Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, до [PERSON], [PERSON] уточнивши яку, просила про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку, укладеного 25.12.1964 року між її покійним батьком [PERSON] та покійною [PERSON], після смерті якої будинок успадкували відповідачі по справі, нікчемним та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В позові зазначено, що батько позивача [PERSON] після смерті своєї матері успадкував житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. З часом [PERSON], який проживав в успадкованому будинку та був там зареєстрований, дозволив тимчасово проживати на праві квартирантів, про що свідчить запис у господарській книзі селищної ради, сім'ї [PERSON], а саме: [PERSON], його дружині [PERSON] та їхнім дітям, які приїхали з Росії. При оформленні спадщини після своїх батьків позивачу стало відомо, що між її батьком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного жилого будинку. Позивач зазначає, що даний договір було укладено з порушенням істотних умов необхідних для договорів даного виду, а саме: при укладенні договору не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення договору, як того вимагали норми ч.1 ст.227 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення договору, і з незрозумілих причин він був посвідчений лише Обухівською селищною радою, окрім того в порушення ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР договір не був зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів., а отже даний договір на його думку є нікчемним, а подальше спадкування спірного будинку після смерті [PERSON] її сином - [PERSON] та онуком - [PERSON] є безпідставним, незаконним та неможливим. В зв'язку з цим позивач просить визнати договір купівлі-продажу жилого будинку, що знаходиться [ADDRESS], укладений 25.12.1964 року між її покійним батьком [PERSON] та [PERSON] нікчемним та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала та просила її позовні вимоги задовольнити. [PERSON] пояснила, що вона після смерті батька [PERSON], який помер в 1988 році, вирішила переоформити в 2013 році на себе домоволодіння батька, але в зв'язку з тим, що там на даний час там проживає [PERSON], покинути будинок не бажає, оформити спадщину вона немає можливості. Позивач вважає, що в справі приймають участь належні особи, залучати інших відповідачів немає необхідності Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень та клопотань на адресу суду не надав. Вислухавши пояснення позивача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003р. до правовідносин, які виникли до 01.01.2004р. застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Купівля-продаж домоволодіння є договірним зобов'язанням і регулюється правилами цивільного законодавства. Згідно ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З копії спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що її сином [PERSON] було отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS]. Судом встановлено, що 25.12.1964 року було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, на підставі якого [PERSON] продав [PERSON] належне йому домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу домоволодіння належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 07.12.1961 року та за проданий будинок продавець отримав при підписанні договору 500,00 карбованців. Судом також встановлено, що договір купівлі-продажу домоволодіння був зареєстрований в виконавчому комітеті Обухівської селищної ради депутатів трудящих від 25.12.1964 року та в Фастівському міжміському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на придбане домоволодіння 28.11.1966 року за р. № 1263. Як вбачається з копії спадкової справи, щодо майна померлої 30 вересня 1982 року [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] було видане [PERSON] та [PERSON], згідно якого їхні частки в успадкованому майні є рівними. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Обухівської міської ради № 101 від 27.09.2013 року будинок та земельна ділянка у [ADDRESS], вулицю перенумеровано [ADDRESS]. З матеріалів перевірки Обухівським РВ ГУ МВС в Київській області вбачається, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 357 від 23.04.2004 року було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в [ADDRESS], інформація щодо знесення будинку та видачі дозволу на знесення будинку [ADDRESS] відсутня. Також з матеріалів перевірки вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради № 1212 від 28.10.2003 року [PERSON] було передано безкоштовно земельну ділянку площею 0,12 га у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач [PERSON] згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [INFO], позивач вважав що в залученні його правонаступників немає необхідності. Так, вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку від інших осіб, тим самим лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Так, позивач просить визнати договір купівлі-продажу нікчемним та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, виходячи з того, що вона, є донькою відчужувача, а останній наміру здійснювати продаж будинку наміру не мав, при цьому зазначає, що при укладенні вищезазначеного договору не було дотримано істотних умов договору: договір не був нотаріально посвідчений та не був зареєстрований в виконавчому комітеті Обухівської селищної ради депутатів трудящих , але доказів того, що відчужував не мав наміру продавати домоволодіння позивачем не надано, а з копії договору дарування наданого на вимогу суду Київським обласним державним нотаріальним архівом вбачається, що він був зареєстрований у виконавчому комітеті Обухівської селищної ради. Окрім того, питання щодо недотримання істотних умов договору відчужувачем домоволодіння не оспорювалося, він до дня своє смерті до суду не звертався, що підтвердив позивач в судовому засіданні, а до спадкоємця переходять майнові права спадкодавця, окрім того позивачем не надано суду письмових доказів того, що вона дійсно є донькою [PERSON] ( свідоцтво про її народження) , доказів її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини суду також не надано, окрім того в ЦК УРСР 1963 року відсутнє поняття визнання договору нікчемним, що вказує на безпідставність та недоведеність вимог позивача і відсутність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного, всебічно дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позовна вимога про визнання нікчемним договору купівлі-продажу від 25.12.1964 року та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed