Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 січня 1992 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконком Дубівської селищної ради Тячівського району смт. Дубове, Тячівського району , актовий запис № 4 від 25 січня 1992р. Шлюб між ними було розірвано 15 червня 2006 р. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом зі нею. Вказує, що з моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківський обов`язків, не спілкується з донькою, участі в житті дитини свідомо не приймає. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач тільки примусово сплачує аліменти згідно рішення суду. Донька, [PERSON] , має успіхи у навчанні, досягла значного рівня у володінні іноземними мовами, зокрема англійською. Зазначає, що 25 березня 2019 р. Дар`я пройшла співбесіду в коледжі Durham Sixth Form Centre, м. Дарем (Durham), Великобританія з успіхом і отримала запрошення на навчання у коледжі, що підтверджується листом, який додається. Після закінчення вище зазначеного закладу, [PERSON] має можливість вступити у вищий навчальний заклад (університет), коледж Durham Sixth Form Centre дбає про своїх студентів і супроводжує їх для вступу у вищий навчальний заклад. Посилається на те, що буде супроводжувати доньку при її поїздці до Великобританії, на період навчання в коледжі має можливість забезпечити їй місце проживання та піклуватися про неї, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Бере на себе всю відповідальність за дитину під час її перебування за кордоном. [PERSON] не досягла 16-річного віку, для виготовлення візи в Візовому центрі Великої Британії в Києві, та для та виїзду за межі України потрібен також дозвіл іншого з батьків, а саме [PERSON] . Зазначає, що неодноразово зверталась до Відповідача із таким проханням, однак дозволу не отримала. Відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини на навчання за кордон та рекомендує отримувати освіту на території України. Відповідач всі наші неодноразові прохання, які формулювалися як в усній формі, так і письмовій, залишає без реагування, мотиви відмови не наводить. Вказує, що їхні особисті неприязні стосунки викликані розлученням і подальшим конфліктом, однак цей негатив не повинен поширюватись на дітей, а тим паче ставити під загрозу їх майбутнє. З посиланням на викладене позивач просить суд надати дозвіл на виготовлення візи у Візовому центрі Великої Британії та виїзд за межі України до Великобританії, м. Дарем ( Durham ) на термін навчання в коледжі Durham Sixth Form Centre з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2020 року, без згоди та супроводу батька [PERSON] 26.04.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі № 308/3849/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини, до судового розгляду по суті. Через канцелярію суду від відповідача найшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачка не наводить причини необхідності навчання за кордоном. В Україні є достатньо навчальних закладів, відповідно дитина має можливість отримати достойну освіту в Україні, навіть отримати її безкоштовно вступивши на бюджетне замовлення. Крім того, в позові не зазначено місце проживання дитини, не підтверджено, що під час навчання в Великобританії дитина буде проживати разом з матір`ю, як це вирішено рішенням суду. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Статтею 33 Конституції України регламентовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року, ч. 8 ст. 7 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зароблено відповідний актовий запис за №199 від 15.06.2006 року. Відповідно до ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3858-XII, а порядок перетинання громадянами України державного кордону визначений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадян України». Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Як встановлено судом, 27 вересня 2014 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином Великобританії [PERSON] , у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Судом встановлено, що згідно листа Дарем Сікс Форм Центр від 28 березня 2019 року [PERSON] , пройшла співбесіду в коледжі з успіхом і отримала запрошення на навчання у коледжі. Також судом встановлено, що з наявної в матеріалах справи заяви чоловіка позивачки [PERSON] , слідує, що останній стверджує, що буде спонсором своєї дружини та падчерці в 2019 році ( [PERSON]/[PERSON] ) щодо подачі ними заяв на отримання віз в Сполучене Королівство. Його фінансова підтримка включатиме повну вартість освіти, проживання, а також щоденні витрати. Вони також купили сімейний будинок для проживання за адресою : [ADDRESS] . За приписами ч. 1 ст. 154, ч. 1 ст. 155 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги необґрунтовану відсутність згоди батька на виїзд за кордон із обумовленою метою і пов`язане з цим фактичне обмеження права дитини, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити та надати дозвіл на виготовлення візи та виїзд за межі України до Великобританії, м. Дарем, неповнолітньої : [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , у супроводі матері дитини [PERSON] на період навчання в коледжі Durham Sixth Form Centre з 01 серпня 2019 року по 01 серпня 2020 року

Outcome: approved