Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи: Мелітопольський міський відділ управління державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 1990 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. 12 травня 2009 року до вищевказаного будинку було зареєстровано її онука [PERSON] В травні 2013 року відповідач виїхав без поважної причини з належного їй будинку та з того часу там не проживає. Після виїзду відповідача його речей в будинку не залишилося. Факт реєстрації відповідача в будинку [ADDRESS] шкодить її правам та інтересам як власника даного будинку, а саме тому, що вона не в змозі скористатися наданим законом правом на отримання пільг, в тому числі відчужити належний їй будинок тощо. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає. Тому позивач просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом поштового повідомлення та оголошення у пресі, тому у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Представник третьої особи - Мелітопольський відділ УДМС України - в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом поштового повідомлення, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 1990 року належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5). 12 травня 2009 року до вищевказаного будинку було зареєстровано онука позивача [PERSON] [INFO], що підтверджується записом у домовій книзі (а.с.6-8). В травні 2013 року відповідач [PERSON] виїхав без поважної причини з належного позивачу будинку та з того часу там не проживає. Після виїзду відповідача його речей в будинку не залишилося (а.с.9). Враховуючи вищевикладене, той факт, що вирішити питання в позасудовому порядку не представляється можливим, у добровільному порядку [PERSON] не виявив бажання знятися з реєстрації, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає їй належним чином розпоряджатися власністю та отримувати пільги, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved