Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй ? частку автомобіля Москвич, у розмірі 32\~000,00 грн, мотивуючи позов тим, що з 08.10.1999 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду від 04 серпня 2017 року. В період шлюбу ними було придбано автомобіль Москвич, який зареєстрований на відповідача та останній продовжує ним користуватись після розірвання шлюбу. Оскільки автомобіль є річчю неподільною, його неможливо поділити без втрати його цільового призначення, тому позивач згодна на отримання грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні. В подальшому, після проведеної експертизи, позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй ? частку автомобіля АЗЛК 21412, д.н.з. СВ 2996АІ в розмірі 7\~593 грн 54 коп. В судовому засіданні представник позивача просила стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 7\~593 грн 54 коп. Представник відповідача визнав позов на суму 7\~593 грн 54 коп. та пояснив, що відповідач не заперечує, що автомобіль є спільним майном та згоден на виплату компенсацію, однак на даний час у нього відсутні такі кошти. Заслухавши сторін, дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 08 жовтня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області 04 серпня 2017 року. (а.с.8) В зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти був придбаний автомобіль АЗЛК 21412, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який 09.11.2007 року був зареєстрований в Чернігівське МРЕВ за [PERSON]. ( а.с.30-31) Відповідно до\~ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таке ж положення містить і норма\~ст. 368 ЦК України. Відповідно до роз»яснень п.22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72\~Сімейного кодексу\~України та\~статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як слідує з висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 774/18-24 від 10 квітня 2018 року, ринкова вартість автомобіля марки АЗЛК моделі 21412, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] станом цін на момент проведення огляду 15.03.2018 складає 15187,07 грн. ( а.с.87-94) \~За змістом\~ст.70 СК України,\~ст.372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України(ч.ч. 1, 2, 4ст. 71 СК України). Відповідно до ч.3 ст.370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що, якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Так, спірний автомобіль АЗЛК 21412, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є неподільною річчю, а тому виділ в натурі частки позивача є неможливим. Позивач погоджується на виплату їй грошової компенсації її частки у справі спільної сумісної власності на автомобіль, відповідач не заперечує щодо виплати такої компенсації, спільне користування автомобілем є неможливим та буде протирічити інтересам сторін. Відсутність же коштів у відповідача на час розгляду справи не є підставою для відмови в позові. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як слідує з положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та інших витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи. У відповіднотсі до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги пілягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 640 грн, витрат на проведення експертизи в сумі 1144 грн та витрат на правничу професійну допомогу в сумі 4000 грн, що підтверджені документально. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved