Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області, в якій просить винести рішення про тлумачення змісту заповіту від 30 липня 2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області - Гнидою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 240, у наступній редакції: земельну ділянку, розміром 6,13 га, яка належить [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області від 16 жовтня 2001 року № 247, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5777 від 29 березня 2002 року, заповідала позивачці [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року померла її матір [PERSON] в м. Молочанськ Токмацького району Запорізької області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно - земельну ділянку площею 6,13 га., яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За своє життя її матір [PERSON] склала на її ім'я заповіт, в якому заповідала позивачці право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова Приазовського району, розміром 8.01 га в умовних кадастрових гектарах. Після смерті матері, позивачка звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], в зв'язку з чим була відкрита спадкова справа № 243/2014 року. 07.12.2015 року [PERSON] знову звернулася до цієї нотаріальної контори вже за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в заповіті спадкодавець заповіла позивачці право на земельну частку (пай), згідно земельного сертифікату, а не на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Оскільки позивачка не має можливості реалізувати своє право на спадщину, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, від представника позивача надійшла заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на розсуд суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2014 року. 30.07.2001 року [PERSON] склала заповіт на ім'я своєї дочки [PERSON], посвідченого секретарем виконавчого комітету Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області - Гнидою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 240, в якому заповідала позивачці право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова Приазовського району, розміром 8.01 га в умовних кадастрових гектарах, яке належить їй на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/, виданого 14 вересня 2000 року Приазовською районною державною адміністрацією, вона заповідала [PERSON]. Позивачка своєчасно звернувся до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON], однак, у зв'язку з розбіжностями в документах, а саме - в вищевказаному заповіті, розпорядження зроблено на право на земельну частку(пай), а на момент звернення спадкодавця, на підставі вказаного вище сертифікату було вже видано Державний акт, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2015 року № 1129/02-31. Згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,13 га на території Приазовської селищної ради КСП ім. Кірова, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5777 від 29 березня 2002 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Відповідно до повідомлення начальника відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області від 28.01.2016 року № 9-28-99.2-202/2-16 земельна ділянка (пай) площею 6,1300 га надавалась громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Приазовської селищної ради, на яку виготовлявся державний акт на право власності на землю [NUMBER], згідно сертифіката [NUMBER]. Площа, яка вказана у сертифікаті на вказану земельну ділянку, а саме: 8,01 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Після встановлення меж земельного паю в натурі визначався розмір в фізичних гектарах, а саме 6,13 га, у відповідності з проектом організації території. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст.1235 ЦК України [PERSON] реалізувала своє право на призначення спадкоємця та визначила у заповіті, що земельну ділянку площею 8,01 га., яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вона заповідає доньці - [PERSON] . Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимоги однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Аналогічні відомості містить п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», який вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників - в порядку позовного провадження. При вирішенні питання щодо тлумачення заповіту від 30.07.2001 року суд бере до уваги дійсні наміри спадкодавця - [PERSON] та його волю щодо заповідання позивачці земельної ділянки, яка знаходиться на території Приазовського району Запорізької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зміна площі вказаної земельної ділянки та правовстановлюючого документу, відбулось в подальшому при реалізації спадкодавцем свого права на приватну власність та визначення меж земельної ділянки в натурі. Враховуючи, що [PERSON] спадщину прийняла, суд дійшов висновку, що її позовні вимоги є заснованими на законі та відповідають наявним у справі доказам, у зв'язку з тим, є такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 213, 1218, 1223, 1256, 1268 ЦК України

Outcome: approved