Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області. В обґрунтування позову позивач вказувала, що сторони з 2010 року проживали разом в незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали в м. Славута Хмельницької області. Позивачка вказує, що в 2014 році відповідач виїхав до окупованих територій України. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. З моменту його відїзду відповідач не піклується про фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що вкрай необхідне для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Позивачка вказує, що вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків закріплених в Сімейному кодексі України. Позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, суду пояснила, що із відповідачем мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , востаннє батько бачив сина коли тому було два роки, з того часу він з ними не спілкується, участі в вихованні, утриманні сина не бере, зважаючи на ці обставини просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької області Мушинська Л.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , як і заявлений [PERSON] позов. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та знаходить його таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 150 та п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Судом об`єктивно встановлено, що позивачка є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про його народження Серії [NUMBER] від 01.02.2011 року. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради № 04-31/1675 від 18.12.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач з 2014 року припинив спілкування з сином, припинив піклуватися про фізичний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним харчуванням, лікуванням, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти. Отже, відповідач взагалі не бере участі у вихованні та утриманні малолітнього сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідача від виховання дитини. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що перешкод для спілкування відповідача з сином не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з сином, дбати про його духовний і фізичний розвиток. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 18 грудня 2019 року, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям, здоров`ям та розвитком сина, не проявляє батьківського піклування про нього та про його фізичний, моральний і духовний розвиток. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків має місце тоді коли відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved