Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання та утримання малолітньої дитини. Свій позов [PERSON] аргументує тим, що вони з відповідачем з 2013 року проживали разом і 05.01.2015 року у них народилась спільна дитина [PERSON], яка мешкає разом з позивачкою. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивачки, як матір цієї дитини не надає. Позивачка просить стягнути аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку відповідача з дня подачі позовної заяви до досягнення ним повноліття та на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Також просить допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Зазначає, що відповідач аліменти на користь інших осіб та утримання інших дітей не сплачує. Позивач до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, позивач не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З позовної заяви вбачається, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. Копією свідоцтва про народження серія 1-НО № 676840, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Довідкою, виданою КП «Добропілська служба єдиного замовника» від 20.01.2016 підтверджується, що неповнолітній [PERSON], [INFO] мешкає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою м.Добропілля, Сонячний, 7/61 (а.с.18). Судом встановлено, що відповідач не надає допомогу в добровільному порядку на утримання та виховання свого сина [PERSON]. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з наступного. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров»я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання свого сина, останнім суду надано не було. Крім того, в судовому засіданні також не встановлено, що відповідач має і інших дітей, непрацездатну дружину, батьків, яким від надає матеріальну допомогу. Враховуючи наведене,

Outcome: approved