходу не має. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання також не надає, хоча є фізично здоровою людиною, працює та отримує постійну заробітну плату. Угоди щодо добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти їх задоволення (а.с.27). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 08 червня 2019 року по 01 червня 2021 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, що не оспорювалося сторонами. Від цих відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом про проживання від 28.06.2021 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , посвідченого головою квартального комітету № 20 (а.с. 16). Позивач в позовній заяві також зазначає, що в теперішній час з відповідачем подружні стосунки припинені та вони разом не проживають, вона ніде не працює перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою виданою ТОВ «Злата-мебель» від 30.06.2021 (а.с. 17), та не може самостійно себе забезпечувати, так як отримує тільки допомогу по догляду за дитиною, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків від 01.07.2021 № 34196 (а.с. 18). В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на її утримання та утримання дитини, про що не заперечував відповідач, надавши відповідну заяву про визнання позову. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач стверджує, що відповідач є працездатною особою, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині та їй, про що не заперечував відповідач надавши відповідну заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати допомогу. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання малолітньої дитини, також те, що відповідач є фізично здоровим чоловіком, працює та отримує постійну заробітну плату, враховуючи матеріальний стан позивачки, яка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та отримує тільки допомогу по догляду за дитиною, а тому потребує матеріального забезпечення від відповідача, а він може його надавати, визнання позову відповідачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною трьохрічного віку. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved