Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у позові вказала, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві спільної сумісної власності, зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], але фактично з травня 2005 року там не проживає, місце його фактичного проживання їй не відомо, жодної участі в оплаті комунальних послуг та поліпшені стану квартири не приймає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Оскільки відповідач не проживає у квартирі більше 6 місяців, позивач не може оформити субсидію на житлово-комунальні послуги і вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, і тому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу без її участі (а.с. 36). Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки, згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 129 газети «Слобідський край» від 29 жовтня 2015 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 35). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в яких просять розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 31, 33). Представник третьої особи Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 25). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Співвласниками квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1995р., виданого Державним виробничим управлінням житлово-комунального господарства, є [PERSON] та члени її сімї - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно наданого [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] від 11.07.2012р., позивач [PERSON] після реєстрації 23.09.2000р. шлюбу змінила прізвище на «Перфільєва» (а.с. 40). Згідно наданої довідки ДП «Житловик» № 293 від 05.08.2015р., позивач [PERSON] зареєстрована у [INFO], і разом з нею зареєстрований колишній чоловік [PERSON], [INFO] (а.с. 37). Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірваний 31 березня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 142075 (а.с. 12). Факт не проживання відповідача з травня 2005 року у квартирі, співвласником якої є позивач, підтверджується актом про фактичне проживання, складеним за участю сусідів позивача, які проживають у квартирах № 8, 2, 13 цього ж будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], затвердженим головою Кочетоцької селищної ради, Чугуївського району, Харківської області (а.с. 38). Реєстрація ж відповідача у квартирі, яка належить позивачу та третім особам, перешкоджає здійсненню власниками права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позивач не може реалізувати свої права користування та розпорядження майном, оскільки в квартирі, співвласником якого вона є, зареєстрований її колишній чоловік відповідач, який фактично не проживає у квартирі з травні 2005 року, та інші співвласники квартири не заперечують проти визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та законними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved