Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить виселити відповідача разом з її сімєю з будинку №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області; зобовязати відповідача повернути їй право користування даним будинком шляхом повернення ключів від будинку та інших приміщень, розташованих на подвірї. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона на підставі договору дарування від 10.07.1996 є власником приватного житлового будинку №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області. [PERSON] у серпні 2013 року звернулась до неї з пропозицією придбання вказаного будинку за 20 тисяч гривень. На виконання своїх зобовязань відповідач написала розписку від 10.08.2013, зазначивши в ній, що дала завдаток в сумі 7 тисяч гривень, та зобовязалась решту суми віддати до 29.01.2014. Після цього [PERSON] передала їй ще 5 тисяч гривень, а решту грошей в сумі 8 тисяч гривень, посилаючись на свою розписку від 10.08.2013, зобовязалась віддати до 29.01.2014. Повіривши обіцянці [PERSON] щодо повного виконання зобовязання по придбанню будинку, вона дозволила тимчасово проживати без реєстрації у своєму будинку [PERSON] разом з членами її сімї до 29.01.2014, тобто до повного виконання зобовязання. По питанню збирання необхідних довідок для посвідчення договору купівлі-продажу вона звернулася до нотаріуса 29.01.2014. Після цього вона звернулася до [PERSON] з проханням виконати свої зобовязання щодо придбання будинку, але відповідач відмовилась від подальшого виконання зобовязання та повідомила, що гроші вона поклала на депозитний рахунок у банк. Звільнити помешкання і виселитись або придбати у власність будинок відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 12 тисяч гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 10.08.2013 між нею та [PERSON] була досягнута усна домовленість про купівлю-продаж будинку №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області за 20 тисяч гривень. Цього ж дня [PERSON] прийняла в неї частину вартості будинку в сумі 7 тисяч гривень, потім 2 тисячі гривень, та протягом 2014 року ще 3 тисячі гривень, а всього 12 тисяч гривень. Всю ж суму вона зобовязалася віддати у строк до 29.01.2014, що підтверджується розпискою від 10.08.2013. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку вони домовились пізніше після оформлення необхідних документів на присадибну ділянку при зазначеному будинку або хоча б присвоєння кадастрового номеру. Крім того, вони досягли усної домовленості про те, що вона з родиною має право жити у вказаному будинку. Проте, [PERSON] ні у строк до 29.01.2014, ні до сьогоднішнього дня не виготовила правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що унеможливило укладення та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будинку. Крім того, [PERSON] відмовляється повернути їй гроші в сумі 12 тисяч гривень, які були сплачені в рахунок вартості будинку, натомість вимагаючи її виселення з будинку. Таким чином, вважає, що [PERSON], не вчинивши жодних дій для укладення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення, повинна повернути 12 тисяч гривень, отримані в рахунок вартості будинку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі, вимоги зустрічного позову не визнали. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти задоволення первісного позову, за умови задоволення зустрічних позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що і первісний, і зустрічний позови підлягають задоволенню. Згідно зі ст.11 ЦПК України ,суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно зі ст.60 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 10.07.1996, [PERSON] прийняла у дар жилий будинок з надвірними будівлями у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області (а.с.4-6). У Знамянському БТІ даний договір дарування зареєстрований 17.07.1996 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28.08.2001, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого громадянці присвоєно прізвище «Григоренко» (а.с.14). За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області та [PERSON] надала дозвіл на проживання без реєстрації у своєму будинку [PERSON] разом з членами її сімї до 29.01.2014, що сторонами не оспорюється. Проте, дата 29.01.2014 вже минула, договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку не укладено та нотаріально не посвідчено, [PERSON] разом з членами своєї сімї на вимогу [PERSON] не виселяється та не повертає ключі від будинку і підсобних приміщень. Право приватної власності, згідно з ч.4 ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, є непорушним і [PERSON] не може бути протиправно його позбавлена, таким чином, вимоги первісного позову підлягають задоволенню. З розписки від 10.08.2013 вбачається, що [PERSON] купує будинок №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області за 20 тисяч гривень. Дала завдаток у сумі 7 тисяч гривень та зобовязалась до 29.01.2014 сплатити всю суму вартості будинку (а.с.8). У розписці [PERSON] зазначено, що вона 10.08.2013 отримала завдаток від [PERSON] за будинок №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області в сумі 7 тисяч гривень. Будинок продає за 20 тисяч гривень. Нижче записано, що отримала 2 тисячі та 600 гривень 29.09.2013. Далі дописано: «+700 гривень, +200 гривень, +500 гривень, +700 гривень, +300 гривень» (а.с.27). Факти написання вказаних розписок та отримання грошових коштів на загальну суму 12 тисяч гривень сторонами не оспорюються. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно зі ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом вказаної статті, завдатком може забезпечуватись тільки дійсне зобовязання. У випадку, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Матеріалами справи підтверджується, що договір купівлі-продажу будинку нотаріально не посвідчувався і не міг бути посвідчений через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому сума, отримана [PERSON] від [PERSON], є авансом і підлягає поверненню. Таким чином, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не може бути протиправно позбавлена права власності на будинок №8 по вул.Шкільна у с.Топило Знамянського району Кіровоградської області, а [PERSON] має право на повернення наданого авансу, суд вважає, що і первісний, і зустрічний позови підлягають задоволенню. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 570, 657 ЦК України,

Outcome: approved