Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування квартири покликаючись на те, що до 31.07.2008 року була власником квартири [ADDRESS] в якій до 21 січня 2008 року проживала з своїм чоловіком [PERSON]. [INFO] року останній помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть за № 14/08. Через півроку після смерті чоловіка приїхала з Риму її племінниця - [PERSON], та заявила, що буде допомагати матеріально та морально, бере на себе зобов'язання утримувати її до смерті, взамін на даруваня квартири. Враховуючи похилий вік, незадовільний стан здоров'я, безперспективність подальшого переживання без сторонньої допомоги - 31.07.2008 року у Першій Львівській державній нотаріальній конторі між нею та відповідачем був укладений договір дарування в результаті чого остання стала власником квартири [ADDRESS]. Проте, за спливом часу, починаючи з середини 2013 року відповідачка ухиляється від виконання укладеного договору. По сьогоднішній день не дбає про неї, матеріально не допомагає, не сплачує комунальних послуг. За таких обставин усвідомила, що помилилась подарувавши квартиру [PERSON], а тому просить позов задовольнити; поновити строк звернення до суду; договір дарування квартири [ADDRESS] визнати недійсним. В судовому засіданні позивач вимоги повністю підтримала, просить задовольнити. Пояснення надані нею аналогічні, викладеним у доводах позовної заяви. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Надіслала на адресу суду заперечення на позовні вимоги в яких пояснила, що даний позов безпідставним і таким що не підлягає до задоволення оскільки в обґрунтуванні позову відсутні будь-які пояснення в чому саме полягала помилка при укладенні договору дарування, та яке істотне значення вона (помилка) мала для укладення зазначеного правочину. Крім того, вважає що спірні правовідносини між сторонами є значно задавненими, позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин. Просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Норма Статті 210 ЦК України передбачає необхідність державної реєстрації правочинів, лише у випадках, встановлених законом однак ст. 719 ЦК України, яка є спеціальною та чітко регулює порядок укладення договорів дарування, передбачає, що договір дарування укладається у письмовій формі та підлягає лише обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину,прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Підтвердженням укладення оспорюваного договору дарування у відповідності до зазначеної норми, є витяг з Державного реєстру правочинів. Судом встановлено, що 31.07.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування квартири [ADDRESS] який був посвідчений держаним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Сулима Н.Б.. Згідно вказаного договору позивач передала в дарунок [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір дарування від 31.07.2008 року був нотаріально посвідчений і в ньому сторони чітко зазначили, що укладення договору відповідає інтересам сторін; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору є зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, яеі мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо якиху сторін та інших оіб, які беруть укчастьу справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні позивачка пояснила, що належну квартиру [ADDRESS] вона , в дарунок передавала в дарунок внучці [PERSON] добровільно; остання повинна була її доглядати ; забезпечити житлом, тощо. Однак, з середини 2013р. онука припинила з нею спілкування, її місце перебування невідомо,на телефонні розмови не відповідає. Допомогу їй надають сусіди та знайомі, яким вона хоче подарувати спірну квартиру. Відтак, просить визнати недійсним оспорюваний договір, оскільки лише зараз вона усвідомила,що помилилась, подарувавши онуці квартиру, яка її обманула. Однак, суду не надано будь яких доказів того, що відповідачка скористалася збігом вказаних обставин, діяла по відношенні до [PERSON] недобросовісно. Щодо свідків, яких просила позивач допитати в судовому засіданні, то такі були судом викликані, однак, не з'явились; позивачка не настоювала на їх допиті, т.я. вони відмовились на її прохання з'явитись до суду для дачі показань. Як вбачається із умов договору [PERSON] залишила за собою право безкоштовного довічного проживання в [ADDRESS]. Інших зобов'язань сторін за договором дарування не передбачено, тому такий не породжує обов'язків по догляду та утриманням позивача з сторони відповідачки [PERSON] Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Причини пропуску строку, на які вона посилається, а саме неналежне виконання онукою усних зобов'язань, починаючи з 2013 року, не можуть бути визнані судом поважними. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх обєктивності. Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності суд вважає, що покликання позивача на недійсність укладення оспорюваного договору дарування є безпідставною, позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed