Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини домоволодіння [ADDRESS], яке відповідно до технічного паспорту на домоволодіння являється квартирою № 6, яка складається з наступних приміщень: 6-1 -жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м., 6-3-жила площею - 8,4 кв.м., 6-4 - коридор площею 9,7 кв.м., 6-5 - кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів. Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0423 гектарів, яка розташована на території Київського району [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] також являється її мати [PERSON] та рідний брат - [PERSON] Далі позивачка вказує, що з часу народження та по все своє життя була зареєстрована та проживала у квартирі [ADDRESS], разом з батьками - мамою [PERSON] та батьком [PERSON]., де мешкає і по теперішній час. Після смерті батька - [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася тільки її мати [PERSON], а вона зі свого боку фактично прийняла частину спадщини, а саме у вигляді 1/6 частини домоволодіння [ADDRESS], що становить квартиру № 6 в якій вона зареєстрована та проживає з часу народження. Брат [PERSON] спадщину після смерті батька не приймав. Після смерті батька позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, а у 2006 році звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину, тому що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру батька. Оскільки, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, він вимушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник [PERSON] участі не приймала, подала заяву про розгляд справи без її участі та просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка становить 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, в судовому засіданні участі не приймали, просили суд розглянути справу за їх відсутністю. Не заперечували проти визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Суд з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю виданого 15 липня 1948 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради Міськжилуправління, посвідчує, що домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві власності. Свідоцтво видано на підставі рішення народного суду 1-ої ділянки Іллічівського району м. Одеси від 16 липня 1945 року. Згідно даного свідоцтва домоволодіння, що належить на праві власності за [PERSON] записано до кадастрової книги під № 135 сторінка 48 книга №1. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 08.01.1949 року, актовий запис № 11. Як вбачається з заповіту, посвідченого заступником старшого нотаріуса Одеської 1-ої Міської Державної нотаріальної контори, 13.08.1948 року [PERSON] на випадок своєї смерті, склав заповіт згідно з яким належне йому домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], заповідає в рівних частках (по одній шостій частці) своїм дітям: дочці [PERSON] (уродженої [PERSON]) поступає в користування квартира під № другим, дочці [PERSON] (уродженій [PERSON]) квартира під № першим; дочці [PERSON] (уродженій [PERSON]) квартира під № четвертим; сина [PERSON] - квартира під № п'ятим ; сину [PERSON] - квартира під № шостим; сину [PERSON] квартира під № сьомим. В заповіті вказується, що стосовно квартир у даному будинку під № третім, великого сараю (конюшні) недобудованого флігелю, що виходить на вулицю Фрунзе, в якому знаходяться сарай та сарайчик, піддашку з прилежною конюшнею, все поступає в загальне користування і рівних частках. Матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON], підтверджується, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом після його смерті звернувся тільки один із його дітей, [PERSON], який 03.09.1962 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці зазначені в заповіті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Матеріалами справи також підтверджується, що [PERSON] на час смерті свого батька, на протязі всього свого життя постійно проживала та була зареєстрована з адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується довідками з адресного бюро, що знаходяться в матеріалах спадкової справи, відкритої вже після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Як вбачається з розписки складеної 25 грудня 1959 року, [PERSON] отримав від подружжя [PERSON] та [PERSON] за відступлену їм житлову площу, належну йому за заповітом за адресою [ADDRESS] - тридцять п'ять тисяч рублів. Як вбачається з договору складеного 01 серпня 1962 року, подружжя [PERSON] уступають свою житлову площу по [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, коридору, кухні, сараю у дворі, [PERSON]. У даному договорі вказується, що співвласники по заповіту: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ніяких претензій до вказаної житлової площі не мають. З цих підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] після смерті свого батька - [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном, а саме квартирою [ADDRESS], як становить 1/6 частку всього домоволодіння, згідно заповіту складеного [PERSON] 13.08.1948 року. Враховуючи перелічені вище документи, суд приходить до висновку що квартира № 6, на яку у даній судовій справі просить визнати право власності позивачка [PERSON], за згодою всіх спадкоємців щодо майна [PERSON] перейшла у фактичне користування від [PERSON] до бабусі позивачки - [PERSON], разом з іншим нерухомим майном, яке було їй заповідано та спадщину щодо якого вона фактично прийняла шляхом вступу до управління та володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки №22 від 24.05.199 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, відкритої вже після смерті [PERSON], [PERSON] - сина [PERSON], [PERSON] проживав та був постійно зареєстрований з 09.12.1959 року - з народження, по день смерті [INFO] по [ADDRESS] Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду міста Одеси від 28.08.1997 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті спадщину прийняла проживаюча в будинку його дочка [PERSON], яка після шлюбу прийняла прізвище чоловіка - [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], а після її смерті фактично прийняв спадщину її син - [PERSON]. Судом, при розгляді справи у 1997 році встановлено, що 16 листопада 1996 року [PERSON] продав своєму сину позивачу по справі - [PERSON] частину домоволодіння, яка складається з квартир № 3 та № 4, про що свідчить розписка, а також пояснення сторін по справі. На підставі вищевикладеного, суд прийняв рішення про визнання дійним договорі купівлі-продажу частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 16 листопада 1996 року та визнав за [PERSON] право приватної власності на квартири № 3 та № 4 , що складаються з приміщень 11 площею 6,3 кв.м., 4-1 площею 6,3 кв.м., 4-2 площею 11,0 кв.м., 1 площею 5,0 кв.м., 3-1 площею 7,0 кв.м., 3-2 площею 14,0 кв.м., в будинку № 117 по вулиці Балківський в м. Одесі. Як вказує [PERSON] в своєму позові, та не заперечується всіма учасниками процесу, після того, як їх батько - [PERSON] продав квартири № 3 та № 4, своєму сину - [PERSON] відповідачу по справі, вона з мамою - [PERSON] та батьком [PERSON] залишилися проживати у квартирі [ADDRESS], що складає 1/6 частину домоволодіння по вулиці Балківській в м. Одесі. Відповідно до технічного паспорту складеного ПП « Земельно-житловий центр «Ресурс» квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень: 6-1 -жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого рай адміністрації виконкому Одеської міськради. Згідно матеріалів спадкової справи з заявою про прийняття спадщини, після смерті чоловіка до нотаріальної контори звернулася - [PERSON], що мешкає та зареєстрована в [ADDRESS]. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 15.12.1999 року, [PERSON] отримала свідоцтво на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки розміром 423 кв.м., яка знаходиться на території Київського району м. Одеси, по [ADDRESS], яка належить спадкодавцю на праві державного акту на землю 1-ОД № 064347, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів «02» лютого 1998 року за реєстром № 693. Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) який діяв на час смерті [PERSON], фактичним прийняттям спадщини вважалося вступ спадкоємця до управління та володіння спадковим майном. В ході розгляду даної справи встановлено, що [PERSON], донька покійного власника спірної квартири, з часу народження проживає у вказаній квартирі, а з 27.04.1990 року, при отриманні паспорту громадянки України, була зареєстрована саме у квартирі № 6, де продовжує проживати разом з матір'ю - [PERSON] і своєю малолітньою дитиною. Після смерті батька, позивачка залишилася проживати в спірній квартирі, оплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт. Її мати [PERSON] та рідний брат [PERSON] не претендують на зазначене в позові нерухоме майно, а тому і не заперечують проти позову. З цих підстав суд робить висновок про те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини домоволодіння по [ADDRESS], яка згідно технічного паспорту становить квартиру № 6, яка складається з наступних приміщень: 6-1 - жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів, яка має належати їй за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO]. Згідно листа наданого державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори вбачається що державний нотаріус роз'яснив позивачці , що не зможе видати свідоцтво про право власності на вказану частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, тому що у неї відсутній правовстановлюючий документ на частину домоволодіння, яку вона має намір успадкувати. З цих підстав суд робить висновок про те, що [PERSON] фактично вступивши в управління спадковим майном, звернулася до ї нотаріальної контори для оформлення права власності у порядку спадкування за законом на вищевказане спадкове майно, при цьому надавши нотаріусу все перелічені вище документи. Спадкоємиця після смерті [PERSON] не має можливості оформити спадщину у зв'язку з відсутністю право встановлювального документа на об'єкт спадкування, тому її права підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до статі 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Листом від 11.03.2015 року державний нотаріус П'ятої Одеської нотаріальної контори відмовив позивачці в оформленні права власності у зв.язку з відсутністю правовстановлюючих документів і пропонував звернутись до суду. З викладених вище підстав, суд вважає доведеним, що [PERSON] - дочка померлого [PERSON], спадкоємиця щодо майна померлого за законом, яка фактично прийняла спадщину, вступивши в володіння спадковим майном, після смерті померлого 11.04. 1999 року, тому у відповідності до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року) вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 1/6 частину домоволодіння [ADDRESS], яка згідно технічної документації складеної ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» становить квартиру [ADDRESS] та складається з наступних приміщень: 6-1 - жила площею 12,9 кв.м., 6-2 - жила площею 12,4 кв.м.,.6-3-жила площею -8,4 кв.м., 6-4-коридор площею 9,7 кв.м., 6-5- кухня площею 6,7 кв.м., 6-6 веранда площею - 5,9 кв.м., загальною площею 56,0 квадратних метрів, житловою - 33,7 квадратних метрів, підсобною - 22,3 квадратних метрів.

Outcome: approved