Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свій позовом мотивує тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.02.2014 року, їй було виділено наступне майно: плоскошовну швейну машинку ІК 32500 вартістю 7701,00 грн., прес для установки фурнітури 234 90, вартістю 1500,00 грн., ніж розкрійний вартістю 370, 00 грн. Відповідач рішення суду не виконує, речі не повертає. Просила суд витребувати вказані речі у відповідача із незаконного володіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені у позові, просить його задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на адресу суду не направив. Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.02.2014 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено, зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] наступні особисті речі, які належать їй на праві особистої приватної власності на загальну суму 23925,00 грн.; поділено майно, придбане за період проживання у цивільному шлюбі на загальну суму 18 916,00 грн. наступним чином: [PERSON] виділено наступне майно на загальну орієнтовну вартість 9571,00 грн.: 1. Плоскошовна швейна машинка ІК 32500 вартістю 7701,00 грн., придбана в червні 2012 році; 2. Прес для установки фурнітури 234 90 вартістю 1500,00 грн. 3. Ніж розкрійний вартістю 370, 00 грн., придбаний в 2009 році, як речі необхідні для професійних занять. [PERSON] виділено наступне майно на загальну орієнтовну вартість 9345,00 грн.: 1. комп'ютер вартістю 3000, 00 грн., який був придбаний в період сумісного проживання в 2007 році; 2. принтер вартістю 1300, 00 грн., який був придбаний в період сумісного проживання в 2010 році; 3. дитячі меблі «Юніор» вартістю 2045,00 грн., придбані в період сумісного проживання в 2011 року; 4. трикотажні полотна ( 3 рулонна неповних) загальною вартістю 3000, 00 грн. (по 1000, 00 грн. кожен.) У даній частині рішення залишено без змін рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 13.08.2014 року. Речі залишилися у будинку № 3 по пров. Резервному у м. Кременчуці, де проживало колишнє подружжя, і який належить відповідачу. Після розірвання шлюбу та поділу майна [PERSON] не повернув виділені їй речі. Вище перелічені речі належали сторонам на праві особистої приватної власності, що встановлено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.02.2014 року, що набрало законної сили, а тому згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України не потребують доказування (а.с. 9-10). Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об?єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Як вбачається з ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст.ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею всі документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: approved