overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 2014 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через зловживання чоловіком спиртними напоями, застосування насильства, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки близько трьох місяців вони спільно не проживають і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як примирення між ними неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Абрамович) 15 травня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №140. Сторони мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які згідно довідки Борзнянської міської ради №4173 від 12.09.2016р. проживають з матірю. Близько трьох місяців сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 2014 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько пяти місяців чоловік залишив сімю і не спілкується з ними; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення в друкованому органі (ч.9 ст.74 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» за №155 від 19.08.2017р., але в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]М (дошлюбне прізвище Назаренко) 17 травня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Войківської сільської ради Згурівського району Київської області за актовим записом №4. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Великозагорівської сільської ради №586 від 04.07.2017р. проживає з матірю. Близько пяти місяців сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, не спілкуються, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на припиненні подружніх відносин, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в травні 2015 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через вживання чоловіком спиртних напоїв, застосування фізичної сили, зникнення почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй попереднє прізвище Табола. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки близько двох місяців вона з чоловіком спільно не проживає. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як у нього відсутні наміри зберегти сімю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Табола) 21 травня 2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Височанською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Близько двох місяців сторони остаточно разом не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 1994 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; на даний час їх сімейні стосунки фактично припинені через відмінність характерів, зникнення почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, а тому подальше спільне подружнє життя вважає неможливим і наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строку для примирення не надавати, оскільки близько двох років їх подружні стосунки існують лише формально, спільних інтересів вони не мають, а тому наполягає на розірванні шлюбу; в подальшому бажає йменуватися дошлюбним прізвищем [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 25 червня 1994 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований р/в РАГС м. Борзна Чернігівської області за актовим записом №44. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Сторони хоча й проживають разом, але близько двох років подружніх відносин не підтримують, не спілкуються, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 1997 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; близько трьох років їх сімейні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати, залишивши їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]О (дошлюбне прізвище Локоть) 07 червня 1997 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області за актовим записом №39. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Борзнянської міської №5427 від 22.10.2015р. проживає з матір'ю. Близько трьох років сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, обоє наполягають на розірванні шлюбу, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 2005 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; з грудня 2010 року їх сімейні стосунки припинені через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, між ними виникали часті сварки та скандали, зникло почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення в друкованому органі (ч.9 ст.74 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією в газеті «Урядовий кур'єр» за №96 від 30.05.2014р., але в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 25 червня 2005 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №27. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, який згідно довідки Борзнянської міської ради №1566 від 12 травня 2014 року проживає з матір'ю. З грудня місяця 2010 року сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 2008 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені, так як чоловік ніде не працює, зловживає спиртними напоями, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки близько двох місяців вона з чоловіком спільно не проживає і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.5 ст.74 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав. Тому, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 30 червня 2008 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області за актовим записом №12. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки Великодочинської сільської ради Борзнянського району №89 від 18.03.2015р. проживає з матір'ю. Близько двох місяців сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, ведуть окреме господарство, примиритися не бажають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач явку в судове засідання проігнорував, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 2009 року між ними було укладено шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]; з листопада місяця 2015 року їх сімейні стосунки припинені, оскільки чоловік після звільнення з місць позбавлення волі став проживати з іншою жінкою, покинувши сімю, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати й залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, так як примирення між ними неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]Р (дошлюбне прізвище Тимофєєва) 16 червня 2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Новомлинівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №04. Сторони є батьками двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]; син проживає з батьком, а дочка - з матірю. Близько одного року сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; на даний час їх сімейні стосунки припинені через розбіжність характерів, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав; просить строк для примирення не надавати, оскільки близько пяти років вона з чоловіком спільно не проживає, і наполягає на розірванні шлюбу; вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засідання не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON]В (дошлюбне прізвище Рудьковська) 30 червня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №223. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Близько пяти років сторони спільно не проживають, відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє наполягають на припиненні подружніх відносин, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в червні 2014 року між ними було укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають; з серпня 2014 року їх сімейні стосунки фактично припинені, оскільки подружнє життя не склалося й налагодити його не вдалося, вони проживають окремо, а тому наполягає на розірванні шлюбу; розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає. Має намір після розірвання шлюбу йменуватися дівочим прізвищем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у своїй позовній заяві просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, оскільки вжиті ним заходи для примирення не дали позитивного результату. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 07 червня 2014 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Головеньківською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області за актовим записом №02. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач заперечував проти розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, то вимога позивачки про розірвання шлюбу в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною. Сторони з серпня місяця 2014 року разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, примиритися не бажають, обоє згодні на розірвання шлюбу, шлюб між подружжям носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved