Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 4 серпня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], яка на даний час проживає разом із нею. Відповідач [PERSON] проживає окремо. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає починаючи з 8 квітня 2017 року. В житті дитини, її вихованні та розвитку участь приймає рідко. Не бажає проводити з нею в свої вихідні дні, які співпадають з неробочими днями у школі і її робочими днями, що ставить її у вкрай складне становище та вона змушена наймати няню для їх дитини, а це тягне за собою додаткові матеріальні витрати. Оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення повноліття, однак відповідач ухиляється від цього обов»язку, то вона вимушено звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені у ньому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №031946, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стан Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 04.08.2007 року, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року Від вказаного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І КЕ №110346, яке видане 23.04.2010 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, де зазначено, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матірю [PERSON]. Малолітня дочка сторін проживає з матірю позивачкою по справі та знаходяться на її утриманні, що сторонами по справі не заперечується, а відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дитини надає не регулярно. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку [PERSON] піклуватися про свою дитину. Таким чином, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved