Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації місця проживання. Позивачка посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку 21 жовтня 1998 року та технічного паспорта на домобудівлю вона є власником будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку проживає відповідачка по справі колишня невістка позивачки - [PERSON]. 09 грудня 2013 року шлюб між сином позивачки [PERSON] та його дружиною [PERSON] було розірвано, про що видано відповідне рішення Гощанського районного суду Рівненської області. Вже довгий період часу відповідачка не приймає участі в оплаті комунальних послуг та інших обов'язкових платежів по утриманню будинку, в зв'язку з чим всі витрати по цих платежах несе позивачка. Крім того, вона втрачає право на отримання можливих субсидій по оплаті водо -, газо -, та електропостачання. [PERSON] неодноразово без дозволу позивачки брала її особисті цінні речі та здавала їх до ломбарду, чим хотіла збагатитися. Всі ці обставини позбавляють позивачку в повному обсязі реалізовувати її право власності на майно в частині приватизації та користування ним (оплата всіх платежів в залежності від числа осіб, зареєстрованих за вказаною адресою). Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, що змушує позивачку звертатися з даним позовом до суду. Оскільки відповідачка по справі на даний час вже не є членом сім'ї позивачки, вона підлягає зняттю з реєстрації місця проживання у зв'язку з припиненням шлюбних відносин з її сином [PERSON]. Позивачка просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: 35400, [ADDRESS], усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: 35400, [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві просила його задовольнити повністю. Пояснила, що вона є власницею даного будинку, однак проживає в сусідньому будинку, який знаходиться на одному подвір'ї. Приблизно з 1999 року відповідачка з сином проживає в даному будинку, в якому проживає і по даний час. Однак з її сином відповідачка розлучилася, тому просить суд задовольнити її позов. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо позову, пояснила, що після укладення шлюбу з сином позивачки вселилась в даний будинок за згодою позивачки як член сім'ї та є зареєстрованою по даній адресі з 1999 року по даний час. З 1999 року вона проживає у вказаному будинку. Дійсно в грудні 2013 року вона з чоловіком розлучилися, однак домовилися і надалі проживати в даному будинку разом, вона сплачує комунальні платежі, доглядає за даним будинком. При цьому свекруха не проживає в даному будинку, а проживає в сусідньому, який знаходиться на одному дворі. Оскільки вона була членом сім'ї позивачки, з чоловіком домовилися проживати й надалі разом в одному будинку, іншого житла вона не має, тому просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку ААН № 773626 від 21.10.1998 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зі згоди позивачки з 1999 року проживає її син та колишня невістка - [PERSON] - відповідачка по справі - копія довідки про склад сім'ї від 08.04.2014 року. Дану обставину підтвердила позивачка в судовому засіданні. Рішенням Гощанського районного суду від 09.12.2013 року шлюб між відповідачкою та [PERSON] розірвано, однак відповідачка надалі проживає та зареєстрована в даному будинку, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації по вказаній адресі. Ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статей 71,72, 116, 156 ЖК, ст.405 ЦК). Суд встановив, що відповідачка законно вселилась та проживає в житловому будинку [ADDRESS], вона не вибувала на постійне місце проживання з 1999 року та на даний час постійно проживає та зареєстрована в даному будинку. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Позивачка не довела суду тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що є підставою для відмови в задоволенні даного позову. Визнання громадянина втративши право користування житловим приміщенням можливе у випадку відсутності його в житлі без поважних причин понад встановлені строки, коли наявні обставини, що свідчать про відмову від права користування таким приміщенням. Позивачкою не надано суду доказів для визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст. 405 ЦК України. Припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безвідплатне користування житлом до цих стосунків застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно зі ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням. Відповідачка постійно проживає в житловому будинку як колишній член сім'ї, порушення нею умов проживання в житловому будинку і користування ним, передбачених ст.116 ЖК України, судом не встановлено, і на цих підставах позов не заявлений. Суд рахує, що позивачка не навела переконливих доводів на обґрунтування обставин, які б стали підставою для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком, а за наявності підстав, передбачених ст. 116 ЖК України. Посилання позивачки на те, що вона є власником житлового будинку і не бажає, аби особа, яка не є членом сім'ї її сина, була зареєстрована в ній, саме по собі не може бути підставою для визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яка там правомірно проживає, і її право користування жилим приміщенням врегульоване житловим законодавством, за яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом, що передбачено ч. 3 ст. 9 ЖК України.

Outcome: dismissed