Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення місця народження, мотивуючи свою вимогу тим, що у роки Великої Вітчизняної Війни її матір [PERSON], [INFO], була насильно вивезена з тимчасово окупованої території України та з 05 червня 1942 року до 05 травня 1945 року перебувала на примусових роботах у Німеччини. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції у Харківської області про внесення змін до актового запису про народження, [PERSON] отримала відмову, у звязку з тим, що відсутні підстави для внесення змін. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції у Харківської області в судовому засідання пояснив, що [PERSON] зверталася до них з прохання про внесення змін до актового запису про народження та отримала відмову, у звязку з тим, що були відсутні підстави для внесення змін, не заперечує проти задоволення заяви. Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилась 13 березня 1944 року. У свідоцтві про народження серії VI-УР № 918675 від 03 грудня 1965 року, складеному російською мовою, місцем народження вказано «с. Марачевка Славутський район Хмельницкая область», матірю зазначена «Волковецкая Наталья Евтуховна», запис про батька відсутній (а.с. 6). У паспорті серії МК № 700219 виданому Дворічанським РВ УМВС України у Харківській області 15 січня 1998 року місцем народження заявниці вказано с. Марачівка Славутського району Хмельницької області (а.с. 4). 18 січня 1966 року [PERSON] уклала шлюб та змінила дівоче прізвище [PERSON] на Ісакова, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про одруження серії VІІІ- УР № 494397 від 18 січня 1966 року (а.с. 7). 26 серпня 1976 року даний шлюб було розірвано, а заявниця залишила собі прізвище Ісакова, про що свідчить повторне свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 261023 від 15 березня 1994 року (а.с. 8). 20 грудня 1987 року заявниця уклала шлюб та змінила прізвище Ісакова на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ № 457476 від 20 грудня 1987 року (а.с. 9). Матір заявниці [PERSON], [INFO], уродженка с. Марачівка Берездівського району Камянець-Подільської нині Хмельницької області в роки Великої Вітчизняної війни була насильно вивезена з тимчасово окупованої території України і з 05 червня 1942 року по 05 травня 1945 року перебувала на примусових роботах у Німеччині. Працювала на фабриці, м. Надгор, що підтверджується архівною довідкою № 2905 від 22 травня 1995 року (а.с. 10). Цей факт також підтверджується реєстраційним листом, який складений співробітниками НКВС СРСР та протоколом допиту від 16 квітня 1946 року, який надано Державним архівом Хмельницької області 11 квітня 2006 року (а.с. 11, 12-13). У 2007 році заявниці надійшла відповідь від Міжнародної Служби Розшуку, в якій підтверджено, що [PERSON] з 22 грудня 1943 року по 30 березня 1945 року була застрахована у виробничій лікарняній касі фірми «Niehues & Dutting» в м. Нордгорн, графства Бентгейм (а.с. 14, 15). Рішенням Експертної комісії УНФ «Взаєморозуміння і примирення» № Н-211913 від 04 січня 2005 року заявниці була призначена компенсаційна виплата за примусову працю в період націонал-соціалізму за категорією «Діти (Підвищена)» (а.с. 16). 13 грудня 2013 року заявниці видано посвідчення серії Б № 001391, згідно з яким є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановленні статтею 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлення даного факту надає заявниці право на звернення в органи державної реєстрації актів цивільного стану для виправлення місця її народження в актовому записі про місце народження. На підставі чого вона зможе отримати паспорт громадянина України та закордонний паспорт з вказаним дійсним місцем її народження і в подальшому отримати право на пільгове лікування в Німеччині. За таких обставин справи суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення юридичного факту народження є обґрунтованою. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається заявниця, як на підставу своїх вимог, заслухавши її пояснення, приймаючи до уваги думку зацікавленої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved