Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. На підтвердження своїх позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем 29 серпня 2017 року вона зареєструвала шлюб. Проте на сьогоднішній день в провадженні Рівненського міського суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Ухвалою Рівненського міського суду від 31 липня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням сторін. Відповідач у встановлені судом строки подав до суду відзив, в якому позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів на утримання дружини визнав. Згодом відповідач подав до суду додаткові пояснення, в яких заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вказав, що йому стало тільки 11 вересня 2019 року, після подачі ним позову до суду відомо, що 29 серпня 2019 року Рівненським міським судом було винесено судовий наказ, яким стягнуто з нього ј частки з усіх видів його заробітку на утримання дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що з його довірителя на підставі судового наказу стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), а тому сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1\\4 частки його оходу він не спроможний. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з таким. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня 2017 року, який був зареєстрований Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис № 1369, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2017 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.2018 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за донькою, до досягнення нею 3-річного віку, малолітня дитина, проживає разом з матір`ю. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84СКУкраїни регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, на теперішній час з нього стягуються аліменти на утримання доньки. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач немає змоги працювати і утримувати себе. На виконання вимог ухвали Рівненського міського суду від 12 листопада 2019 року Управління охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації щодо розміру заробітної плати [PERSON] , який працює на посаді головного спеціаліста юриста управління охорони здоров`я, згідно надано довідку про доходи, з якої вбачається, що загальна сума доходу за період з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року без урахування аліментів становить 80597, 20 грн., що в середньому в місяць становить 10 000 грн. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також, що на підставі судового наказу виданого Рівненським міським судом 29 серпня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі в розмірі 1/4 (однієї четверної) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання подачі заяви до суду, з 26 червня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач і відповідач не вирішили. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач подала позов 18.07.2019 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 18.07.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial