Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначає, що 11.06.1983 року у відділі ЗАГС Львівської області вона з відповідачем зареєструвала шлюб. В цьому шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які є повнолітніми. Відносини між ними погіршилися близько 12 років тому. Відповідач зловживає алкоголем, через це у них часто виникають сварки, скандали, непорозуміння. Позивач зазначає, що з 2012 року їх сім'я фактично розпалася, і хоча сторони проживають в будинку матері позивача, однак спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не спілкуються між собою. Вважає, що шлюб суперечить її інтересам, а тому збереження такого є неможливим. Відповідач відмовляється спільно подати заяву про розірвання шлюбу в органи РАЦСу, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши при цьому заяву, якою просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони зареєстрували такий 11 червня 1983 року у Золочівському відділі ЗАГС Львівської області. З доводів позовної заяви, судом встановлено, що сторони з 2012 року хоч і проживають в одному будинку, однак подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, жодних стосунків між собою не підтримують, їх сім'я фактично розпалася, неповнолітніх дітей у сторін немає. Причинами розпаду сім'ї є різні погляди подружжя на життя, шлюб та сім'ю, відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3,4 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий шлюб суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим доцільно його розірвати, а позов відповідно задоволити. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved