Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним: 24 листопада 2001 року [PERSON] з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Тривалі роки сімейне життя у них не складується. Чоловік веде себе агресивно в сім'ї. Постійно скандалить з нею, пред'являє незаслужені претензії, принижує, негативно відноситься до дітей, розпускає руки. Позивачка терпіла скільки могла. Просила, умовляла перемінити свою поведінку в сім'ї, налагодити відносини, але з цього нічого не вишло. З кожним днем все гірше і гірше. Спільне життя стало просто неможливим. На підставі вищевикладеного просить розірвати шлюб та залишити за собою прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні відсутня. Представник позивачки надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 24.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І ЕЛ № 043727 від 24.11.2001 року. Відповідно\~\~до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки, з обставин, викладених в позові, між сторонами втрачені почуття взаємопорозуміння і поваги, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе. Тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved