Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на: ? частину житлового будинку № 110 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS], ? частину автомобіля ГАЗ 69, державний номер [NUMBER], ? частину автомобіля ІЖ 2715, державний номер [NUMBER] - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач в обґрунтування позовних вимог в позові вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті залишилась спадщина у вигляді вище вказаного майна. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти позивач та відповідач, дружина померлого - [PERSON] також померла [INFO]. Позивач у відповідності до чинного законодавства прийняла спадщину шляхом звернення до державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як будинок у КП «Чугуївське МБТІ» не зареєстрований, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, та просила визнати за нею право власності тільки на частину житлового будинку. Відповідач в судовому засіданні з уточненими позовними вимогами погодився та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши копії правовстановлюючих документів та перевіривши докази, що містяться в матеріалах справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого повторно 08.07.2014 року - [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8). Заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON]. Спадщину ніхто не оформляв, але позивач її прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого повторно 14.01.2014 року - [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). Заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належав йому на підставі договору дарування від 29.07.1986 року (а.с. 10-12). Позивач є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON], оскільки є його донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] і відповідає вимогам ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) (а.с. 6). Відповідно до вимог чинного на той час законодавства позивач вважається такою, що прийняла спадщину, про відмову від спадщини не заявляла. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання права власності на частину зазначеного вище домоволодіння законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна.

Outcome: approved