Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Героїв Чорнобиля (Жовтнева) № 63, у м. Городище Черкаської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя її та [PERSON]; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину зазначеного будинку з наступним її виділенням. У ході слухання справи, позивач зменшила позовні вимоги та просила визнати житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Героїв Чорнобиля (Жовтнева) № 63, у м. Городище Черкаської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. У судовому засіданні, представник позивач [PERSON], зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що 06.04.1993 року її довірителька та відповідач [PERSON], перебуваючи у шлюбі, придбали будинок 85% будівельної готовності, розташований по вул. Г. Чорнобиля, 63 у м. Городище Черкаської області. 13.07.1999 року сторони шлюб розірвали, однак продовжують жити разом. 18.06.1999 року, [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину незакінченого будівництвом жилого будинку, але державну реєстрацію майна вона не здійснила. [PERSON] завершення будівництва, [PERSON], зареєстрував будинок в БТІ на своє імя. Наданий час, відповідач перешкоджає позивачеві в користуванні житлом, посилаючись на те, що він є його власником. Відповідач [PERSON], на розгляд справи не зявився, подавши суду заяву про слухання справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи РС Городищенського РУЮ в судове засідання не зявився, подавши заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період часу з 06.05.1989 року до 13.07.1999 року (а.с. 48). За час перебування в шлюбі, 06.04.1993 року сторони придбали незакінчений будівництвом житловий будинок, готовністю 85 %, що розташований по вул. Героїв Чорнобиля (Жовтнева) № 63 у м. Городище Черкаської області. Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, власником будинковолодіння по вул. Г. Чорнобиля, 63 у м. Городище Черкаської області, являється відповідач [PERSON]. Позивач та відповідач, зареєстровані та проживають у будинку за вище зазначеною адресою (а.с.4-6, 40). Згідно ст. 22 КпШС України, який діяв на момент придбання спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Крім того, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» передбачено, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 28 КпШС України, у разі поділу майна, яке є являється спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Вище зазначені норми КпШС узгоджуються з нормами СК України, який набрав чинності 01.01.2004 року та діє на час розгляду справи судом. Згідно положень ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до ст. 369 ЦК України, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, враховуючи вище викладене та беручи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved