Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позову зазначено, що 17.05.2015 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбала ? частину квартири [ADDRESS] (Дзержинського) у м. Запоріжжі. Договір укладено приватним нотаріусом Запорізького МНО [PERSON], реєстр № 2567. Інша частина квартири належить її співвласникам: [PERSON] та [PERSON] При укладенні договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] зясувалось, що в ? частині квартири, яку вона придбала зареєстровано проживання [PERSON] та [PERSON], які не є її родичами або знайомими, у її квартирі не має їх речей і їй невідомо їх місця проживання. До теперішнього часу, відповідачі зареєстровані у квартирі [PERSON], хоча жодного дня не проживали у квартирі. Добровільно вони не знімаються з реєстрації місця проживання хоча втратили право користування цією власністю. Факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] створює позивачу перешкоди у здійсненні прав власності, крім того, вона змушена нести додаткові матеріальні збитки, у звязку з необхідністю сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих осіб. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 25 в будинку № 52 по вул. Олександрівській у м. Запоріжжі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Зняття з реєстраційного обліку місця проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2567, [PERSON], [INFO], передав у власність [PERSON], [INFO], 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п. 4.2 договору купівлі-продажу від 17.12.2015 р., покупець стверджує, що йому стало відомо, що на момент укладання цього договору в квартирі, ? частка якої відчужується, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] свідчив, що між ним та [PERSON] та [PERSON] договір найму у відношенні вказаної квартири не укладався. Як вбачається із матеріалів справи співвласниками зазначеної квартири є [PERSON], [PERSON], яким належить по 1/2 частки приватної спільної сумісної власності нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського)[ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 78273017 від 17.01.2017 року. 07.02.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя зроблено запит до адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області, щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з наданою суду відповіддю від 23.02.2017 р. відомості про зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою [PERSON] відсутні та [PERSON] також зареєстрований за вказаною адресою з 2015 року. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01. 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі №6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав шляхом позбавлення особи права користування квартирою належить судам. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачі не є власниками спірної квартири, не несуть обовязків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишаються зареєстрованими у спірній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати та порушує її права власника, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved