Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 31.05.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис про шлюб № 107. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] зазначила, що стосунки в родині почали погіршуватись, але сторони все ж таки намагались зберегти свою сім'ю та продовжили свої сімейні відносини. Проте з березня 2016 року подружні відносини остаточно припинилися. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, кардинально різних поглядів на життя, шлюб та сім'ю. Відповідач після п'яти років подружнього життя почав потворно себе поводити, він безвідповідально ставився до своїх сімейних обов'язків, усіляко ображав та відносився з неповагою до позивача та до сім'ї в цілому. За час спільного сімейного проживання сторони дійшли висновку, що в них відсутні будь-які спільні інтереси. Враховуючи, що відносини між подружжям зіпсувались вже давно, позивач більше не має наміру зберегти шлюб. Наразі ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено.Кожен із сторін живе власним життям, спільного побуту не ведуть, не спілкуються та ведуть окремий бюджет. Позивач вказує, що почуття любові та поваги один до одного втрачено остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить її моральним інтересам. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини немає. Окрім того, позивач просила після розірвання шлюбу залиши їй прізвище «[PERSON]» тарозглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім'я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 31.05.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем заявлено вимогу про залишення її шлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище позивача - «[PERSON]».

Outcome: approved