Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, вказавши, що між ними укладено шлюб 27.07.2007 року Центральним відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 592, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-КЕ № 031184, виданим 27.07.2007 року. Під час шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 160085, виданим 21.08.2012 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 546 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 201956, виданим 28.05.2014 року Крюківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 345. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні з 2015 року, оскільки вони мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, тому не можуть в подальшому проживати разом. Примирення і збереження сімї між ними не можливе, тому шлюб необхідно розірвати, залишити їй шлюбне прізвище, судові витрати покласти не неї. Позивач в судове засідання не зявилася, в позові мається клопотання позивача про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, але належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та з урахуванням заяви представника позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 27.07.2007 року Центральним відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 592, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-КЕ № 031184, виданим 27.07.2007 року. Дошлюбне прізвище позивача Новгородцева. Під час шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 160085, виданим 21.08.2012 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 546 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КЕ № 201956, виданим 28.05.2014 року Крюківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 345. Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні з 2015 року, оскільки позивач з відповідачем мають розбіжності в поглядах на життя та життєві цінності, втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом. Примирення і збереження сімї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням думки позивача, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Темна». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням вимог позивача, розподіл судових витрати відсутній.

Outcome: approved