Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання на нею права власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗ-24 1981 р.в. двигун [NUMBER] державний [NUMBER] та на 1/2 частину автомобільного причепа державний [NUMBER], які були спільно придбані ними у термін шлюбу; про зобов'язання [PERSON] передати [PERSON] бурильну установку. В процесі розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги відповідно яких просить у суду зобов'язати відповідача передати їй бурильну установку. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 16 вересня 2006 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. З вказаного часу у них був спільний бюджет та вони спільно вирішували всі питання майнового характеру. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 20 лютого 2008 року батько позивачки [PERSON] подарував їй бурильну установку, виготовлену з платформи із швелера 250 мм вартістю 1000 грн., несущіх труб у кількості 20 шт. вартістю 2500 грн., верхньої балки вартістю 300 грн., лебідки з блоком та редуктором вартістю 2000 грн., двох бурильних редукторів з двигунами вартістю 6000 грн., миючого редуктора вартістю 2000 грн., штанги з муфтами вартістю 19200 грн., 4 шнеків вартістю 1000 грн., 4 штанг 25м вартістю 500 грн.; 4 желонків вартістю 4000 грн., водяної помпи з двигуном вартістю 2000 грн., компресору вартістю 1800 грн., загальною вартістю 42300 грн., що підтверджується відповідним договором дарування від 20 лютого 2008 року. Вказана установка виготовлена за рахунок [PERSON] з матеріалів придбаних ним відповідно до видаткової накладної №17 від 15 січня 2008 року та квитанції №26 від 15 січня 2008 року. На момент звернення позивачки до суду їх шлюб фактично припинений, мешкають вони за різними адресами. Бурильна установка незаконно знаходиться у володінні відповідача. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачу повернути їй бурильну установку, однак відповідач ігнорує її пропозиції. У судовому засіданні яке відбулося 17 січня 2014 року представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, вважають його необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу діспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, вони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Виходячи зі змісту положень статті 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до початку безпосереднього судового розгляду. Судом встановлено наступні обставини. 16 вересня 2006 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. З вказаного часу у них був спільний бюджет та вони спільно вирішували всі питання майнового характеру. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 20 лютого 2008 року батько позивачки [PERSON] подарував їй бурильну установку, виготовлену з платформи із швелера 250 мм вартістю 1000 грн., несущіх труб у кількості 20 шт. вартістю 2500 грн., верхньої балки вартістю 300 грн., лебідки з блоком та редуктором вартістю 2000 грн., двох бурильних редукторів з двигунами вартістю 6000 грн., миючого редуктора вартістю 2000 грн., штанги з муфтами вартістю 19200 грн., 4 шнеків вартістю 1000 грн., 4 штанг 25м вартістю 500 грн.; 4 желонків вартістю 4000 грн., водяної помпи з двигуном вартістю 2000 грн., компресору вартістю 1800 грн., загальною вартістю 42300 грн., що підтверджується відповідним договором дарування від 20 лютого 2008 року. Вказана установка виготовлена за рахунок [PERSON] з матеріалів придбаних ним відповідно до видаткової накладної №17 від 15 січня 2008 року та квитанції №26 від 15 січня 2008 року. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачу повернути належну їй на праві власності бурильну установку, але відповідач ігнорує її пропозиції. Допитаний у судовому засіданні [PERSON] підтвердив викладені обставини, а також те, що бурильна установка на даний час знаходиться у володінні відповідача. Факт наявності бурильної установки в натурі, а також знаходження її у відповідача на території домоволодіння №47 по вул. Першотравнева селі Заречне Мелітопольського району підтверджується матеріалами виконавчого провадження відділу виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції відкритого на підставі ухвали суду про забезпечення позову. Відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що їх шлюб з [PERSON] припинений, мешкають вони за різними адресами, а також проти того бурильна установка знаходиться у його володінні але пояснив, що установку він збирав зі своїм рідним братом [PERSON] за власний рахунок. Відповідач вважає дані викладені у договорі дарування від 20 лютого 2008 року, а також у видаткової накладної №17 від 15 січня 2008 року та квитанції №26 від 15 січня 2008 року не відповідають дійсності, але при цьому заявив, що нічого проти вказаних документів не має. Відповідач також вважає дії державного виконавця відділу виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Гржевка І.О. щодо складання акту опису установки незаконними. Представник відповідача [PERSON] підтримав думку [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду те, що він є рідним братом [PERSON] і що саме вони збирали спірну установку, а також те, що у них з братом є ще дві бурильні установки. На час розгляду справи ані договір дарування від 20 лютого 2008 року, укладений між позивачкою та її батьком [PERSON], ані видаткова накладна №17 від 15 січня 2008 року та квитанція №26 від 15 січня 2008 року на придбання матеріалів з яких була виготовлена установка не оскаржені у судовому порядку. Рішень суду щодо визнання вказаних документів недійсними не існує. Зміст договору дарування від 20 лютого 2008 року, видаткової накладної №17 від 15 січня 2008 року та квитанції №26 від 15 січня 2008 року відповідає змісту акту опису майна від 09.04.2013 р. складеному державним виконавцем Гржевка І.О. в момент здійснення виконавчих дій за місцем проживання [PERSON] на території домоволодіння [ADDRESS] При виконанні державним виконавцем Гржевкою І.О. ухвали суду про накладення арешту на спірну бурову установку сторонами в акті арешту не біло подано ніяких клопотань та зауважень щодо дій які виконувала державний виконавець, крім того акт арешту та опису майна від 09.04.2013 року [PERSON] оскаржений не був, тому суд робить висновок, що арешт був накладений на бурову установку яка дійсно була подарована позивачці її батьком [PERSON] і яка знаходиться у відповідача [PERSON]. Крім того, безпосередньо відповідач та його представник [PERSON] пояснили, що нічого проти вказаних документів вони не мають. Згідно ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до положень ст. ст. 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом, зокрема з операцій. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена законом. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавтсва при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування… На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки до [PERSON] про розподіл спільного майна такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved