Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судовому засідання позивач позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав повністю, про що надав суду письмову заяву (а.с.19), при цьому пояснив, що згоден сплачувати аліменти, як цього вимагає позивач. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 20 вересня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.04). Батьком даної дитини в свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданого 20 грудня 2004 року Приколотнянською селищною радою Великобурлуцького району Харківської області, записаний відповідач [PERSON] (а.с.04). В судовому засіданні [PERSON] не оспорював дану обставину, при цьому пояснив, що дійсно він є батьком даної дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні і це підтверджується довідкою за вихід. № 615 від 23.05.2016 року, виданою Приколотнянською селищною радою Великобурлуцького району Харківської області (а.с.05). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця (а.с.02), оскільки її коштів не вистачає для повноцінного розвитку дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки на даний час не надає. З огляду на те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на їх доньку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує той факт, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей, яким-би він сплачував аліменти не має, також він не надав суду будь-яких доказів, що на його утриманні перебувають інші особи чи стосовно свого скрутного майнового стану. Також при стягненні аліментів на дитину необхідно зазначити їх мінімальний розмір, визначений законом - не менше 30% прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину слід стягувати до досягнення дитиною повноліття. У разі зміни обстановки відповідач і позивач мають право звертатись до суду з позовом про перегляд розміру аліментів. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З'ясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України. Підстав для відмови у прийнятті заяви відповідача про визнання позову суд не вбачає. Відповідно до п.24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Згідно з п.1 ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved