Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання він не надає, ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Домовленості з ним про спосіб виконання його батьківського обов'язку по забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 1000,00 гривень на місяць. В судове засіданні позивачка не з»явилася, у заяві на ім»я суду просить розглянути справу за ії відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON]. заявлені позовні вимоги визнав частково, не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO], але просить суд врахувати його матеріальне становище, то що він має сім»ю та малолітню дитину віком 1 рік 3 місяця. На даний час його дружина доглядає за дитиною, не працює і також перебуває на його утриманні. З урахуванням його матеріального становища, має можливість сплачувати на утримання сина - [PERSON], аліменти у твердій грошовій сумі, щомісячно - 400 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від сумісного проживання мають спільну дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 14 жовтня 2013 року (арк. справи 6). Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON]. від обов'язку утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 500,00 гривень щомісяця. Відповідно до вимог статей 81, 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved