Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку в [ADDRESS] , як обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Проте вона є дочкою [PERSON] , інвалідом 3 групи, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері, яка, враховуючи те, що на даний час спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом є її діти [PERSON] та [PERSON] , становить 1/4 частину спадкового майна (половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули. Представник відповідача адвокат Порхун О.П. надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі відповідача та його представника, позовних вимог не визнають в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 10.08.2018 року (а.с.4). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке згідно копії довідки виконавчого комітету Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області № 1032 від 17.08.2018 року (а.с.9) та копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2004 року, виданого державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори на ім?я [PERSON] . (а.с.6) складається із: житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , що належав померлій згідно записів по господарської книги; права на земельну частку (пай) в розмірі 3,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності членів ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» та знаходиться на території Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 335839 від 24.01.2002 року; та простих іменних акцій ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» в кількості 467 шт., що належали померлій на підставі сертифікату акцій ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» серії А № 000405 . Із копії рішення Тетіївського районного суду Київської області від 06.12.2018 року вбачається, що 14.12.1985 року [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, заповіла відповідачу по справі [PERSON] , якому визначено додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.7). Проте, позивач [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] та на час відкриття спадщини була інвалідом 3 групи довічно (а.с.5), а тому, незалежно від наявності заповіту, має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері. 27.10.2004 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на 1/3 частину права на земельну частку (пай) в розмірі 3,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності членів ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» та знаходиться на території Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області, та на 1/3 частину простих іменних акцій ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» в кількості 467 шт. (а.с.6). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат», видання свідоцтва про право на спадщину є нотаріальною дією та відноситься до повноважень нотаріуса. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON] та претендує на ј частину спадкового житлового будинку в [ADDRESS] , проте із заявою про прийняття спадщини на дану частину житлового будинку до нотаріуса не зверталася , в оформленні права на спадщину державним нотаріусом відмовлено не було. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Проте з урахуванням положення ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти собою інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, а тому враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed