Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] (до перейменування Димитрова) у місті Бердянську Запорізької області. Крім неї, у квартирі також зареєстровані: [PERSON] (син), [PERSON] (колишня невістка), [PERSON] (дочка [PERSON]Ю.), [PERSON] (онука). 07.02.2012 року шлюб між її сином [PERSON] та відповідачкою [PERSON]Ю розірвано. З червня 2011 року по теперішній час [PERSON] з дітьми не проживають у квартирі, за місцем реєстрації не зявляються, свого особистого майна та речей у квартирі не тримають, грошових коштів на оплату комунальних послуг не надають, будь-які перешкоди у користуванні житлом відповідачам ніхто не чинить. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №12 у будинку №32 по вулиці Софіївській (Димитрова) в місті Бердянську Запорізької області. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] (договір про надання правової допомоги від 15.05.2017року) у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Крім того, представник позивача пояснив, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності. Відповідачка це колишня її невістка. У шлюбі з її сином [PERSON] народила дитину, і позивачка зареєструвала їх усіх у своїй квартирі. Проте після розірвання шлюбу, відповідачка з дітьми пішла з квартири і вже понад 6 років там не проживає. [PERSON] у відповідачки інша сімя з іншим чоловіком, вони проживають всі по Мелітопольському шосе[ADDRESS] в м. Бердянську. Позивачка змушена сама за всіх них сплачувати комунальні послуги. Крім того, ще до реєстрації шлюбу з її сином відповідачка з дитиною була зареєстрована в Приморському районі, вона має там у власності житловий будинок, який прийняла у спадщину, тобто має своє житло. А в цій квартирі позивачки відповідачі не проживають з червня 2011 року. Відповідач [PERSON], яка діє від себе та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у судове засідання не зявилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Представники третіх осіб виконавчого комітету Бердянської міської ради та служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника виконавчого комітету Бердянської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачки. Знає, що в квартирі [ADDRESS] відповідачка [PERSON] з дівчинкою, потім в неї народилась друга дівчинка від сина позивачки. [PERSON] не проживає приблизно 6-7 років в цій квартирі, живе з іншим чоловіком. Онука приходить до батька та баби у гості. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка позивачки. Знає, що син позивачки зійшовся з [PERSON], в неї вже була донька, жили в квартирі [ADDRESS]. Десь 6 років [PERSON] з дітьми вже не проживає в цій квартирі, вона її за ці роки там не бачила. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно якого Цивільно процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Відповідно до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За таких підстав, суд розглядає вказану справу за правилами, що діють на час її розгляду в порядку загального позовного провадження, за відсутності відповідача, в заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 280,\~281 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, яке видано 26.10.2001р. на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №616 від 23.10.2001р. (а.с.6). Згідно довідки ОСББ «Перемога» №13 від 30.03.2017 року за адресою: м. Бердянськ, вул. Софіївська (до перейменування Димитрова)[ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (колишня невістка), [PERSON], 2001р.н. (онука), [PERSON], 2006р.н. (онука). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі більше одного року не проживають в [INFO] (Димитрова) в м. Бердянську Запорізької області, проте зареєстровані. Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому приміщенні, які в ній не проживають, є перешкодою у здійсненні позивачкою прав власника цієї квартири. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved