Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем шлюб зареєстровано 17 жовтня 2009 року у виконкомі Буштинської селищної ради за актовим записом № 51. За час спільного проживання у них з відповідачем народилось четверо дітей, з яких син [PERSON] та донька [PERSON] є повнолітніми, а син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. Їх шлюб склався невдало. Протягом подружнього життя чоловік постійно вживає спиртні напої та перебуваючи у нетверезому стані затіває безпричинні сварки з нею та навіть з їхніми дітьми, в ході яких ображав її та дітей різними непристойними словами. Чоловік також намагався неодноразово наносити їй та дітям побої. Така його поведінка негативно впливає на здоров`я та виховання їхніх дітей. Крім того, з відповідачем вони мають різні характери та погляди на життя, чоловік не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою. Ці обставини спричинили непорозуміння між ними, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків. В подальшому спільне проживання стало нестерпним і неможливим та вони почали проживати окремо. Майнових спорів у них на даний час не має. Сімейні відносини між ними припинені понад один рік і примирення є неможливим через його систематичне вживання алкоголю. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з виїздом за межі країни, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, по дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 17 жовтня 2009 року у виконкомі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області України за актовим записом № 51 (а.с.6). Від даного шлюбу мають четверо дітей, з яких: відповідно до позовної заяви син [PERSON] та донька [PERSON] вже є повнолітніми та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 7-8). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 Сімейного Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітніх дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved