Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що 21.03.20008 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] 25.03.2011р. рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області шлюб між сторонами був розірваний. Зазначає, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не бере, життям дитини не цікавиться. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 вересня 2019 року вказану справу передано за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 20 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас, у заяві від 19.02.2020 року позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи. Клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 березня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 7). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач стверджує, що з 2011 року відповідач не спілкується з дитиною, не бере участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Вказає, що усім необхідним дитину забезпечує вона. Дані факти підтверджуються і висновком Служби у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 20.12.2019р. №63/02-18 «Про позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Зокрема у висновку зазначено, що після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, не цікавиться її життям. Даний факт підтверджуються і довідкою Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня селища Олики Ківерцівського району Волинської області. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, про її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання доньки та самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дитиною при його бажанні. Він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування не зверталася. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved