Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказувала, що на виділеній земельній ділянці площею 1,00 га було побудовано зазначений будинок з господарськими спорудами, які станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору. Головою двору був її батько - [PERSON] , котрий помер [INFO] , а членом двору - позивачка [PERSON] . Однак за життя [PERSON] не оформив своє право власності на будинок. Після смерті батька вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не може оформити спадщину на житловий будинок, оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ, тому змушена звернутись з цього приводу до суду. Зазначила, що спадкоємцями першої черги після смерті батька є також доньки останнього (сестри позивачки, відповідачі по справі) [PERSON] , [PERSON] , котрим видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). В підготовчому судовому засіданні представник позивачки адвокат Кушнірук В.М. позов підтримав та просив його вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви в яких позов [PERSON] визнали, та просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що на земельній ділянці площею 1,00 га в 1974 році побудовано згаданий вище житловий будинок з господарськими спорудами, які станом на 15.04.1991 року відносились до колгоспного двору. Головою двору був [PERSON] , членом двору - його дочка [PERSON] , а тому вони за час свого проживання до часу існування колгоспних дворів (15.03.1990 рік) набули згідно ст.123 бувшого ЦК УРСР права власності на домоволодіння кожний на Ѕ частку. [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на належну 1/2 частину житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1218 згаданого Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти: [PERSON] - позивач по справі, [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі. Вказані обставини стверджуються даними свідоцтв про право на спадщину за законом від 20 вересня 2018 року, зареєстрованих в реєстрі за №459, № 467 та №469, спадкова справа №20/2018, копії яких містяться в матеріалах цивільної справи, а також даними технічного паспорту на житловий будинок. При розгляді справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на прийняття спадщини у виді житлового будинку з господарськими спорудами не претендують. Позивач у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк у шість місяців з дня відкриття спадщини подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Однак, приймаючи до уваги, що покійний [PERSON] за свого життя не оформив правовстановлюючий документ на зазначене вище домоволодіння, що унеможливлює позивачу оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, тому [PERSON] , відповідно до ст.ст.1217, 1268 ЦК України, набула право власності в цілому на вказане вище домоволодіння.

Outcome: approved