Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року по справі відкрито провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2008 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а син проживає з позивачем та знаходяться на повному її утримані. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, а звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Одночасно не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився 23 жовтня 2008 року, і його батьками значаться сторони по справі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матірю, та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач, в силу ст. 76 ЦПК України, не надав доказів протилежного, а також доказів того, що не має можливості надавати таку допомогу, відповідно до ст. 182 СК України. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, а з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення сином, повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved