Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Тисаашванська сільська рада Ужгородського району про визнання особи такою, що втратила про користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок за адресою: с. Тисаашвань, вул. Петефі, 32, Ужгородського району. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованою в житловому будинку за адресою: с. Тисаашвань, вул. Петефі, 32, Ужгородського району, однак, не проживають за вказаною адресою більше 10 років. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження даним житловим будинком, зобовязує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу та унеможливлює оформлення субсидії, просить суд задовольнити позовні вимоги, та, винести рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: с. Тисаашвань, вул. Петефі, 32, Ужгородського району. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Також, судом було встановлено третій особі строк для подання пояснень на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачами та пояснень третьої особи на позовну заяву до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтований та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, [PERSON] належить на праві приватної власності (житловий будинок за адресою: с. Тисаашвань, вул. Петефі, 32, Ужгородського району, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №65983440 від 16.08.2016 року. Земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений вище житловий будинок також належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи Витягом з рішення 22 сесії 5 скликання, серія та номер: б/н, виданий 29.09.2009 року Тисаашванською сільською радою Ужгородського району та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78383200. Із наявної в матеріалах справи відповіді на судовий запит за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області №3.18/986 від 04.02.2019 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [INFO]. Однак, судом встановлено, що відповідачі не проживають за вказаною вище адресою більше десяти років. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту про не проживання за місцем реєстрації від 18.01.2019 року, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не проживають за адресою: [INFO] більше 10 років. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Однак, судом встановлено, що факт реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] за вказаною вище адресою порушує права [PERSON] як законного власника свого майна щодо користування та розпорядження вказаним житловим будинком, зобовязує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved