Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнила (а.с. 26-28, 89-91) в якій зазначила, що за час перебування з [PERSON] у шлюбі ними за спільні кошти був придбаний автомобіль Renault Kangoo, 2007 року випуску, право власності на який було зареєстровано на відповідача, який, не отримавши згоду у позивача, як співвласника, відчужив транспортний засіб [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивач просить здійснити поділ спільного сумісного майна, набутого під час шлюбу, шляхом стягнення на її користь з [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини автомобіля Renault Kangoo, 2007 року випуску, у розмірі 62050 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні вимог позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 серпня 1983 року був зареєстрований шлюб [PERSON] (дошл. прізв. Шиндарівська) та [PERSON] (а.с. 180), який був розірваний рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року (а.с. 181). Під час шлюбу сторін [PERSON] було придбано автомобіль Renault Kangoo, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] (а.с. 94). 21 грудня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу відбулася перереєстрація зазначеного вище транспортного засобу на [PERSON] (а.с. 94). Згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 04 квітня 2018 року № 36 середня ринкова вартість КТЗ, неушкодженого, аналогічного ТЗ Renault Kangoo, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] станом на 28 березня 2018 року складає 124100 грн (а.с. 80-82). Свідок [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] та [PERSON] , повіджомила, що автомобіль був куплений за спільні кошти останніх, які вони разом накопичували протягом довгого часу. Також зазначила про те, що їй не було відомо про намір батька відчужити автомобіль. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦК). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК). Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (ч. 1 ст. 65 СК). При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК). Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч. 3 ст. 65 СК). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя й не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. З огляду на наведене, враховуючи те, що за відчуження шляхом укладення договору купівлі-продажу (а.с. 94) [PERSON] спірного автомобіля, який був об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, він набув у володіння грошові кошти, суд вважає, що з моменту переходу права власності на спірний транспортний засіб до наступного власника, який в силу ст. 330 ЦК є добросовісним набувачем, об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін стали саме вказані грошові кошти. Таким чином, в порядку поділу спільного майна подружжя сторін позивачу має компенсовано 1/2 частини вартості проданого відповідачем без згоди позивача автомобіля Renault Kangoo, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , а саме 62050 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 640 грн має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved