Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Лесі Українки, 13, в с.Седлище Старовижівського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 жовтня 2010 року помер її батько [PERSON]. За життя він склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів позивачу. Позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу у встановлений законом строк, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Зазначає, що діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] спадщини не приймали. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно. Позивач в підготовче судове засідання не зявилась. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник Седлищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 24/2011, заведеної після смерті [PERSON], встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер 02 жовтня 2010 року (аркуш справи 25). Заповіт, складений [PERSON] на користь\~позивача, посвідчений Седлищенською сільською радою Старовижівського району Волинської області 13 грудня 2007 року не змінений та не відмінений (аркуш справи 22). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса у визначений строк, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину (аркуш справи 52). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 13, в с.Седлище Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 38). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Седлищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 26 вересня 2017 року № 461 (аркуш справи 28) та витягом з погосподарської книги № 1 за 2017 рік (аркуш справи 27) підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 13, в с.Седлище Старовижівського району Волинської області. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 13 по вул. Лесі Українки в с.Седлище Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 30-37). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Седлищенській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються (аркуш справи 48). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 13, в с.Седлище Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті [PERSON], який помер 02 жовтня 2010 року.

Outcome: approved