Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що 31.10.2011 року Барським районним судом Вінницької області між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від вказаного шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. На підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2012 року № 2-201\\320\\12 з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1\\4 заробітної плати, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач зазначає, що їх з відповідачем спільний син [PERSON], [INFO] є інвалідом дитинства Згідно з медичним висновком [PERSON] встановлений діагноз - бронхіальна астма, що є важким захворюванням системи органів дихання. Внаслідок наявності цього захворювання [PERSON] потребує лікування. Крім основного захворювання виявлено і супутнє захворювання - вторинна кардіоміопатія. Син постійно хворіє і йому необхідні значні кошти для лікування. Виховую сина, вона витрачає кошти на лікування сама, оскільки відповідач по справі не приймає участі у витратах на лікування. Так, на лікування сина згідно медичних документів вона витратила слідуючі кошти: За 2013 рік 1565.28грн; 2014 рік: 2151.54 грн.; 2015рік: 6300 грн.; 2016 рік: 5210 грн.; Алергоцентр: 3055грн.; В зв'язку з цим позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь 9140,91 грн. понесених додаткових витрат на дитину та понесені нею витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Крім того відповідачем подано письмове заперечення на позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дитину в якому він зазначив, що вже бере участь в утриманні дитини шляхом сплати аліментів на користь [PERSON] згідно рішення Барського районного суду від 01 лютого 2012 року № 2-201/320/12 року. Відповідач зазначає, що крім сплати аліментів він по мірі можливості навідує сина, дарує подарунки на день народження. Після розлучення він купував дитині сезонний одяг і взуття, подарував велосипед вартістю 650 грн., планшет вартістю 1300 грн. у 2015 році, смартфон вартістю 2399 грн. у 2016 році, вручав певні суми грошей дитині особисто в руки. Квитанції про купівлю вказаних речей у нього не збереглися, оскільки він не думав, що колишня дружина буде приховувати факти дарунків і поставить його у становище, яке потребуватиме доказів їх здійснення. Він має лише квитанцію про купівлю останнього подарунку на день народження в минулому році - смартфона Doogee Х5 Max Pro вартістю 2399 грн., замовленого через інтернет - магазин «Розетка» з акаунта дружини 06.12.2016. Крім того, він вказує, що одружився вдруге і утримує дружину в декреті [PERSON] та їх спільного малолітнього сина [PERSON] шляхом сплати їм аліментів. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину відповідач зазначає, що позивач жодного разу ні в приватній, ні в телефонній розмові не просила про фінансову допомогу стосовно хвороби дитини, не озвучувала жодних конкретних грошових сум, необхідних їй для лікування сина чи санаторно - курортного оздоровлення. Він в свою чергу, в телефонній розмові повідомляв колишню дружину про можливість отримання та його готовність оплатити дитячу путівку в лікувально-оздоровчий санаторій «Патрія» в с. Сергіївка Одеської області, в якому також лікують і оздоровлюють дихальну систему дітей. Таким чином він вважає, що добросовісно виконує свої батьківські обов'язки і в тому обсязі, який дозволяють його життєві обставини і фінансові можливості. Стосовно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину він має заперечення з декількох причин. Такими істотними обставинами, через які сплачувати додаткові витрати на дитину він не має можливості, є відрахування аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] згідно рішення Барського районного суду від 01 лютого 2012 року №2-201/320/12, а також аліментів на користь дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON] та на її утримання згідно рішення Іллінецького районного суду від 09 березня 2016 року №131/296/16-ц. Аліменти стягуються з його заробітної плати в примусовому порядку згідно постанов про відкриття виконавчого провадження Гайсинським відділом державної виконавчої служби. При цьому відповідач вказує, що згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 128 Кодексу законів про працю України встановлено обмеження розміру відрахувань із заробітної плати. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Крім того він вважає, що витрати на лабораторні дослідження в ТОВ «Алергоцентр-КПП» та МЦ «Альтамедіка» понесені в зв'язку з хворобою дитини не були обов'язковими і не відповідають визначенню додаткових витрат. Оскільки відсутні будь-які докази того, що [PERSON] був направлений для проходження лабораторних досліджень в Алергоцентр та МЦ «Альтамедіка» саме під час проходження стаціонару у ВОДКЛ. Немає жодної рекомендації у виписках хвороби чи офіційного медичного направлення, виданого [PERSON] у ВОДКЛ лікарем, на проходження лабораторних досліджень у вищевказаних центрах, що підтверджували б факт необхідності, доцільності чи обов'язковості проведення дитині саме цих лабораторних досліджень, саме в цих установах для встановлення/підтвердження діагнозу його хвороби чи призначення відповідного лікування і підтверджували б, що понесені витрати, спричинені хворобою дитини, і їх можна вважати додатковими витратами, понесеними у зв'язку з хворобою