Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади м.Марганець, в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності на будинок за набувальною давністю володіння. В обґрунтування позовних вимог вказавши на те, що за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, який було побудовано відповідно до проекту, затвердженого рішенням Марганецького виконкому 09.07.1952 року, її дідом - [PERSON] , на підставі дозволу від 20.04.1958 року. Будівництво житлового будинку завершено за даними інвентаризації Марганецького БТІ у 1960 році. 12.03.1984 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. [PERSON] звертався до Марганецького БТІ із заявою про виготовлення технічного паспорту, який було виготовлено у 1984 році, житловий будинок було офіційно прийнято в експлуатацію після закінчення будівництва, забудовник набув права власності, але право власності не зареєстрував. У період та після закінчення будівництва житлового будинку її дід перебував у шлюбі з її бабою - [PERSON] . [INFO] року дід, [PERSON] , помер. Баба залишилася проживати у будинку та фактично прийняла спадщину, до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину вона не зверталася. 31.03.2001 року після тривалої хвороби її баба, [PERSON] , померла. В період хвороби баби, вона проводила за нею догляд, стала періодично мешкати разом з нею. З 2005 року вона стала проживати у вказаному будинку, на даний час вона мешкає там з чоловіком та дітьми, і, фактично безперервно володіє даним житловим будинком більше ніж 13 років, з 2005 року. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.02.2019 року відомості щодо права власності на житловий будинок за даною адресою відсутні. Після смерті [PERSON] , та [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та складається із житлового будинку загальною площею 47,8 м2; житловою площею 23,5 м2; допоміжною 24,3 м2; з господарських будівель площею 78,5 м2, за набувальною давністю після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, проти задоволення не заперечує. Позивач та представник позивача у судовому засіданні просили задовольнити позов у повному обсязі. Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. З наданих позивачем доказів вбачається, що Марганецьким Міськвиконкомом 09.07.1952 року затверджено проект №2 двокімнатного житлового будинку для будівництва в [ADDRESS] індивідуальним забудовником [PERSON] (а.с.23). Згідно штампу в домовій книзі для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , житлова площа будинку на 20.02.1980 року складає 23,49 кв.м. на підставі дозволу на будівництво житлового будинку від 20.04.1958 року. Власником є [PERSON] (а.с.17-21). Згідно зі ст.3 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Наступні докази підтверджують право власності [PERSON] : Користувачем присадибної ділянки [ADDRESS] , є [PERSON] , згідно викопіювання із будівельного кварталу №316 на присадибну ділянку (а.с.22). Згідно інвентаризаційної справи №867 на домоволодіння, наданої Марганецьким БТІ, номер будинку [ADDRESS] змінено на № 85 (а.с.19 інв.справи). У Зведеному акті вартості будівель та споруд по [ADDRESS] вказано володільцем [PERSON] (а.с.24). Довідкою Марганецького Міськкомунгоспу від 20.04.1958 року, виданою [PERSON] , в тому, що 26.05.1956 року на підставі рішення виконкому Марганецької міської Ради депутатів №8 від 26.05.1956 року відведено земельну ділянку під будівництво будинку по вул. Горького . Договір про надання [PERSON] в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального будинку по вул. Горького укладено з Міськкомунгоспом 26.05.1956 року та зареєстровано 20.06.1958 року (а.с.25). Довідкою Марганецького Міськкомунгоспу від 20.04.1958 року, виданою індивідуальному забудовнику [PERSON] , в тому, що від згідно рішення виконкому Марганецької Міськради депутатів від 26 травня 1956 року №8, із вказаним забудовником укладено договір на будівництво будинку по типовому проекту №2, зі строком закінчення його до 26.05.1960 року в м.Марганець по вул. Горького (а.с.25). Довідкою, виданою головою квартального комітету [PERSON] , проживаючому в [ADDRESS] , що він дійсно має присадибну ділянку (а.с.26). Дозволом на проведення робіт, згідно якого відділ комунального господарства Виконкому м. Марганець Ради депутатів дозволяє [PERSON] на земельній ділянці по вул. Горького в м.Марганець на підставі дозволу №8 від 26.05.1956 року будівництво житлового будинку (а.с.26). Випискою з протоколу №8 загальних зборів колгоспників колгоспу ім.Орджонікідзе від 26 травня 1956 року, за яким постановлено наділити присадибною ділянкою [PERSON] по вул . Горького під забудову житлового будинку в особисте користування (а.