overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею будинку № 5 по вул. Алма-Атинській у м. Краматорську, на підставі договору куплі-продажу від 11.01.2007 року. Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. В січні 2012 року [PERSON] зібрав свої речі та, як стверджує позивачка, виїхав у невідомому напрямку. Місце знаходження відповідача позивачці невідомо. Просила суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим будинком № 5 по вул. Алма-Атинська у м. краматорську, Донецької області. В судове засідання позивачка не зявилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно вимог статі 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного рішення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 405 ч.2 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] є власницею будинку № 5 по вулиці Алма-Атинська у м. Краматорську, Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу квартири, про що мається витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2007 року. Разом з нею у вказаному будинку також зареєстрований і відповідач [PERSON], який є її сином, про що мається довідка видана Ясногірською селищною радою від 16 червня 2015 року. [PERSON] не проживає в спірному жилому приміщенні, в будинку № 5 по вул. Алма-Атинській в місті Краматорську Донецької області з січня 2012 року по теперішній час, про що мається акт, складений депутатом Ясногірської селищної ради від 17 липня 2015 року. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON], не проживає у спірному жилому приміщенні з січня 2012 року, без поважних причин. У зв'язку з чим його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 5 по вул. Алма-Атинській у м. Краматорську, Донецької області. В звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі статті 405 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (а.с.2-4). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником частини будинку [ADDRESS]. Разом з нею зареєстрований син - [PERSON] Зазначає, що з червня 2011 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, відповідно не сплачує комунальні послуги, не утримує житло, а тому посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, у відповідності до ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач є власником частини будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради, реєстраційний номер 15966403 (а.с.15, 20). Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.12,28) з 26.02.2002 року, однак у вказаній квартирі останній не проживає більше року, що підтверджується актом вуличного комітету від 27.08.2014 року (а.с.27). Крім того, допитані в судовому засіданні 18.09.2014 року свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - сусіди позивача, підтвердили факт не проживання більше року відповідача у квартирі [ADDRESS] . Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач за вказаною адресою відсутній більше року, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, а отже відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України він втратив право на користування цим будинком. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача. Тому, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житлом мотивуючи тим, що вона є власником та проживає в квартирі за адресою м. Добропілля м-н Сонячний 30/49, яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 15.04.2013 року. Разом з нею у вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 30 листопада 2009 року. Після одруження з відповідачем вони стали разом проживати у вказаній квартирі, яка на той час їй не належала. Її колишній чоловік з 2007 року не проживає за місцем реєстрації у квартирі, з якої він виїхав добровільно ще до розлучення і більше не повертався. Особистих речей відповідача в квартирі немає. Вважає, що відповідач своїми діями перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своєю власністю, з реєстрації не знімається, це порушує її права, як власника, тому що вона позбавлена можливості на отримання субсидій та інших компенсаційних виплат. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м. Добропілля м/н Сонячний 30/49 Донецької області. Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився без поважних причин, хоча був вчасно й належним чином повідомлений про дату й час слухання справи, що підтверджується оголошенням в газеті «Урядовий курєр» від 03.07.2015 року про дату, місце та час слухання справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Так, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Вислухавши думку позивача, що не проти розгляду справи під час відсутності відповідача, що не з'явився,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житлом мотивуючи тим, що вона є власником та проживає у будинку за адресою м. Авдіївка вул. Красна,98, який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2003 року. Разом з нею у вказаній квартирі з 2006 року зареєстрований її чоловік [PERSON], з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2005 року. З часу реєстрації шлюбу за її згодою вона дозволила чоловіку проживати та зареєструватися разом з нею у належному їй будинку. Шлюбні відносини між ними фактично припинені вже більш трьох років та більш трьох років відповідач [PERSON] без поважних причин не користується житловим приміщенням. Відповідач жодного разу не зявився до будинку, де вона проживає, всі обовязки та сплати виконує лише вона сама. Вважає, що відповідач своїми діями перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своєю власністю, з реєстрації не знімається, це порушує її права, як власника. В судове засідання позивач не зявилася, але ж надала заяву, у котрій просить розглянути позов у її відсутності, на позові наполягає та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №98 по вул. Красна в м. Авдіївка Донецької області. Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився без поважних причин, хоча був вчасно й належним чином повідомлений про дату й час слухання справи, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] з 15.03.2006 року. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання втрати права на житлову площу, що знаходиться в квартирі [ADDRESS], з підстав, передбачених ст. 71, 163 ЖК України. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з дочкою є власниками цієї квартири та в цій квартирі був зареєстрований [PERSON] з 2001 року. В січні 2012 року вона з відповідачем розірвала шлюб та він, забравши всі свої речі, в кінці 2013 року виїхав з квартири, речей, які б належали йому в будинку немає. Реєстрація відповідача в будинку створює для неї незручності, вона сплачує додаткові кошти за комунальні послуги. Реєстрація відповідача позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, проводити ремонт квартири. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на житлову площу в квартирі [ADDRESS]. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні просять позов задовольнити повністю з викладених підстав, а судові витрати залишити за позивачкою. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, зважаючи на позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого відділом житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ковельської міської ради 16.02.2000 року. Довідкою від 18.08.2014 року Ковельського РЖКП-1 стверджується, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають з позивачкою по сусідству та добре знають її бувшого чоловіка [PERSON], який залишив квартиру позивачки в кінці 2013 року та з того часу в квартирі не проживає. Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців з грудня 2013 року без поважних причин, а тому суд, враховуючи наведене, вважає, що він втратив право на житло у цій квартирі. Суд вважає, що немає підстав для збереження житлового приміщення за [PERSON] в квартирі [ADDRESS], які передбачені ст. 71 ЖК України. Отже, вимоги позивача щодо визнання [PERSON], як такими, що втратив право користування житлом, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Понесені судові витрати слід залишити за позивачем, згідно клопотання останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору міни. В своєму позові позивач зазначає, що між ними було укладено договір міни за яким [PERSON] квартиру що належить їй на праві власності передала у власність [PERSON], а [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок. Зобов'язання за договором сторонами було виконано в повному обсязі, проте, посвідчити договір у нотаріальній конторі не має можливості у зв'язку з тим, що відповідач за первісним позовом ухиляється від нотаріального посвідченні договору. Позивач [PERSON] до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання звернулася із зустрічним позовом в якому також просить суд визнати дійсним договір міни, просила суд про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 09 червня 2009 року між сторонами було укладено договір міни, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок 28 з усіма господарськими будівлями та спорудами по вул. Комарова в смт Братске Миколаївської області. Зобов'язання по договору сторонами були виконано в повному обсязі. Проте [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору. При зверненні в органи для реєстрації права власності на придбане майно позивачу [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації, оскільки договір не оформлений нотаріально. Відповідно до ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON]. В своїх позовах позивачі зазначають, що між ними було укладено договір міни житлових будинків, зобов'язання по договору сторонами було виконано в повному обсязі, проте, договір був укладений в простій письмовій формі, на даний час не має можливості здійснити нотаріальне посвідчення договору. Сторони до початку судового засідання звернулися із письмовою заявою, в якій просили справу слухати без їх участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2015 року між сторонами було укладено договір міни за умовами якого [PERSON] зобов'язаний передати [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язана взамін передати [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] разом з усіма господарськими будівлями та спорудами біля нього та земельною ділянкою площею 0,0662, кадастровий номер 4821455100:10:042:0102. Зобов'язання по договору сторонами було виконано в повному обсязі. При зверненні в органи для реєстрації права власності на придбане майно сторонам було відмовлено у державній реєстрації, оскільки договір міни не оформлений нотаріально. Відповідно до ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В своєму позові позивач зазначає, між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, зобов'язання по договору сторонами було виконано в повному обсязі, проте, договір був укладений в простій письмовій формі, на даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Позивач до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги в повному об'ємі та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2015 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: вона повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, а останній віддав всі документи на будинок. При зверненні в органи для реєстрації права власності на придбане майно позивачу було відмовлено у державній реєстрації, оскільки договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В своєму позові позивач зазначає, між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, зобов'язання по договору сторонами було виконано в повному обсязі, проте, договір був укладений в простій письмовій формі, на даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Позивач до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій визнала позовні вимоги в повному об'ємі та просила справу слухати без її участі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку 22 по вул. Українській в с. Українець Братського району Миколаївської області, що належить відповідачу на праві власності. Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: вона повністю здійснила з відповідачем розрахунок за купівлю вказаного майна, а остання віддала всі документи на будинок. При зверненні в органи для реєстрації права власності на придбане майно позивачу було відмовлено у державній реєстрації, оскільки договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: approved