дитини. Також він звертає увагу на те, що дати перебування в стаціонарі не співпадають з датами проходження лабораторних досліджень в Алергоцентрі. Крім того, в матеріалах справи наявні результати лабораторних досліджень проведені приватним МЦ «Альтамедіка» та квитанція за надані медичні послуги ТОВ «МЦ «Салютем». Оскільки немає жодного документального підтвердження про зв'язок між МЦ «Альтамедіка» та ТОВ «МЦ «Салютем», відповідач вважає,що квитанція ТОВ «МЦ «Салютем» не може бути доказом понесених [PERSON] витрат на лабораторні дослідження в МЦ «Альтамедіка». Щодо понесених витрат на придбання ліків дитині відповідач зазначив, що у виписках хвороби містяться лише рекомендації лікаря на проведення лікування певними препаратами, які могли виконуватись чи не виконуватись. Немає жодного доказу, який би підтверджував той факт, що саме позивачка особисто, а не хтось інший, купувала приписані за рецептом лікаря препарати в аптеці «Конекс». Довідка про ціну на ліки в «Конекс» та від руки написаний перелік лікарських препаратів на його думку не є доказом придбання цих ліків і не доводить факту здійснення покупки позивачкою. Крім всього вищесказаного, позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення (далі УПСЗН) Барської райдержадміністрації та отримує щомісячно державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років згідно наданої копії пенсійного посвідчення. Ця допомога мала б використовуватись за цільовим призначенням, тобто на лікування та оздоровлення дитини. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом вставлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 31.10.2011 року на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області, що підтверджується копією рішення суду (а.с.7). На підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 01.02.2012 року № 2-201\\320\\12 (а.с.5) з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1\\4 заробітної плати, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Як видно з матеріалів цивільної справи, а саме з копії Історії хвороби [PERSON] (а.с.19), виписок з медичної картки стаціонарного хворого № 6803/5684 (а.с.20), № 15237 (а.с.21), копії направлення на ЛКК ОДКЛ від 04.12.2015 (а.с.22), копій виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 4560/10815 (а.с.23), № 9095 (а.с.24), № 9938 (а.с.25), № 14805 (а.с.26), копії направлення на ЛКК ОДКЛ від 18.12.2013 року (а.с.27), копії виписки з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с.28-32) [PERSON], [INFO] є інвалідом дитинства та згідно з медичним висновком [PERSON] встановлений діагноз - бронхіальна астма, в зв'язку з чим призначено лікування. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином встановлено обов'язок відповідача брати участь в додаткових витратах пов'язаних з лікуванням дитини - [PERSON] Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у своїй заяві просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат пов'язаних з лікуванням сина [PERSON]. Однак, в ході з'ясування підтвердження вимог позивача фактичними доказами судом встановлено, що позивачем понесено наступні документально підтверджені витрати пов'язанні з обстеженням стану здоров'я та лікування дитини: згідно рахунку № СФ-11349 від 09.04.2015 року ТОВ «Алергоцентр - КПП» в сумі 550 грн. (а.с.34), згідно рахунку № СФ-11243 від 01.04.2015 року ТОВ «Алергоцентр - КПП» в сумі 65,00 грн. (а.с.35), згідно рахунку № СФ-18871 від 09.02.2016 року ТОВ «Алергоцентр - КПП» в сумі 110,00 грн. (а.с.37), згідно рахунку № СФ-18962 від 12.02.2016 року ТОВ «Алергоцентр - КПП» в сумі 600,00 грн. (а.с.38), згідно рахунку № СФ-25136 від 08.09.2016 року ТОВ «Алергоцентр - КПП» в сумі 940,00 грн. (а.с.39) згідно квитанції «[PERSON] Аптека» № 0094 від 08.09.2016 року в сумі 199,50 грн. та ПП «Конекс» № 159 від 30.08.2016 року в сумі 175,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 3099 ТОВ «МЦ» Салютем» від 06.04.2015 року в сумі 125 грн.(а.с.43) а всього на загальну суму 2764,50 грн. Суд, визначаючись щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини враховує ті обставини, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також суд враховує сімейний стан відповідача, ту обставину що ним сплачуються аліменти на утримання ще однієї дитини від іншого шлюбу - [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], починаючи з 11 лютого 2016 року до віку трьох років, що підтверджується копією рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2016 року у справі № 131/296/16-ц. При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача про придбання подарунків дитині, оскільки такі його дії є добровільною реалізацією його обов'язку утримання своєї неповнолітньої дитини і не може впливати на визначення розміру додаткових витрат на дитину. Виходячи з рівних обов'язків батьків по участі в несенні додаткових витрат на дитину з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1382,25 грн. документально підтверджених додаткових витрат на лікування дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 640,00 грн. судового збору, та на користь позивача понесені нею витрати за надання правової допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 120,96 грн. В решті позовних вимог [PERSON] слід відмовити в зв'язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved