Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на її утримання до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2014 року. Від даного шлюбу мають одну спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. З лютого місяця 2017 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Оскільки відповідач не приймає участі в утриманні малолітнього сина, матеріальну допомогу не надає, просить стягнути на її користь аліменти на малолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вона також потребує утримання чоловіка, так як доглядає дитину, ніде не працює, інших джерел прибутку не має, на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня подання заяви. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження являється відповідач [PERSON] (а.с.4). Малолітня дитина проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Ічнянської міської ради Чернігівської області від 01 березня 2017 року № 572 (а.с.5). Відповідач не приймає участі в вихованні та утриманні спільної дитини, матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити повністю, стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що позивачка ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, має скрутне матеріальне становище, а відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому враховуючи вищенаведене, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved