overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1996 року, в якому у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що протягом останнього часу сімейне життя між ними стало значно погіршуватись, перестали розуміти один одного, не могли дійти спільної думки щодо облаштування їхнього побуту та інших сімейних ситуацій, у зв»язку з чим припинили спільне проживання, протягом двох останніх років разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, і просила суд такий між ними розірвати та після розірвання шлюбу присвоїти прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 01 листопада 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 листопада 1996 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 61. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що протягом останнього часу сімейне життя між сторонами значно погіршилось, в результаті чого два останні роки разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2005 року, в якому у них народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що через розбіжність поглядів на спільне сімейне життя, забезпечення сім»ї та виховання дітей, сімейні відносини між ними стали вкрай напруженими, відповідач почав систематично вчиняти безпричинні сімейні дебощі, чим ображав її честь та гідність. За таких, обставин, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому, просила суд такий між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, до суду подала заяву відповідно до якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 01 листопада 2005 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01 листопада 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 4. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей, син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами стало носити вкрай напружений характер через розбіжність поглядів на спільне сімейне життя, забезпечення сім»ї та виховання дітей. Сторонни спільне проживання припинили - більше року проживають окремо. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2011 року, від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя між ними не склалося, часто виникали сварки через втручання мами відповідача у їхні відносини, і з 21 січня 2012 року вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Вважає, що за таких обставин шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому, просила суд такий між ними розірвати, так як відповідач шлюб через орган РАЦС розірвати не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у ньому підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 02 жовтня 2011 року Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 жовтня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 14. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що від шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що між сторонами сімейне життя не склалося, проживши разом 3 місяці, вони припинили спільне подружнє життя і з 21 січня 2012 року разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2003 року, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними стало погіршуватись, почали виникати непорозуміння та сварки, що негативно впливає на виховання дитини. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просила суд такий між ними розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому вказав, що позов визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечив. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 02 лютого 2003 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 лютого 2003 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що на протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово стало погіршуватися, виникали непорозуміння та сварки що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час як подружжя разом не проживають. Порозуміння досягти не можуть. В наданий судом строк сторони примирення не досягли, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року, в якому у них народилася одна дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Поряд з тим, зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на сімейне життя між ними часто виникали сварки, що призвело до того, що стали зовсім чужими людьми. З червня 2013 року припинили подружні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, у зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] телефонограммою повідомив суд про розгляд срави без його участі, при цьому, зазначив, що позов визнає, на розірваня шлюбу згідний. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 076297, виданого 03 вересня 2011 року Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 03 вересня 2011 року у Дністровській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові «Баламутовський», дружині «Баламутовська». Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, такі подружні відносини не підтримують з червня 2013 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2014 року, в якому у них народилися двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], обоє [INFO]. При цьому зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося. Через негативну поведінку відповідача, який не бажав працювати та матеріально утримувати сім»ю, вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. На зауваження чоловік належним чином не реагує, до сім»ї не повертається. Шлюб набрав формальних рис, що суперечить її інтересам, а тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Сторони на розгляд справи не з»явилися. Позивач [PERSON] у поданій до суду позовній заяві, зазначила, що позов підтримує, просила справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому, зазначив, що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №111771, виданого 04 грудня 2014 року Пилатківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 грудня 2014 року у Пилатківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис за № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині «Хамандяк». В шлюбі у них народилися двоє дітей, [PERSON] та [PERSON], обоє [INFO], які на даний час проживають разом з матір»ю та перебувають на її утриманні. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач наміру зберегти шлюб не має. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечив. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати по справі. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1989 року, в якому у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Поряд з тим, зазначила, що з 2006 року подружніх відносин не підтримують, відповідач зловживаючи спиртними напоями та будучи в стані алкогольного сп»яніння обзиває її нецензурними словами та наносить побої. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, і просила суд такий між ними розірвати, оскільки через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати не бажає. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суд заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 04 листопада 1989 року Борщівським районним відділом ЗАГС Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 листопада 1989 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 115. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині - [PERSON]. Крім того, встановлено, що від шлюбу мають дітей, які на даний час є повнолітніми. Також встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, шлюб став носити формальний характер. З 2006 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб позивач не має. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2011 року, в якому у них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, часто виникали сварки, що негативно впливало на виховання та розвиток дитини та призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 9 липня 2012 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Окрім цього, їй відомо що відповідач проживає з іншою жінкою. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, його подальше збереження є неможливе, та просила суд такий між ними розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю, при цьому просила після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судову засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 06 вересня 2011 року Більче - Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 06 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 11. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в них народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім»ї, між ними часто виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 09 липня 2012 року разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Відповідач фактично створив іншу сім»ю, проживає з другою жінкою. Порозуміння та примирення сторони досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved