Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 14.09.2009 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вона фактично власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на її законом та необхідні для належного утримання дочок. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою, [PERSON], до досягнення трирічного віку. Відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо їх утримання. За таких умов вона не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати дітей. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень проти заявленого позову до суду від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.09.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбі. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвом про народження. Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди - кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про вид стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач має не регулярний доход, а тому доцільно визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Також слід врахувати визначені ст. 182 СК України обставини, зокрема стан здоров'я відповідача, матеріальне становище позивачки, з якою проживає дитина, вік дитини. Таким чином, судом достовірно встановлено, що неповнолітні діти сторін, які проживають з позивачкою потребують матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, має доход та має можливість надавати своїм неповнолітнім дітям матеріальну допомогу. Суд також враховує, що у відповідача відсутні інші особи, які перебувають на його утриманні, відсутні зобов'язання, які потребують грошових витрат. Враховуючи викладене, суд вважає справедливим стягнення аліментів в розмірі по 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину, а всього 1000 (одну тисячу) гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 15.03.2016 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551, 20 гривень.

Outcome: partial