Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою і свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2014 року вона звернулася до приватного нотаріуса Путивльського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу посвідчення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать її матері [PERSON], яка має намір подарувати зазначене майно заявниці. При зверненні заявниці до нотаріуса з приводу оформлення договору дарування вказаного майна з'ясувалося, що не підтверджено факт родинних відносин між заявницею та [PERSON], оскільки виявлено розбіжності у написанні їх прізвищ в окремих документах, тому за таких обставин зазначення у договорі дарування факту, що нерухоме майно дарується матір'ю дочці та застосування нульової ставки оподаткування об'єкту дарунку податком з доходів фізичних осіб є неможливим. З огляду на таке заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення для неї, а саме те, що [PERSON] є її матір'ю. Заявниця у поданій заяві просила справу розглядати за її відсутності, свої вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 15). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правоустановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України - у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] в м. Путивль Сумської області та її прізвище у свідоцтві про народження на російській мові було вказано «[PERSON]», а її матір'ю у зазначеному свідоцтві вказано на російській мові «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.04.1977р. (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] заявниці було присвоєно прізвище чоловіка - «[PERSON]». 28.10.2004р. шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано, та після розірвання шлюбу заявниця й надалі іменується прізвищем «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] та копією паспорту заявниці серії [NUMBER] (а.с.3,6). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014311224 від 13.08.2014р. вбачається, що дошлюбне прізвище заявниці на українській мові є «[PERSON]» (а.с.5). Із копії паспорту серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] вбачається, що її прізвище на українській мові вказано «[PERSON]», а на російській - «[PERSON]» (а.с.9). З огляду на викладене, суд, дослідивши вищевказані докази, приходить до переконливого висновку, що [PERSON] є матір'ю заявниці [PERSON], оскільки розбіжності у написанні їх прізвищ у вищевказаних документах виникли внаслідок неоднакового перекладу їх з російської мови на українську. Таким чином, оскільки без встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], вказані особи не можуть у встановленому законом порядку вирішити питання щодо укладення правочину, тому подану заяву слід задовольнити та встановити факт родинних відносин між ними.

Outcome: approved