с.27). Судом також досліджено інвентаризаційну справу №867 на домоволодіння [ADDRESS] , надану Марганецьким БТІ. Згідно оціночного акту №1 на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , 1960 року будівництва, власником є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 30 листопада 1992 року міським відділом РАЦС м.Марганець (а.с.28). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку фактично прийняла дружина - [PERSON] . До нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину вона не зверталася. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 25 червня 2001 року відділом РАГС Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області (а.с.28). Відповідно до п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно інформаційної довідки, виданої начальником ДОКП «Марганецьке БТІ» Лук`яненко Р.М. 14.02.2019 року, станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с.29). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.02.2019 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , інформація відсутня (а.с.30). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 19.02.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження - відсутні (а.с.31). Згідно довідки, виданої головою квартального комітету 38 кварталу Марганецької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] . 09.03.2019 року, [PERSON] проживає, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 2005 року (а.с.41). Відповідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої головою квартального комітету 38 кварталу Марганецької міської ради Дніпропетровської області [PERSON] . 09.03.2019 року, у будинку [ADDRESS] , [PERSON] проживає у вказаному будинку разом з чоловіком та трьома дітьми (а.с.42). Починаючи з 05 травня 2008 року по 11 червня 2018 року позивач [PERSON] займається утриманням будинку [ADDRESS] укладала договори на монтаж та встановлення газових приладів, заключала договори на комунальні послуги, які сплачувалися нею. Згідно акту, складеного головою квартального комітету 38 кварталу Марганецької міської ради Дніпропетровської області Кондратьєвою Т.В. 03.04.2019 року, в присутності свідків-сусідів [PERSON] (буд. [ADDRESS] ), [PERSON] (буд.[ADDRESS] ), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2005 року (а.с.51). Згідно акту, складеного головою квартального комітету 38 кварталу Марганецької міської ради Дніпропетровської області Кондратьєвою Т.В. 03.04.2019 року, в присутності свідків-сусідів [PERSON] (буд. [ADDRESS] ), [PERSON] (буд.[ADDRESS] ), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2005 року (а.с.52). Звітом про оцінку майна ФОП [PERSON] . встановлено, що ринкова вартість будинку [ADDRESS] області становить 71700,00 грн. (а.с.10-11). Крім того, судом допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною рідного дядька [PERSON] В будинку [ADDRESS] проживали її свекор та свекруха. Позивачка доглядала за бабусею, тому вирішили, що будинок буде онуці [PERSON] , але ніяких документі не переоформляли. За згодою спадкоємців, [PERSON] вселилася до вказаного будинку. Сварок, претензій у спадкоємців немає. Позивачка займалася газифікацією будинку, веде господарство. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є головою квартального комітету вже 29 років. На даному кварталі в будинку [ADDRESS] проживала [PERSON] , за нею доглядала онука [PERSON] . В 2001 році бабуся померла. [PERSON] проживає у будинку з 2005 року, будинок доглянутий, спорів по будинку ніяких немає, комунальні послуг оплачує, оформила газ, світло. Отже, вивчивши докази, надані позивачем, суд встановив, що [PERSON] відкрито проживає в будинку з 2005 року, утримує будинок в належному стані, сплачує комунальні послуги, тобто володіє та користується нерухомим майном більше десяти років. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч.1 ст.344 ЦК України). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення ст.ст.335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Зміст частини першої статті 344 ЦК України передбачає, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач в суді довів належними та допустимими доказами добросовісність заволодіння, відкритість, безперервність володіння, проживання і користування будинком [ADDRESS] більше десяти років. Суд зважає на те, що після смерті в [PERSON] ніхто не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, спадкові справи не відкривалися, і відповідачем не надано суду відомостей про визнання спірного будинку безхазяйним нерухомим майном. Визнання права власності [PERSON] за набувальною давністю не суперечитиме закону і не порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем. Судові витрати у розмірі 768,40 гривень слід залишити за позивачем.

Outcome: approved