Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 30.05.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.26.09.2013 року рішенням Київського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час перебування в шлюбі ними було придбано майно, а саме автомобіль ВАЗ 2101 ЗНГ (1974), ДНЗ [NUMBER]; автомобіль ВАЗ 210990 ЗНГ, (2005), ДНЗ [NUMBER]; причіп ПВА 1, (2007), ДНЗ [NUMBER]; мотоцикл ZHEJIANG SY 150T-3C МАКС, (2008), ДНЗ [NUMBER]. Транспортні засоби були зареєстровані за [PERSON] Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.12.2013 року стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 650 грн., починаючи з 10.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], починаючи з 10.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що розмір аліментів, які діти повинні отримувати за рішенням суду є недостатнім для забезпечення їх фізичного, духовного розвитку та лікування Відповідач аліменти не сплачує. Також вказує, що з метою фінансового забезпечення їх родити [PERSON] був зайнятий підприємницькою діяльністю, а вона займалась доглядом за дітьми. Збільшивши та уточнивши позовні вимоги остаточно просила визнати право приватності власності за [PERSON] на автомобіль ВАЗ 210990 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; причіп ПВА 1, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; мотоцикл ZHEJIANG SY 150Т-ЗС МАКС, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на її користь 70 % ринкової вартості автомобіля ВАЗ 210990 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; причіпа ПВА 1, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; мотоцикла ZHEJIANG SY 150Т-ЗС МАКС, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та заперечували щодо стягнення з відповідача 70% вартості майна. Після оголошення перерви відповідач та його представник в судове засідання не з»явилися, не повідомивши суд причини неявки. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2004 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СКУ). Як встановлено дослідженими в справі доказами, за час перебування в шлюбі подружжям [PERSON] було придбано автомобіль ВАЗ 210990 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; причіп ПВА 1, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; мотоцикл ZHEJIANG SY 150Т-ЗС МАКС, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Враховуючи, що вищевказане майно, придбане відповідачем в період перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем, то вона є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, приходить до настуного висновку. Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст.71 СК України. Згідно ч.1 даної статті майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частини 4 та 5 ст.71 СК України передбачають, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4,5 ст.71 СК України щодо обов»язкової згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозит суду. Тобто, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. [PERSON] проти стягнення з нього компенсації вартості частки заперечує, кошти на депозитний рахунок суду ним не внесені. Позивач, звертаючись до суду з вимогами про поділ майна подружжя та обираючи спосіб захисту свого порушеного права, просить виділити у натурі майно відповідачу та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію, чим фактично просить примусити відповідача до вчинення цивільно - правової угоди. Згідно зі ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена , якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього розвитку та лікування. Суд, вирішуючи питання щодо збільшення частки майна позивачки, виходить з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою, яка їх повністю утримує. Посилання [PERSON] як на підставу збільшення її частки у майні, на недостатність розміру аліментів, які спплачує позивач на утримання дітей, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачка рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.12.2013 року, яким стягнуто на їх користь аліменти на утримання дітей, не оскаржувала, а крім того, нею не надано суду доказів, що розмір аліментів, які стягуються недостатній для забезпечення розвитку дітей та лікування. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме необхідно визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 210990 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; ? частину причіпа ПВА 1, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; на ? частину мотоцикла ZHEJIANG SY 150Т-ЗС МАКС, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 210990 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; ? частину причіпа ПВА 1, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; на ? частину мотоцикла ZHEJIANG SY 150Т-ЗС МАКС, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документнально підтвердежні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4 230 грн.

Outcome: partial