Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову зазначила, що вона є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Червоногірка, вул. Покровська, 97, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 13 грудня 2012 року. Разом з позивачкою в будинку зареєстровані: її син [PERSON], онук [PERSON], [PERSON] відповідач та справі та її син [PERSON]. [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], починаючи з 2014 року та по даний час в зазначеному будинку не проживають та не зявляються. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач, яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], не бажає, у зв'язку з чим, позивачка змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі, через що змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивачка та її малолітній син не проживають в будинку по вул. Покровська, 97 с. Червоногірка Токмацького району Запорізької області з 2014 року, а тому є такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачка проти задоволення позову заперечила та пояснила, що вона не проти знятися з реєстрації за адресою вул. Покровська, 97 с. Червоногірка Токмацького району Запорізької області, однак, не має на даний час де зареєструватися за новою адресою. НЕ заперечувала те, що з 2014 року вона та її малолітній син [PERSON] проживають в [INFO]. Представник органу опіки та піклування вважав позовні вимоги необґрунтованими та зазначив, що зняття з реєстрації малолітнього [PERSON] порушить його права. Також подав висновок органу опіки та піклування згідно з яким, орган опіки та піклування не підтримує позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони не заперечують факт того, що відповідачка та її малолітній син [PERSON] не проживають в житловому будинку по вул. Покровська, 97 с. Червоногірка Токмацького району Запорізької області з 2014 року по даний час, а проживають в [INFO], що відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. [PERSON] є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Червоногірка, вул. Покровська, 97, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 13 грудня 2012 року та Витягом про реєстрацію спадковому реєстрі від 11.12.2012 року. [PERSON] син позивача, є колишнім чоловіком [PERSON] відповідача по справі, відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради № 343 від 27.03.2017 року, за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Червоногірка, вул. Покровська, 97, зареєстровані: [PERSON] відповідач та справі та її син [PERSON], які за даною адресою з 2014 року фактично не проживають, що також підтверджується свідченнями сусідів [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], такими, що втратили право на користування житлом за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Червоногірка, вул. Покровська, 97. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З приводу висновку органу опіки та піклування щодо порушення права малолітнього [PERSON] на житло суд зазначає те, що відповідачкою визнано факт не проживання в будинку по вул. Покровська, 97 с. Червоногірка Токмацького району Запорізької області з 2014 року по даний час, також не висловлювався нею намір повернутися у вказаний будинок з малолітнім для проживання. Крім цього, відповідачкою не заперечується наявність в неї іншого житла в м. Запоріжжя, де постійно проживає. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати про порушення прав малолітнього [PERSON] в разі зняття його з реєстрації за адресою вул. Покровська, 97 с. Червоногірка Токмацького району Запорізької області З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

Outcome: approved