Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,78 га, яка розташована на території Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка належала [PERSON], яка померла 2 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1- ВЛ №083099. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з позовом, встановити факт належності документу та цільового призначення земельної ділянки та визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, однак її представником була надана заява про надав суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справ у їх відсутність. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про визнання позову та про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 2 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1 - ВЛ № 083099, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,78 га, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №643678, копія якого мається в матеріалах справи. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач являється донькою померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження та про одруження, копії яких знаходиться в матеріалах справи. Окрім цього, позивач фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавці [PERSON], оскільки вона на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, про що свідчить довідка виконавчого комітету Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 01 березня 2016 року. Окрім цього позивач позбавлений можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку також в звязку з розбіжностями в правовстановлюючих документах, а саме: в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавці «Білоконь Парасковія Харитонівна», натомість як Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №643678 виданий на імя [PERSON]. Однак, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також, вказаному державному акті не вірно зазначено цільове призначення земельної ділянки, оскільки, в графі Державного акту «Землю передано для (мета, призначення)» записано «для с/г використання», але в звязку зі змінами в законодавстві в графі, де зазначено цільове призначення вказаної земельної ділянки необхідно вказати «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Однак враховуючи конкретну ситуацію, та зміни в чинному законодавстві, які прийняті з того часу, виправити помилку можливо тільки в судовому порядку, про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 07.03.2017 року №29-20.25-0.3-604/2-17. У відповідності до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~ та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~ Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ №643678. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved