Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровану на праві власності за [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позову вона зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009 року. В період шлюбу 30.10.2013 року ними на підставі договору купівлі-продажу, за спільні кошти, була придбана у власність квартира за адресою: [ADDRESS], яка була зареєстрована на ім'я відповідача. 28.03.2017 року шлюб між ними був розірваний, добровільно визнати за нею право власності на ? частину придбаної в період шлюбу квартири відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі, та стягнути з відповідача судові витрати по справі за домовленістю між ними у розмірі 500,0 грн. Відповідач позов визнав і судові витрати в розмірі 500,0 грн., просив розглянути справу без нього, про що подав до суду заяву. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 06.06.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 28.03.2017 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області (а.с.7) Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.10.2013 року, під час шлюбу, ними була придбана у власність квартира за адресою: [ADDRESS], яка була зареєстрована на ім'я відповідача, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-10) Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що спірне майно - квартира придбане сторонами під час шлюбу, виходячи з презумпції рівності часток сторін у спільному майні подружжя, визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги законними і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по справі, які за домовленістю між ними становлять 500,0 грн.

Outcome: approved